Справа № 2а-31334/09/2070
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/30257/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
приватного підприємства "ЗПК" на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року у справі за позовом приватного
підприємства "ЗПК" до Балаклійського
бюро технічної інвентаризації,
Реєстраційної служби Балаклійського
районного управління юстиції, третя
особа - ліквідатор приватного
підприємства "Дарт" - Чобот О.А. про
визнання нечинним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2009
року позов приватного підприємства
"ЗПК" задоволено. Визнано нечинним
рішення державного реєстратора про
відмову в реєстрації від 27 червня 2006
року. Зобов'язано Балаклійське бюро
технічної інвентаризації провести
державну реєстрацію прав власності на
нерухоме майно - 73/88 частки нежитлового
об'єкту, розташованого на земельній
ділянці за адресою: м. Балаклія, вулиця
Геологічна, 10-А, загальною площею 7720,6
кв. м., а саме: адміністративна будівля
літера "А-2", цегляна, площею 1380,6 кв. м.;
склад літера "Б", цегляний, площею 6215,0
кв. м.; пожежний сарай літера "Д",
цегляний, площею 62,8 кв. м.; пропускний
пункт літера "З", цегляний, площею, 38, 2
кв. м.; вбиральня літера "Й", цегляна
площею 24, 0 кв. м. та зобов'язано
відповідача прийняти відповідне
рішення згідно з заявою позивача про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 31 травня 2006 року.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 жовтня 2009
року постанову суду першої інстанції
скасовано, провадження у справі
закрито на підставі п.1.ч.1 ст.157 КАС
України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05 лютого 2013 року ухвалу
апеляційного суду скасовано, справу
направлено до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального і
процесуального права, просить судове
рішення скасувати, постанову суду
першої інстанції залишити в силі.

Розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження відповідно до
статті 222 КАС України.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив із того, що
заява позивача про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 31.05.2006
року та надані ним правовстановлюючі
документи підтверджують права
останнього на заявлені вимоги. Тому,
позивач повною мірою виконав вимоги
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно, а відповідач, в свою
чергу, неправомірно відмовив в
реєстрації від 27.06.2006 року, чим вчинив
протиправні дії та порушив права
позивача в сфері публічно-правових
відносин.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, апеляційний суд вказав,
що договір застави та договір про
переуступку права вимоги не є
правовстановлюючими документами, а
тому відмова відповідача в реєстрації
права власності на нерухоме майно є
правомірною.

Колегія суддів вказує на помилковість
такого висновку апеляційного суду з
огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами розгляду заяви про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 31.05.06, відповідачем було
прийнято рішення від 27 червня 2006 року,
згідно з яким позивачу відмовлено в
реєстрації права власності на предмет
іпотеки на підставі того, що подані
позивачем документи не є
правовстановлюючими в розумінні
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно.

Так, відповідно до ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Державна реєстрація прав
проводиться за місцем розташування
об'єкта нерухомого майна в межах
території, на якій діє відповідний
орган державної реєстрації прав.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Закону систему
органів державної реєстрації прав
становить спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади з
питань державної реєстрації прав -
Міністерство юстиції України, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державної реєстрації
прав, та його територіальні органи, які
є органами державної реєстрації прав.

До повноважень органу державної
реєстрації прав згідно ст. 8 Закону
входить проведення державної
реєстрації прав та їх обтяжень або
відмова у їх реєстрації; забезпечення
ведення Державного реєстру прав;
надання інформації про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом;
забезпечення обліку безхазяйного
нерухомого майна; здійснення інших
повноважень, передбачених цим Законом
та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" та інших
законодавчих актів України" від 11.02.2010
№1878 до 1 січня 2013 року державна
реєстрація права власності та права
користування (сервітут) на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельних ділянках; права користування
(найму, оренди) будівлею або іншими
капітальними спорудами, їх окремими
частинами; права власності на об'єкти
незавершеного будівництва, а також
облік безхазяйного нерухомого майна,
довірче управління нерухомим майном
проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації, створеними
до набрання чинності цим Законом та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Відповідно до п. 1 Наказу Міністерства
юстиції України від 7 лютого 2002 року
№7/5, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18 лютого 2002 року за
N157/6445, "Про затвердження Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно",
державна реєстрація права власності та
права користування (сервітут) на
об'єкти нерухомого майна, розташовані
на земельних ділянках; права
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; права власності на
об'єкти незавершеного будівництва, а
також облік безхазяйного нерухомого
майна, управління нерухомим майном
проводиться реєстраторами бюро
технічної інвентаризації, створеними
до набрання чинності Законом України
від 11.02.2010 N1878-VI "Про внесення змін до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" та інших
законодавчих актів України" та
підключеними до Реєстру прав власності
на нерухоме майно.

Повноваження бюро технічної
інвентаризації щодо реєстрації прав
власності на нерухоме майно щодо
здійснення реєстрації прав також
визначені п. 1.3 Тимчасового положення
про порядок реєстрації прав власності
на нерухоме майно, що затверджено
наказом Міністерства юстиції України
від 7 лютого 2002 року N7/5.

Відповідно до абз. а), б) ч. 1 ст. 2 Закону
України №1952 державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно - єдина державна
інформаційна система, що містить
відомості про права на нерухоме майно,
їх обтяження, а також про об'єкти та
суб'єктів цих прав.

Процедура внесення інформації до
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, пошук та надання інформації з
нього визначені Порядком ведення
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 28.01.2003
№7/5, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 28.01.2003 за №67/7388 (який
був чинним на час виникнення спірних
правовідносин).

Відповідно до п. 1.2 Порядку ведення
Реєстру прав власності на нерухоме
майно (в редакції, яка була чинна на час
здійснення спірних дій) внесення
запису до Реєстру прав - внесення до
електронної бази даних Реєстру прав
інформації про об'єкт, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, право
власності на такий об'єкт та суб'єкта
цього права, інші речові права на
нерухоме майно та суб'єкта цих прав з
присвоєнням реєстраційного номера
об'єкту, права щодо якого підлягають
державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
№1952 державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право
власності на нерухоме майно, виданих
відповідно до вимог цього Закону; 3)
свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді; 4)
державних актів на право власності або
постійного користування на земельну
ділянку у випадках, встановлених
законом; 5) рішень судів, що набрали
законної сили; 6) інших документів, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
поданих органу державної реєстрації
прав разом із заявою.

31 травня 2006 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про реєстрацію
права власності на нерухоме майно з
урахуванням приписів п.1 ч. 1 ст. 19 Закону
України №1952, додавши до цієї заяви
оригінали та нотаріально посвідчені
копії належних правовстановлюючих
документів, які передбачають перехід
права власності на майно, а саме:
Договір застави від 19.07.02 №6802Р31 (з
відповідним застереженням про
задоволення вимог іпотекодержателя),
Договір відступлення права вимоги від
04.03.05 №1, Угоду про передання
(відступлення) права вимоги від 01.04.06, а
також інші належні документи,
необхідні для реєстрації права
власності.

Тобто, позивач повною мірою виконав
вимоги Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно, а
відповідач, в свою чергу, неправомірно
відмовив в реєстрації 27.06.2006 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Враховуючи вищевикладене, відповідач у
спірних правовідносинах діяв не у
спосіб, що передбачений чинним
законодавством, без урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції повно та всебічно досліджені
обставини справи, вірно встановлений
характер спірних правовідносин і
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення, не
допущено при цьому порушень норм
процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної
інстанції помилково скасував рішення
суду першої інстанції, яке прийнято
відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу приватного
підприємства "ЗПК" задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14 травня 2013
року скасувати, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 24 лютого 2009
року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам які беруть участь у справі і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку ст.ст. 235-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: