Справа № 461/13980/13-а 2а/461/593/13
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
Справа №
876/2038/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
на постанову Галицького районного суду
м. Львова від 12 грудня 2013 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова про визнання
незаконними дій та зобов'язання
провести перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В :

18.11.2013р. ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом в суд, в якому
просив визнати незаконними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова
(далі-Управління) щодо визначення
тривалості його трудового стажу та
зобов'язати Управління провести
перерахунок пенсії позивачу із
врахуванням часу навчання у вищому
навчальному закладі за період з 01.08.1973р.
по 05.03.1979р.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 12 грудня 2013 року,
прийнятою в порядку скороченого
провадження позов задоволено: визнано
дії Управління щодо визначення
тривалості трудового стажу ОСОБА_1
протиправними та зобов'язано
Управління провести перерахунок
пенсії ОСОБА_1 із врахуванням часу
навчання у вищому навчальному закладі
за період з 01.08.1973р. по 05.03.1979р.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить постанову
Галицького районного суду м. Львова від
12 грудня 2013 року скасувати і прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
основним документом про навчання є
диплом, а також зазначений в ньому
період навчання, а отже рішення
Управління про зарахування у страховий
стаж на підставі диплому, часу навчання
у Київському інституті інженерів
цивільної авіації, починаючи з 01
вересня і закінчуючи датою присвоєння
кваліфікації є правомірним.

З врахуванням вимог п.3 ч.1 ст.197 КАС
України, колегія суддів розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія приходить до висновку,
що апеляційну скаргу Управління слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову без змін з
наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 з 12.07.2012р. перебуває на обліку в
Управлінні як працюючий пенсіонер та
отримує пенсію за віком.

При зверненні до відповідача з заявою
про зарахування у стаж повного періоду
навчання у вищому навчальному закладі
з 01.08.1973р. по 05.03.1079р. замість
зарахованого періоду з 01.09.1973р. по
27.02.1979р. Управління в такому відмовило
з покликанням на Положення про
організацію навчального процесу
затвердженого Наказом Міністерства
освіти України №161 від 02.06.1993р.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страховий стаж
обчислюється територіальними органами
Пенсійного фонду відповідно до вимог
цього Закону за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку, а за
періоди до впровадження системи
персоніфікованого обліку - на підставі
документів та в порядку, визначеному
законодавством, що діяло до набрання
чинності цим Законом.

Згідно п. д ч. 3 ст. 56 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до стажу роботи
зараховується навчання у вищих і
середніх спеціальних навчальних
закладах, в училищах і на курсах по
підготовці кадрів, підвищенню
кваліфікації та перекваліфікації, в
аспірантурі, докторантурі і клінічній
ординатурі.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
навчання, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993р. №637 затверджено Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній (далі -
Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. Час навчання у вищих
навчальних, професійних
навчально-виховних закладах,
навчальних закладах підвищення
кваліфікації та перепідготовки кадрів,
в аспірантурі, докторантурі і
клінічній ординатурі підтверджується
дипломами, посвідченнями, свідоцтвами,
а також довідками та іншими
документами, що видані на підставі
архівних даних і містять відомості про
періоди навчання. За відсутності в
документах таких відомостей для
підтвердження часу навчання
приймаються довідки про тривалість
навчання в навчальному закладі у
відповідні роки за умови, що в
документах є дані про закінчення
повного навчального періоду або
окремих його етапів.

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи копії трудової книжки, позивач
навчався в Київському інституті
інженерів цивільної авіації, що
підтверджується дипломом НОМЕР_1,
виданого 01.03.1979р.

Архівна довідка №237 від 22.08.2011р.
підтверджує, що ОСОБА_1 навчався в
Київському інституті інженерів
цивільної авіації з 01.08.1973р. - дня
зарахування студентом 1-го курсу
радіотехнічного факультету (денна
форма навчання) на підставі наказу
№617/ст від 24.08.1973р. по 05.03.1979р. - дня
закінчення навчання в інституті згідно
наказу №207/ст. від 05.03.1979р.

Аналіз норм чинного законодавства та
встановлених обставин у справі дає
можливість колегії суддів погодитись з
висновком суду першої інстанції, що
Управління неправомірно відмовило у
перерахунку пенсії з підстав не
зарахування повного періоду навчання у
вищому навчальному закладі з 01.08.1973р. по
05.03.1979р.

Відповідно до Положення про
організацію навчального процесу
затвердженого Наказом Міністерства
освіти України №161 від 02.06.1993р.,
навчальний рік триває 12 місяців,
розпочинається, як правило, 1 вересня і
для студентів складається з навчальних
днів, днів проведення підсумкового
контролю, екзаменаційних сесій,
вихідних, святкових і канікулярних
днів.

Колегія суддів апеляційної інстанції
зазначає, що вищезазначене Положення,
на яке покликається Управління як на
підставу правомірності відмови
позивачу у перерахунку пенсії не може
бути застосовано до спірних
правовідносин, оскільки таке не діяло
на період навчання. Окрім того,
Положенням врегульовано організацію
навчального процесу, а не момент
зарахування у вищий навчальний заклад
та момент закінчення навчання у ньому.

Як це передбачено ст.8 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Суд
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Починаючи з 1975 року Європейський суд з
прав людини право на отримання пенсії
визнає елементом «майна» відповідно до
ст.1 Протоколу №1 до Конвенції. Так у
класичній справі Mailer v. Austria (№5849/72 3 DR 25,
1975) Європейський суд з прав людини
відмітив, що законодавчо визначене
право на отримання пенсії
прирівнюється до права приватної
власності і на нього розповсюджуються
загальні національні норми, які
застосовуються до «майна», «грошового
зобов'язання», відповідно до
національного закону, чого позбавлений
позивач неправомірною відмовою
Управління.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та дав їм належну
правову оцінку. Доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, а тому апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова залишити без
задоволення, а постанову Галицького
районного суду м. Львова від 12 грудня 2013
року у справі №461/13980/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

М.А.Пліш