Справа № 821/987/14
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/987/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Івлевій В.О., за участю
представника позивача Білецького О.В.,
представника відповідача Ремиги М.Л.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредо-Інвест-Строй"
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області про визнання
протиправною постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,

встановив:

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредо-Інвест-Строй"
(далі по тексту - позивач) звернулось до
суду з адміністративним позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області (далі по тексту -
Інспекція ДАБК або відповідач) про
визнання протиправною постанови про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивачем отримано постанову № 7/21-04-15-28
від 20.03.2014 року про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності. Вказану постанову позивач
вважає незаконною, оскільки, припис
про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів та правил від
24.12.2013 року, акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів та правил
від 06.03.2014 року та протокол від 06.03.2014
року позивач не отримував, при
проведенні вказаної перевірки
повноважена особа позивача не була
присутня, направлення на перевірку не
направлялося, крім того, позивач
вважає, що Інспекція не мала
повноважень на накладення штрафу.

Представник позивача в судовому
засідання позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував та просив в
задоволенні відмовити. Свої
заперечення обґрунтував тим, позивачу
надсилались матеріали перевірки
поштою, крім того, всі матеріали
складені в присутності директора
підприємства або уповноваженої особи ,
також зазначив, що Інспекція має право
накладати штрафи за порушення вимог
законодавства, тому вважає позов
необґрунтованим та просить
задоволенні відмовити.

Розглянувши подані документи,
врахувавши позицію представника
позивача, представника відповідача,
адміністративний позов та документи
покладені в його основу, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду спору по суті, суд приходить
до наступного: 06 березня 2014 року
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області складено Протокол
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та 20 березня
2014 року винесено постанову № 7/21-04-15-28
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, а саме абз. 1 п. 1 ч. 6 ст. 2
Закону України "Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності».

З огляду на виниклий адміністративний
спір суд зазначає, що правовідносини,
які виникли між сторонами у даній
справі з приводу правопорушень у сфері
містобудівної діяльності,
врегульовані Законом України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23 травня 2011 року
№ 553, Порядком накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, справи про правопорушення
у сфері містобудівної діяльності,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1995 р. №
244, Законом України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності".

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", управління у сфері
містобудівної діяльності здійснюється
Верховною Радою України, Кабінетом
Міністрів України, Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
центральним органом виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури, іншими спеціально
уповноваженими органами
містобудування та архітектури,
місцевими державними адміністраціями,
органами місцевого самоврядування.

Згідно із частиною 1 статті 41 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку № 553 встановлено, що
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами (далі -
інспекції).

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Порядку № 553
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється посадовими
особами інспекцій відповідно до їх
посадових інструкцій та
функціональних повноважень. Посадові
особи інспекцій мають службові
посвідчення встановленого зразка,
форма якого затверджується
Мінрегіоном, а також особистий штамп із
зазначенням номера і найменування
інспекції, яку вони представляють.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Згідно з абз. 2 п. 7 Порядку № 553
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції. Підставами для
проведення позапланової перевірки є:
зокрема, необхідність проведення
перевірки достовірності даних,
наведених у повідомленні та декларації
про початок виконання підготовчих
робіт, повідомленні та декларації про
початок виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів.

Судом встановлено, що 20 березня 2014 року
Інспекцією ДАБК винесено постанову №
7/21-04-15-28 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності на позивача. Постановою
встановлено, що будівельні роботи на
об'єкті не завершено, вимоги припису
від 24.12.2013 р. не виконано.

Абзацом 3 пункту 21 Порядку передбачено,
що у разі відмови суб'єкта
містобудування, щодо якого № 553
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
від отримання акта та припису, вони
надсилаються йому рекомендованим
листом з повідомленням.

Представником відповідача надано до
суду копію опису вкладення до цінного
листа та копію фіскального чеку № 6013
від 25 грудня 2013 року, якими
підтверджується, що припис про
усунення правопорушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 24
грудня 2013 року направлявся позивачу.

Крім того, суд зазначає, що Інспекцією
ДАБК 09 січня 2014 року винесено постанову
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № 7/21-04-15-2 на підставі
припису від 24.12.2013 р., яку ТОВ
"Кредо-Інвест-Строй" оскаржено до
Херсонського окружного
адміністративного суду.

Отже, суд приходить до висновку, що
позивач був обізнаний із існуванням та
змістом припису від 24.12.2013р. і отримав
його в установленому порядку.

Щодо твердження позивача, що при
проведенні перевірки, результати якої
відображені у акті перевірки та
протоколі від 06.03.2014 року не була
присутня повноважна особа позивача,
оскільки ОСОБА_3 такою не є, суд
зазначає, що в Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованої Інспекцією державного
архітектурно - будівельного контролю в
Херсонській області 16 липня 2013 року №
ХС 33 зазначено, що ОСОБА_3 є
відповідальною за виконання робіт,
виконавець робіт ТОВ
"Кредо-Інвест-Строй".

Отже, суд приходить до висновку, що
ОСОБА_3 є повноважною особою, тому
відповідач мав право проводити
перевірку в її присутності.

Згідно з п. 18 Порядку № 533, акт
перевірки складається у двох
примірниках. Один примірник
надається суб'єкту містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції.

Акт перевірки підписується посадовою
особою інспекції, яка провела
перевірку та суб'єктом
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Відповідно до п. 21 Порядку № 533, якщо
суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, не
погоджується з актом перевірки, він
підписує його із зауваженнями, які є
невід'ємною частиною такого акта.

У разі відмови суб'єкта
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
підписати акт перевірки та припису,
посадова особа інспекції робить у акті
відповідний запис.

У разі відмови суб'єкта
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
від отримання акта та припису, вони
надсилаються йому рекомендованим
листом з повідомленням.

З матеріалів справи (акту перевірки від
06.03.2014 р. протоколів про правопорушення
у сфері містобудівної діяльності від
06.03.2014 р. та припису від 06.03.2014 р.)
вбачається, що ці документи містять
відмітку посадових осіб Інспекції ДАБК
про відмову уповноваженої особи
суб'єкта містобудування від їх підпису
та були надіслані засобами поштового
зв'язку.

Отже, суд приходить до висновку, що
право на внесення зауважень до
вказаних документів позивача не
порушено, оскільки уповноважена особа
від їх підпису відмовилася та
документи направлено поштою.

Щодо посилання позивача на відсутність
наказу на проведення перевірки суд
зазначає, що твердження є помилковим,
оскільки статтею 2 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" передбачено, що дія цього
Закону не поширюється на відносини, що
виникають під час здійснення заходів
контролю органами державного
архітектурно-будівельного контролю
та нагляду.

Крім того, відповідно п. 2 Порядку
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, справи
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1995 р. № 244
( в редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин) розглядаються
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами (далі -
інспекції).

Накладати штраф від імені інспекцій
мають право керівник
Держархбудінспекції та уповноважені
ним його заступники, керівники
територіальних органів
Держархбудінспекції та їх заступники у
межах своїх повноважень.

При цьому, суд враховує Наказ № 187 від
19.11.2012 р. "Про уповноваження
територіальних органів інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі",
яким також надані Інспекції
повноваження на накладення штрафів за
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності.

Отже, відповідачем правомірно
застосовано штрафні санкції стосовно
позивача.

Суд не приймає до уваги твердження
позивача, оскільки вони ґрунтується на
помилковому тлумаченні чинного
законодавства країни.

Серед критеріїв оцінювання судом
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, є принцип законності, що
закріплений у ч.2 ст.19 Конституції
України, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд вважає, що в даному випадку не
надано достатньо доказів
правомірності своїх позовних вимог,
щодо наявності підстав для
задоволення позову.

У зв'язку з цим, суд, аналізуючи
викладене приходить до висновку, що
позов Публічного акціонерного
товариства "Чорнобаївське" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредо-Інвест-Строй"
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Херсонській області про визнання
протиправною постанови про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Окрім того, правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору визначає
Закон України "Про судовий збір" від
08.07.2011 р., № 3674-VI (далі - Закон №3674) зі
змінами, внесеними згідно Закону № 590-VII
від 19.09.2013 р.

Ставка збору за одання позову
майнового характеру складає 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1, 5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше чотирьох розмірів
мінімальних заробітних плат.

Під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до заявленої
чи відхиленої частини вимоги.

Отже, позивачу необхідно сплатити
решту судового збору.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,128, ч. 1 ст. 158,
159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного позву
відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредо-Інвест-Строй"
() решту судового збору
за подання позову до суду в сумі 1644
(одна тисяча шістсот сорок чотири) грн.
30 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 23 квітня 2014 р.

Суддя
Василяка
Д.К.

кат. 6.1