Справа № 437/2706/14-а
Суддя: Кравченко Н. О.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 437/2706/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 Ленінський
районний суд м. Луганська у складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.,

при секретарі Савченко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Луганської міської
ради про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить визнати неправомірними та
протиправними дії Луганської міської
ради щодо відмови в виплаті йому 10
місячних посадових окладів та
зобов'язання виплатити одноразову
грошову допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів. В обґрунтування
позовних вимог вказав, що 07.11.2013 він
вийшов на пенсію з посади заступника
начальника управління транспорту та
зв'язку Луганської міської ради у
зв'язку з реорганізацією управління
транспорту та зв'язку. На день
звільнення його стаж на державній
службі складав 23 роки, загальний
страховий стаж 44 роки. 29.01.2014 він
звернувся до Луганської міської ради
із заявою про отримання десяти
посадових окладів у зв'язку з виходом
на пенсію, але відповідач відмовив йому
в виплаті законодавчо встановленої
суми із посиланням на ст. 21 Закону
України "Про службу в органах
місцеового самоврядування". Позивач
вважає таку відмову неправомірною,
оскільки статтею 21 Закону України «Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні» встановлено,
що особам передпенсійного віку,
трудовий договір з якими було
розірвано з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку зі
змінами у організації виробництва і
праці, а також у зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника за станом
здоров'я, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до встановленого законодавством
строку, якщо вони мають страховий стаж,
необхідний для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбачений абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Позивач, користуючись
наданим йому правом, 07.11.2013 достроково
вийшов на пенсію, тому вважає, що набув
право на отримання одноразової
грошової допомоги, як це передбачено
статтею 21 Закону України "Про службу в
органах місцевого самоврядування" та
статтею 37 Закону України "Про державну
службу", оскільки вищенаведеними
статтями законів не заборонено
отримання 10 посадових окладів для
державних службовців, які достроково
вийшли на пенсію, та припинення
службово-трудових відносин відповідно
до п. 1 ст. 40 КЗпП України не може
позбавити його права на отримання 10
місячних посадових окладів при
наявності у нього необхідного стажу
державного службовця.

Позивач у судовому засіданні надав
пояснення, аналогічні викладеним у
позові, просив позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Представники відповідача - Луганської
міської ради в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали та просив у
їх задоволенні відмовити в повному
обсязі, просив розглянути справу у його
відсутність.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представників відповідача, вивчивши
матеріали справи, приходить до
наступного висновку.

Відповідно до пункту 6 частини першої
статті 92 Конституції України основи
соціального захисту, форми і види
пенсійного забезпечення визначаються
виключно законами України.

Право на пенсійне забезпечення,
загальні умови призначення пенсій,
порядок їх нарахування та розміри
визначаються, зокрема, законами
України „Про пенсійне забезпечення"
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII з
наступними змінами, „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV з
наступними змінами.

За змістом вказаних законів право на
пенсію за віком особа набуває не лише
після досягнення загальновизначеного
пенсійного віку чи пенсійного віку,
встановленого спеціальним
законодавством, а також у разі
дострокового виходу на пенсію за
певних обставин.

Так, у статті 21 Закону України „Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні" від 16 грудня 1993
року № 3721-XII передбачено випадки, коли
пенсійний вік для визначеного в ній
кола осіб, зокрема державних
службовців, знижено на півтора року
порівняно із загальновстановленим, а
саме встановлено, що особам
передпенсійного віку, трудовий договір
з якими було розірвано з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
у зв'язку зі змінами у організації
виробництва і праці, а також у зв'язку з
виявленою невідповідністю працівника
за станом здоров'я, гарантується право
на достроковий вихід на пенсію за
півтора року до встановленого
законодавством строку, якщо вони мають
страховий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбачений
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, з 07.11.2013
позивачу достроково до встановленого
законодавством строку було призначено
пенсію відповідно до умов,
встановлених статтею 21 Закону України
„Про основні засади соціального
захисту ветеранів праці та інших
громадян похилого віку в Україні",
оскільки було звільнено за п. 1 ст. 40
КЗпП України з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу у зв'язку зі
змінами у організації виробництва і
праці.

Позивач звертався до відповідача із
заявою, в якій повідомляв про
призначення йому пенсії як державному
службовцю відповідно та просив
виплатити йому грошову допомогу в
розмірі 10 місячних посадових окладів
/а.с. 5/.

Відповідач листом від 18.02.2014 № 05-Н506-2
повідомив позивача про відсутність
підстав для виплати йому допомоги в
розмірі 10 місячних посадових окладів
/а.с. 6/.

Засади державної служби, умови, порядок
реалізації громадянами України права
на державну службу, а також права на
пенсійне забезпечення державних
службовців та службовців місцевого
самоврядування врегульовано
законодавством про державну службу.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
службу в органах місцевого
самоврядування" пенсійне
забезпечення посадових осіб
місцевого самоврядування, які мають
стаж служби в органах місцевого
самоврядування та/або державної
служби не менше 10 років,
здійснюється у порядку, визначеному
законодавством України про державну
службу.

Право на одержання пенсії державних
службовців мають чоловіки, які досягли
віку 62 роки, та жінки, які досягли
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - страховий стаж), у
тому числі стажу державної служби не
менш як 10 років, та які на час
досягнення зазначеного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менш як 20
років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку (частина перша статті
37 Закону України „Про державну службу"
від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон
№ 3723).

Відповідно до Закону № 3723 (у редакції
Закону, що діяла до 01.04.2014) державним
службовцям у разі виходу на пенсію за
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Таким чином, грошова допомога в розмірі
10 місячних посадових окладів
виплачується державному службовцю за
умов виходу на пенсію з посади
державного службовця та наявності
страхового стажу, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років.
Жодних додаткових умов для виплати
грошової допомоги державному
службовцю у разі виходу його на пенсію
в частині тринадцятій статті 37 Закону
№ 3723 не встановлено.

Судом встановлено, що згідно трудової
книжки позивача на день звільнення
його стаж на державній службі складав 23
роки, загальний страховий стаж 44 роки,
тому позивач має право на отримання
вищевказаної допомоги.

Такої ж думки щодо виплати допомоги
особам, які достроково вийшли на
пенсію, дотримується Конституційний
Суд України, який в своєму рішенні у
справі за конституційним зверненням
громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного
тлумачення положення частини
тринадцятої статті 37 Закону України
„Про державну службу" в системному
зв'язку з положеннями пункту 2 частини
першої, частини другої статті 40 Кодексу
законів про працю України, статті 21
Закону України „Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в Україні"
від 26 листопада 2013 року № 11-рп/2013
зазначає, що право на одержання
грошової допомоги пов'язане з певним
стажем роботи особи на посаді
державного службовця та припиненням
цієї роботи у зв'язку з виходом на
пенсію державного службовця. Тому
розірвання трудового договору з
державним службовцем з підстав,
визначених у пункті 2 частини першої
статті 40 Кодексу (зокрема, виявленої
невідповідності працівника займаній
посаді або виконуваній роботі
внаслідок стану здоров'я, який
перешкоджає продовженню даної роботи),
не може нівелювати право державного
службовця на отримання зазначеної
грошової допомоги за умови наявності
стажу державної служби не менше 10
років.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що державний
службовець у разі дострокового (не
раніше ніж за півтора року до
встановленого законодавством строку)
виходу на пенсію державного службовця
на підставі пункту 1 частини першої
статті 40 Кодексу у зв'язку зі змінами у
організації виробництва і праці, за
наявності стажу державної служби не
менше 10 років і страхового стажу, як і
інші державні службовці, які виходять
на пенсію з посад державних службовців
після досягнення віку, зазначеного в
частині першій статті 37 Закону № 3723,
має право на отримання грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Тому дії Луганської міської ради, що
полягають у відмові в виплаті
одноразової грошової допомоги, є
неправомірними, а позовні вимоги
ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 94 КАС України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України (
або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа). За таких
обставин, судові витрати підлягають
стягненню на користь позивача з
місцевого бюджету Луганської міської
ради пропорційно задоволених вимог.

Керуючись Законом України "Про основні
засади соціального захисту ветеранів
праці та інших громадян похилого віку в
Україні", Законом України "Про службу в
органах місцевого самоврядування",
Законом України "Про державну службу",
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст. 22 Конституції України,
рішенням Конституційного
суду України у справі за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення
положення частини тринадцятої статті 37
Закону України „Про державну службу" в
системному зв'язку з положеннями
пункту 2 частини першої, частини другої
статті 40 Кодексу законів про працю
України, статті 21 Закону України „Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні" від 26
листопада 2013 року № 11-рп/2013 , ст. ст. 2, 6-10,
17, 104, 105, 128, 158-163, 186 КАС України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправими дії Луганської
міської ради щодо відмови в виплаті
ОСОБА_1 10 місячних посадових окладів.

Зобов'язати Луганську міську раду
виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову
допомогу у розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Стягнути з місцевого бюджету
Луганської міської ради на користь
ОСОБА_1 витрати зі сплати судового
збору у сумі 73 (сімдесят три) гривні 08
(вісім) копійок.

Вступна та резолютивна частини
постанови ухвалено в нарадчій кімнаті
та проголошено 23 квітня 2014 року.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Луганська.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.О.
Кравченко