Справа № 2а-1970/1462/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р.
Справа № 57240/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
09.06.2011 року у справі за позовом
прокурора м. Тернополя в інтересах
держави в особі Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті в особі Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області до
фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про
стягнення фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИЛА :

30.05.2011 р. Прокурор м. Тернополя, який
виступає в інтересах держави в особі
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в особі
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області
звернувся у Тернопільський окружний
адміністративний суд з позовом до
фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про
стягнення фінансових санкцій в сумі
1700,00 грн.

В позові прокурор м. Тернополя, який
виступає в інтересах держави в особі
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в особі
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області
покликається на те, що Територіальним
управлінням Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області
проведено перевірку додержання ФОП
ОСОБА_1 вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезення пасажирів на
таксі, якою виявлено, що 17.02.2011 року
відповідач надавав послугу з
перевезення пасажирів на таксі з
порушенням чинного законодавства, а
саме встановлено відсутність
сервісної книжки на автомобіль, що є
порушенням абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний транспорт».
За наслідком перевірки складено акт
№241020 від 17.02.2011 року та винесено
постанову №124901 від 14.04.2011 року про
застосування до відповідача
фінансових санкцій в сумі 1700,00 грн.
Станом на дату подання позовної заяви
заборгованість відповідачем
добровільно не сплачена, а тому
підлягає стягненню в судовому порядку.

Оскаржуваною постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09.06.2011 року
позовну заяву прокурора м. Тернополя в
інтересах держави в особі Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в особі Територіального
управління Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області до
фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про
стягнення фінансових санкцій -
задоволено. Стягнуто з фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 1700 (одна тисяча
сімсот) грн. 00 коп. фінансових санкцій в
дохід Державного бюджету України на
рахунок Державного казначейства у м.
Тернополі .

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
При цьому покликається на те, що
відповідно до Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності»№ 877-V від 26.12.2007р., залежно
від підстав для проведення перевірки,
вони бувають лише планові та
позапланові. Планові перевірки
здійснюють за графіком, що
розробляється органами контролю.
Позапланово підприємство може
перевірятись на передбачених законом
про контроль підставах, а саме:
прохання самого підприємця про
проведення перевірки; виявлення та
підтвердження недостовірності даних у
звітності підприємця; перевірка
виконання підприємцем вимог про
усунення порушень, виявлених
попередніми плановими перевірками;
скарга на підприємця про порушення ним
вимог законодавства; неподання чи
невчасне подання підприємцем
звітності без поважних на те причин. З
цього випливає, що позапланові
перевірки за іншими підставами
заборонені. Винятком є лише підстави,
встановлені іншими законами або
міжнародними договорами. Також під час
позапланової перевірки повинні
з'ясовуватися лише ті питання, які
стали підставою її здійснення. Такі
питання мають бути обов'язково
зазначені в направленні на проведення
перевірки. Підприємець має право
відмовити в наданні документів, не
пов'язаних із питаннями перевірки.
Будь-яка перевірка проводиться
виключно за наявності направленням
планова перевірка проводиться із
завчасним попередженням підприємця.
Відповідача, як фізичну
особу-підприємця, не було попереджено
ні про планову, ні про позапланову
перевірку, згідно даного Закону, за 10
днів до її початку, чим було порушено
цей Закон інспекторами, які, до того ж,
не мали відповідного направлення
контролюючого органу на проведення
перевірки. Крім цього, в цей день,
17.02.2011р., відповідач не займався
перевезенням пасажирів, оскільки
приїхав із сім'єю за покупками на ринок,
тому й не мав при собі всіх документів,
потрібних для надання послуг з
перевезення пасажирів. Як стверджує
відповідач, він випадково опинився на
вулиці Живова, де й був незаконно
перевірений інспекторами
Головавтотрансінспекції. У звязку із
викладеним, у запереченні відповідач
просить суд відмовити у задоволенні
позову.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов прокурора м.
Тернополя в інтересах держави в особі
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті в особі
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний
транспорт»за порушення законодавства
про автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції за: надання
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Територіальним управлінням Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Тернопільській області,
14.04.2011 року винесено постанову №124901,
якою до відповідача ОСОБА_1 за
порушення, передбачені абз. 3 ч. 1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», застосовано фінансові
санкції у розмірі 1700,00 грн.

Відповідності до п. 28 Постанови КМ
України від 08.11.2006 року №1567 «Про
затвердження Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті»фінансова санкція повинна
бути перерахована суб'єктом
господарювання на зазначений у
постанові рахунок не пізніше ніж
протягом п'ятнадцяти днів після
отримання ним копії постанови про
застосування фінансових санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач повідомляв відповідача про
розгляд акта перевірки №241020 від 17.02.2011
року та постанови №124901 від 14.04.2011 року,
про що свідчить особистий підпис
відповідача на копії акта перевірки та
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 20.04.2011 року щодо
отримання відповідачем постанови. Крім
того, у судовому засіданні відповідач
підтвердив, що у квітні 2011 року він знав
про винесену щодо нього постанову про
застосування фінансових санкцій.
Проте, відповідач належним чином
повідомлений про рішення
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області
про накладення на нього штрафу, у
встановленому законом порядку не
оскаржив та станом на дату розгляду
справи в суді фінансові санкції в
добровільному порядку не сплатив.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Відповідно до п. 1 постанови КМ України
№ 1190 від 08.09.2004 року «Про утворення
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті»головна
державна інспекція на автомобільному
транспорті (Головавтотрансінспекція) є
урядовим органом державного
управління з питань контролю на
автомобільному транспорті, що діє у
складі Мінтрансзв'язку і йому
підпорядковується.

Згідно з п. 3 Постанови КМ України № 1567
від 08.11.2006 року «Про затвердження
Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному
транспорті»органами державного
контролю на автомобільному транспорті
є Головавтотрансінспекція, її
територіальні управління в областях,
Автономній Республіці Крим в містах
Києві та Севастополі. Відповідно до
абз. 6 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» №2344-III від
05.04.2001р. (далі - Закон України «Про
автомобільний транспорт») урядовий
орган державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті
здійснює державний контроль за
недопущенням надання послуг з
перевезення пасажирів і небезпечних
вантажів автомобільними
перевізниками, які не одержали
відповідної ліцензії та ліцензійних
карток на транспортні засоби, що при
цьому використовуються, який
здійснюється на автостанціях,
автобусних зупинках, у місцях посадки
та висадки пасажирів, на стоянках
таксі, у місцях навантаження та
розвантаження вантажних автомобілів.

Згідно з ч. 11 ст. 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт» державному
контролю підлягають усі транспортні
засоби українських та іноземних
перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів та
вантажів на території України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про
автомобільний
транспорт»автомобільний перевізник -
фізична або юридична особа, яка
здійснює на комерційній основі чи за
власний кошт перевезення пасажирів чи
(та) вантажів транспортними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
«Про автомобільний
транспорт»автомобільні перевізники,
водії, пасажири повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення.

Згідно із ч. 8 ст. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт»документи для
автомобільного само зайнятого
перевізника: ліцензія, ліцензійна
картка, посвідчення водія відповідної
категорії, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, сервісна книжка,
медична довідка.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідно до складеного
Територіальним управлінням
Головавтотрансінспекції в
Тернопільській області графіку роботи
державного контролю на період з 14.02.2011р.
по 18.02.2011р., начальником
Територіального управління
Головавтотрансінспекції в
Тернопільській області 17.02.2011 року
видане завдання № 113513 на рейдову
перевірку інспектором щодо дотримання
Закону України «Про автомобільний
транспорт»у м. Тернополі по вул.
Золотогірська, Живова.

Відповідно до п. 12, 13, 14, абз. 2 п. 15
«Порядку здійснення державного
контролю на автомобільному
транспорті»затвердженого постановою
КМ України від 08.11.2006 р. №1567 рейдова
перевірка додержання суб'єктом
господарювання, зокрема іноземним,
вимог, визначених пунктом 15 цього
Порядку, здійснюється на підставі
щотижневого графіка. Графік проведення
рейдових перевірок складається
територіальним управлінням
Головавтотрансінспекції з урахуванням
стану аварійності, періоду, що пройшов
від попередньої перевірки,
забезпечення належного рівня
транспортного обслуговування в
окремих регіонах, інформації про
діяльність осіб, що незаконно надають
послуги з перевезень, та інших
обставин. Щотижневий графік
складається з урахуванням проведення
рейдових перевірок не частіше ніж один
раз на квартал. Рейдова перевірка
транспортних засобів проводиться на
окремо визначених ділянках дороги,
маршрутах, автовокзалах, автостанціях,
автобусних зупинках, місцях посадки та
висадки пасажирів, стоянках таксі і
транспортних засобів, місцях
вантаження та розвантаження вантажних
автомобілів, контрольно-вагових
комплексах, під час виїзду з
підприємств та місць стоянки, у пунктах
пропуску через державний кордон за
погодженням з начальником органу
охорони державного кордону. Під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється: наявність визначених
статтями 39 і 48 Закону документів, на
підставі яких здійснюються
перевезення автомобільним
транспортом.

Як вбачається із матеріалів справи
Територіальним управлінням Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області
проведено рейдову перевірку
додержання ФОП ОСОБА_1 вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів на таксі по вулиці Живова,
результати якої оформлено в акті №241020
від 17.02.2011 року. При проведенні
перевірки виявлено, що 17.02.2011 року під
час перевірки виявлено порушення у
само займаного перевізника ОСОБА_1, а
саме: відсутня сервісна книга на
автомобіль таксі Ford з номерним знаком
НОМЕР_1, чим порушено абз. 3 ч. 1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт». Водій транспортного засобу
ОСОБА_1, який керував транспортним
засобом на момент проведення
перевірки, пояснив, що випадково забув
сервісну книжку при виїзді з сервісу.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України «Про автомобільний
транспорт»за порушення законодавства
про автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції за: надання
послуг з перевезень пасажирів та
вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Територіальним управлінням Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в Тернопільській області,
14.04.2011 року винесено постанову №124901,
якою до відповідача ОСОБА_1 за
порушення, передбачені абз. 3 ч. 1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», застосовано фінансові
санкції у розмірі 1700,00 грн.

Відповідності до п. 28 Постанови КМ
України від 08.11.2006 року №1567 «Про
затвердження Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті»фінансова санкція повинна
бути перерахована суб'єктом
господарювання на зазначений у
постанові рахунок не пізніше ніж
протягом п'ятнадцяти днів після
отримання ним копії постанови про
застосування фінансових санкцій. Як
вбачається з матеріалів справи,
позивач повідомляв відповідача про
розгляд акта перевірки №241020 від 17.02.2011
року та постанови №124901 від 14.04.2011 року,
про що свідчить особистий підпис
відповідача на копії акта перевірки та
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 20.04.2011 року щодо
отримання відповідачем постанови. Крім
того, у судовому засіданні відповідач
підтвердив, що у квітні 2011 року він знав
про винесену щодо нього постанову про
застосування фінансових санкцій.
Проте, відповідач належним чином
повідомлений про рішення
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області
про накладення на нього штрафу, у
встановленому законом порядку не
оскаржив та станом на дату розгляду
справи в суді фінансові санкції в
добровільному порядку не сплатив.

Щодо обґрунтувань відповідача про
недотримання інспекторами
Територіального відділення Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області
кількох статей Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності»№ 877-V від 26.12.2007р., а саме: не
попередили відповідача завчасно про
перевірку, не пред'явили направлення
на перевірку, перевірка була проведена
у випадковому місці, не було дано на
руки результатів перевірки, суд не бере
їх до уваги виходячи з наступного.

Аналізуючи Закон України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності», цей
Закон визначає правові та
організаційні засади, основні принципи
і порядок здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю), тобто, визначає правові та
організаційні засади усіх органів, які
здійснюють нагляд (контроль) не лише за
суб'єктами господарювання на
автомобільному транспорті, але щодо
іншої господарської діяльності, яка
також виражається у зупиненні
виробництва (виготовлення) або
реалізації продукції, виконання робіт,
надання послуг суб'єктами
господарювання.

Відповідно до п. 4 ст. 4 Закон України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності»виключно законами
встановлюються: органи, уповноважені
здійснювати державний нагляд
(контроль) у сфері господарської
діяльності; види господарської
діяльності, які є предметом державного
нагляду (контролю); повноваження
органів державного нагляду (контролю)
щодо зупинення виробництва
(виготовлення) або реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг; вичерпний перелік підстав для
зупинення господарської діяльності;
спосіб здійснення державного нагляду
(контролю); санкції за порушення вимог
законодавства і перелік порушень, які є
підставою для видачі органом
державного нагляду (контролю) припису,
розпорядження або іншого розпорядчого
документа. Отже, з вищенаведеного
положення вбачається, що Закон України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності»лише робить посилання на
інші нормативні акти, які контролюють
конкретно кожен орган, уповноважений
здійснювати державний нагляд
(контроль) у сфері господарської
діяльності. Таким чином, у даній справі
контролюючим органом виступає
Територіальне управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області,
яке здійснює державний контроль на
автомобільному транспорті відповідно
до затвердженого Кабінетом Міністрів
України «Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті» від 08.11.2006 року №1567.

Тернопільський окружний
адміністративний суд зазначає, що
Закон України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності»є загальним
законом, спеціальними нормативними
актами є: Постанова КМ від 8 листопада
2006 р. № 1567 «;Про затвердження Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті»та Закон
України «Про автомобільний транспорт»
№2344-III від 05.04.2001 року.

З обґрунтувань відповідача вбачається,
що позивач повинен здійснювати
перевірку відповідно до Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», однак, як зазначено вище
дані посилання є невірні, оскільки,
контролююча діяльність
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Тернопільській області
чітко визначена спеціальним
нормативно правовим актом, який при
проведенні перевірки та накладення
штрафу дотримано позивачем в повній
мірі. Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, суд встановив, що відповідачем
були порушені норми чинного
законодавства України, а саме Закону
України «Про автомобільний транспорт»
№2344-III від 05.04.2001р. та «Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному
транспорті»затвердженого постановою
КМ України від 08.11.2006 р. №1567, а тому, суд
дійшов висновку, що вимоги позивача є
обґрунтованими, відповідають дійсним
обставинам справи та підтверджені
належними та допустимими доказами, а
отже, підлягають задоволенню у повному
обсязі.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 09.06.2011 року
у справі № 2-а-1970/1462/11 - залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

Д.М. Старунський