Справа № К/9991/1367/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/1367/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Ситникова О.Ф.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Чернігівській області про визнання дій
неправомірними, скасування наказу та
поновлення на роботі за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2009 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 2 грудня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що з 1994 року проходив службу в органах
внутрішніх справ на різних посадах,
остання - начальник ізолятора
тимчасового тримання затриманих і
взятих під варту осіб Носівського РВ
УМВС України в Чернігівській області.
Наказом начальника УМВС України в
Чернігівській області «По особовому
складу» від 16 липня 2009 року №126 о/с
ОСОБА_1 було звільнено з органів МВС в
запас Збройних Сил України за пунктом 64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ. Вважає звільнення
незаконним з наступних підстав.
Наказом начальника УМВС України в
Чернігівській області «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників УМВС
області» від 28 травня 2009 року №354 було
вирішено звільнити позивача з органів
внутрішніх справ за грубі порушення
службової дисципліни в частині
недотримання Інструкції з організації
конвоювання затриманих і взятих під
варту осіб в органах внутрішніх справ
України, затвердженої наказом МВС
України від 20 січня 2005 року №60 дск, що
призвело до втечі 26 травня 2009 року
заарештованих в судовому порядку осіб
з приміщення Носівського РВ. Підставою
винесення наказу стала службова
перевірка, проведена інспекцією з
особового складу УКЗ УМВС України в
Чернігівській області по факту
зазначеної події. Проте ні в висновку
службового розслідування, ні в
зазначеному наказі не зазначено, які
саме норми Інструкції були порушені
позивачем, і які дії позивача знаходять
в причинному зв'язку з втечею
заарештованих з-під варти. Просив
визнати неправомірними дії
працівників Інспекції з особового
складу УКЗ УМВС України в
Чернігівській області щодо висновків
службового розслідування; визнати
незаконним та скасувати наказ
начальника УМВС України в
Чернігівській області «По особовому
складу» від 16 липня 2009 року №126 о/с про
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ за пунктом 64 «є» (за
порушення дисципліни) Положення, та
поновити позивача на посаді начальника
ізолятора тимчасового тримання
затриманих і взятих під варту осіб
Носівського РВ УМВС України в
Чернігівській області.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2009 року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 2 грудня 2010
року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2009 року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами першої та апеляційної інстанцій
неповне з'ясування обставин, які мають
значення у справі, та порушення норм
чинного процесуального та
матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити його
позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив службу на посаді
начальника ізолятора тимчасового
тримання затриманих і взятих під варту
осіб Носівського РВ УМВС України в
Чернігівській області в званні
капітана міліції.

Відповідно до наказів Носівського РВ
УМВС України в Чернігівській області
від 25 травня 2009 року №16 та №17
позивач був призначений начальником
конвою на 26 травня 2009 року.

26 травня 2009 року після проведення
цільового інструктажу, відповідно до
записів у книзі видачі і прийому
озброєння та спеціальних засобів
Носівського РВ УМВС України в
Чернігівській області ОСОБА_1 отримав
табельну вогнепальну зброю та в
подальшому конвой у складі: позивача,
майора міліції ОСОБА_3, прапорщика
міліції ОСОБА_4 та старшого прапорщика
міліції ОСОБА_5 з приміщення ізолятора
тимчасового тримання Ніжинського МРВ
УМВС України в Чернігівській області
доставив чотирьох арештованих до
приміщення чергової частини
Носівського РВ УМВС України в
Чернігівській області, де останні були
поміщені до кімнати тимчасово
затриманих громадян в порушення пункту
1.37 Інструкції з організації
конвоювання затриманих і взятих під
варту осіб в органах внутрішніх справ
України, затвердженої наказом МВС
України від 20 січня 2005 року №60 дск.

Позивач в цей день конвоював
арештованого ОСОБА_6 до Носівського
районного суду по кримінальній справі,
після чого до приміщення суду було
доставлено ще трьох арештованих по
іншій кримінальній справі. Під час
перерви в судовому засіданні позивач
доставив арештованого ОСОБА_6 до
приміщення чергової частини
Носівського РВ УМВС України в
Чернігівській області, оскільки зал
судових засідань не обладнаний для
утримання арештованих. Близько 14
години з приміщення суду до приміщення
Носівського РВ УМВС України в
Чернігівській області було доставлено
трьох арештованих після закінчення
судового засідання та поміщено до
кімнати тимчасово затриманих громадян
чергової частини. Згодом, під час
конвоювання позивачем арештованого
ОСОБА_6 до суду з приміщення чергової
частини Носівського РВ УМВС України в
Чернігівській області два арештовані
скоїли втечу з кімнати тимчасово
затриманих громадян.

З висновку службового розслідування по
факту події, яка мала місце 26 травня
2009 року у м. Носівка Чернігівської
області з участю працівників
Носівського РВ УМВС України в
Чернігівській області, затвердженого
начальником УМВС України в
Чернігівській області 27 травня 2009 року,
вбачається, що позивачем допущено
порушення службової дисципліни в
частині недотримання вимог Інструкції
з організації конвоювання затриманих і
взятих під варту осіб в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 20 січня 2005 року № 60 дск, що
призвело до втечі заарештованих в
судовому порядку осіб.

На підставі висновку службового
розслідування начальником УМВС
України в Чернігівській області видано
наказ «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників УМВС області» від 28 травня
2009 року №354, відповідно до якого
позивача було притягнуто до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ.

Наказом начальника УМВС України в
Чернігівській області «По особовому
складу» від 23 липня 2009 року №126 о/с
ОСОБА_1 було звільнено з органів МВС в
запас Збройних Сил України за пунктом 64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Суди першої та апеляційної інстанції
прийшли до обґрунтованого висновку про
те, що відповідач, видаючи оспорюваний
наказ про звільнення позивача з
органів внутрішніх справ за пунктом 64
«є» (за порушення дисципліни)
Положення, діяв на підставі, у спосіб та
у межах наданих йому повноважень.
Позивач, як начальник ізолятора
тимчасового тримання затриманих і
взятих під варту осіб Носівського РВ
УМВ та начальник конвою повинен був
належним чином організувати роботу
конвойної служби для недопущення втечі
арештованих осіб.

Крім цього, позивач не оскаржував наказ
УМВС України в Чернігівській області
від 28 травня 2009 року №354, на підставі
якого позивач був притягнутий до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги, висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення , а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2009 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 2 грудня 2010 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення. її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Ситников О.Ф.