Справа № 712/3947/12
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Справа № 144589/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши в письмовому провадженні у
м. Львові апеляційну скаргу
Ужгородської міської ради на постанову
Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області від 21 травня 2012
року у справі за позовом прокурора м.
Ужгорода до Ужгородської міської ради
про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

28 лютого 2012 року прокурор м. Ужгорода
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у якому просив скасувати п. 1
рішення Ужгородської міської ради
(далі - Ужгородська МР) № 1180 від 16.07.2009
року.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 21 травня 2012 року у справі №
712/3947/2012 позов було задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач Ужгородська МР просить
скасувати вказане судове рішення та
залишити позов без розгляду,
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи.

У апеляційній скарзі посилається на те,
що Порядком використання земель у
зонах їх можливого затоплення
внаслідок повеней та паводків,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2001 року № 84
(далі - Порядок) передбачено, що у
районах можливого затоплення земель
унаслідок повеней і паводків,
проектними установами та
організаціями, що належать до сфери
управління Держводгоспу визначаються
межі зон можливого затоплення та зон
ризику, які наносяться на карти
відповідного масштабу, що є складовою
частиною технічної документації. На
карти наносяться межі зон можливого
затоплення повторюваністю один раз на
2, 4, 10, 20 і 100 років.

Замовником технічної документації на
зони ризику і зони можливого
затоплення земель є Держводгосп та
його територіальні органи.

Технічна документація, яка складається
з пояснювальної записки і
картографічних матеріалів,
погоджується з Мінприроди, МНС,
Мінагрополітики, Держкомземом,
Держводгоспом і затверджується
замовником.

Після завершення робіт, розробник
документації із землеустрою має
представити результати виконаних
робіт в електронному вигляді на
магнітних носіях органу земельних
ресурсів згідно із вимогами
затвердженими наказом Держкомзему від
28.08.2008 року № 334 «Про затвердження
Тимчасового порядку формування
територіальних зон» для внесення їх у
автоматизовану систему ведення
державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 16 Порядку, під час
здійснення в басейні річки заходів,
спрямованих на запобігання збиткам від
повеней або паводків, а також
господарської діяльності, що впливає
на формування і проходження повеней та
паводків, межі зон можливого
затоплення підлягають коригуванню
територіальними органами
Держводгоспу.

Апелянт стверджує, що технічна
документація зон ризику і зони
можливого затоплення земель житлового
кварталу забудови «Західний» у м.
Ужгороді між водостоком р. Уж та
водозахисною дамбою р. Уж
територіальним органом земельних
ресурсів не погоджувалась, в
автоматизовану систему кадастру не
вводилась і дана документація не
доводилась до відома Ужгородської МР.

Крім того, апелянт вважає, що позивачем
пропущено строк звернення до суду,
оскільки листом від 18.08.2009 року за №
839/02-11 Ужгородська МР повідомила
прокуратуру м. Ужгород про прийняття
оскаржуваного рішення та відповідно
надала копію цього рішення, проте
прокурором м. Ужгород позовну заяву
було подано лише 03.02.2012 року.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає задоволенню, виходячи
з таких міркувань.

Задовольняючи позов прокурора м.
Ужгорода, суд першої інстанції виходив
із того, що рішення Ужгородської МР №
1180 від 16.07.2009 року, яким надано дозвіл
громадянам на підготовку матеріалів
вибору місця розташування земельних
ділянок та дозвіл на розробку проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків в
житловому районі «Західний» м.
Ужгорода, суперечить вимогам Водного
кодексу України, Земельного кодексу
України, оскільки землі, які
знаходяться в районі житлової забудови
«Західний» м. Ужгорода ,є заплавними
землями та можуть використовуватись
тільки як природні сіножаті та
пасовища.

Судом встановлено, що в рамках
реалізації проекту «Покращення
системи управління паводками»,
розроблено Картування зон затоплення і
ризику в басейні річки Уж, згідно з яким
землі житлового кварталу забудови
«Західний» у м. Ужгороді знаходяться
між водотоком р. Уж та водозахисною
дамбою р. Уж, є заплавними зонами, що
також підтверджується матеріалами
прокурорської перевірки, а тому
отримання громадянами дозволу на
підготовку матеріалів вибору місця
розташування земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель та споруд в житловому районі
«Західний» м. Ужгорода площею 9,7914 га на
підставі спірного рішення міської ради
порушує конституційні права громадян
та держави.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
апеляційний суд виходить із таких
міркувань.

Як слідує з матеріалів справи,
прокурором м. Ужгорода подано до суду
адміністративний позов до
Ужгородської МР про скасування
рішення.

На переконання апеляційного суду,
наведений публічно-правовий спір
розглянутий та вирішений
неповноважним судом, виходячи з такого.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 КАС України
передбачено, що окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська або Севастопольська
міська рада, їх посадова чи службова
особа, крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ з приводу їхніх
рішень, дій чи бездіяльності у справах
про адміністративні проступки та
справ, які підсудні місцевим загальним
судам як адміністративним судам.

Оскільки, підсудність справ окружним
адміністративним судам визначається
суб'єктним складом, то однією із сторін
обов'язково повинен бути орган
державної влади; інший державний орган;
орган влади Автономної Республіки
Крим; обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада; їх
посадова чи службова особа.

Іншими державними органами є створені
державою (компетентним органом
державної влади) органи, які не мають
власних владних повноважень, але
забезпечують реалізацію функцій
держави у певній сфері
публічно-правових відносин. Зазначені
органи виконують дорадчі,
організаційно-координаційні,
контрольні, допоміжні функції.

Органом державної влади із спеціальним
статусом є прокуратура України.

Таким чином, якщо сторонами у справі є
орган місцевого самоврядування чи його
посадова особа з однієї сторони і орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа з другої
сторони, справа підсудна окружним
адміністративним судам.

Оскільки справа розглянута
неповноважним складом суду (тобто, із
порушенням правил предметної
підсудності), тому оскаржуване рішення
місцевого загального суду як
адміністративного суду підлягає
скасуванню із прийняттям нового
рішення по суті заявлених позовних
вимог.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд
зазначає наступне.

Судом встановлено, що п. 1 рішення
Ужгородської МР від 16.07.2009 року № 1180
певним громадянам надано дозвіл на
підготовку матеріалів вибору місця
розташування земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель та споруд в житловому районі
«Західний» м. Ужгорода площею 9,7914 га
(а.с. 11-14).

Як слідує з матеріалів справи,
прокурором м. Ужгорода 30.09.2011 п. 1
рішення Ужгородської МР № 1180 від 16.07.2009
року було опротестовано, однак 09.12.2011
року протест прокурора відхилено (а.с.
15-16).

Відповідно до приписів ст. 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами (ч. 1
ст. 99 КАС України).

Частиною 4 ст. 21 Закону України «Про
прокуратуру» встановлено, що у разі
відхилення протесту або ухилення від
його розгляду прокурор може звернутися
з заявою до суду про визнання акта
незаконним. Заяву до суду може бути
подано протягом п'ятнадцяти днів з
моменту одержання повідомлення про
відхилення протесту або закінчення
передбаченого законом строку для його
розгляду. Подача такої заяви зупиняє
дію правового акта.

За правилами ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Матеріалами справи підтверджується, що
даний позов було подано прокурором
лише 28.02.2012 року, тобто з пропуском
встановленого законом строку на
звернення до адміністративного суду.

При цьому, на переконання апеляційного
суду, матеріали справи не містять
будь-яких доказів поважності пропуску
прокурором м. Ужгорода строку
звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
необхідність скасування оскаржуваного
судового рішення та залишення позовної
заяви прокурора міста Ужгород без
розгляду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС
України.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 203, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу Ужгородської
міської ради задовольнити.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 21 травня 2012 року у справі №
712/3947/2012 скасувати, а позовну заяву
прокурора м. Ужгорода залишити без
розгляду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук