Справа № 826/65/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/65/14 ( у 2-х томах)
Головуючий у 1-й інстанції: Пащенко К.С.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17.03.2014 у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
20.12.2013 № 495/17-01 та № 496/17-01.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17.03.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ДПІ у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено документальну планову
виїзну перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_2 за період з
01.01.2011 по 31.12.2012.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт №
543/17-01/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення позивачем пп.пп. 16.1.2, 16.1.14 п.
16.1 ст. 16, п.п. 177.2, 177.4 ст. 177, п. 178.3 ст. 178 ПК
України та, як наслідок, заниження
податку з доходів фізичних осіб на
загальну суму у розмірі 46 258,10 грн., а
також порушення абз. «а» п. 198.1 ст. 198, п.п.
200.1, 200.2 ст. 200 ПК України та, як наслідок,
заниження податку на додану вартість
на загальну суму у розмірі 54 817 грн.

На підставі акту перевірки
відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення від 20.12.2013:

- № 495/17-01, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 46 258, 10
грн., а також застосовано штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 11 264, 53
грн.;

- № 496/17-01, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 54 817 грн., а
також застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 6 826 грн.

Суд першої інстанції, мотивував своє
рішення тим, що позивачем правомірно
сформовано податковий кредит за
наслідками операцій з контрагентами, а
тому податкові повідомлення-рішення
ДПІ у Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
20.12.2013 № 495/17-01 та № 496/17-01 є
протиправними та такими, що підлягають
скасуванню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
правочини, укладені між позивачем та
контрагентами порушують публічний
порядок, суперечать інтересам держави
та суспільства, вчинені удавано з метою
приховування сплати податків, а тому
оскаржувані повідомлення-рішення
винесені правомірно.

Колегія суддів не погоджується з
рішенням суду першої інстанції та
вважає доводи апелянта обгрунтованими,
враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
позивачу на підставі договорів на
проведення робіт від 01.10.2010 № 01/10-01, №
01/10-02, № 01/10-03, № 01/10-04, № 01/10-05, № 01/10-06 з
ТОВ «Кий-Технолоджі Солюшинс», від
01.03.2011 № 010301, № 010302, № 010303, № 010304, № 010305,
№ 010306, від 29.04.2011 № 290401, № 290402 з ТОВ
«Альтаріон», від 01.07.2011 № 010701, № 010702, №
010703, № 010704, № 010705, № 010706, № 010707 з ТОВ
«Вердон Еліт», від 30.09.2011 № 300901, № 300902, №
300903, № 30090, № 300905, № 300906 з ТОВ
«Індастріал Проджектс» та від 30.11.2011 №
301101, № 301102, № 301103, № 301104, № 301105, № 301106 з
ТОВ «Флексограл» надано відповідні
послуги (обслуговування охоронної
сигналізації, телефонних та Інтернет
мереж, АТС, опалювального котла,
котельного обладнання, послуги по
прибиранню, благоустрою газону тощо).

На підтвердження реальності виконання
господарських операцій з
вищезазначеними контрагентами
позивачем надано акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг), податкові
накладні, платіжні доручення та
виписки по рахунку позивача з
відповідними відмітками банку.

Згідно з п. 198.1 ст.198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та
послуг;придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 199.1 ст.199 ПК України у разі
якщо придбані та/або виготовлені
товари/послуги частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково - ні, до сум
податку, які платник має право віднести
до податкового кредиту, включається та
частка сплаченого (нарахованого)
податку під час їх придбання або
виготовлення, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг в
оподатковуваних операціях.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до п.198.6 ст. 198 ПК України не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені
законодавчі норми, для підтвердження
включення до складу податкового
кредиту сум податку, сплачених у складі
ціни за придбаний товар (роботи,
послуги), необхідні первинні документи
(податкові накладні, видаткові
накладні, акти здачі-прийняття товару
тощо), оформлені відповідно до вимог
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

Закон України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон) поширюється на
всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України,
незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16
вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

З матеріалів справи вбачається, що
згідно акту Броварської ОДПІ від 13.09.2012
№111/22-5/37721961 TOB «Флексограл» (код за
) присвоєно стан платника «
8» - до CRP внесено запис про відсутність
за місцезнаходженням, встановлено
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
оборотних коштів, виробничих активів,
складській приміщень, транспортних
засобів при значних обсягах реалізації
товарів (робіт, послуг). Також, згідно
вказаного акту встановлено, що
громадянин ОСОБА_3 погодився
зареєструвати підприємство TOB
«Флексограл» (код за ) за
грошову винагороду в розмірі 50 доларів
США, але фінансово-господарську
діяльність підприємства не проводив та
реєстраційні, бухгалтерські, звітні
документи TOB «Флексограл» не
підписував. Співробітниками ГВПМ
Броварської ОДПІ неодноразово
здійснено виїзди за адресою реєстрації
(АДРЕСА_1) директора, головного
бухгалтера та засновника громадянина
ОСОБА_3, в результаті чого 19.04.2012
отримано письмові пояснення у рідного
брата ОСОБА_3 громадянина ОСОБА_4 3 його
слів встановлено, що громадянин ОСОБА_3,
ймовірної причетності до
фінансово-господарської діяльності TOB
«Флексограл» не має, оскільки веде
аморальний спосіб життя, зловживає
спиртними напоями протягом тривалого
часу. Громадянин ОСОБА_5 не мешкає за
адресою реєстрації, місцезнаходження
останнього йому невідомо.

Крім того, відповідно до висновку
начальника СТКЗР Білоцерківського MB
НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській
області від 18.05.2012 за №387 підписи від
імені гр. ОСОБА_3, які виконані в наданих
на дослідження документах (видаткові
накладні, рахунки-фактури. податкові
декларації з ПДВ за січень 2012 р. -
березень 2012 р., додаток №5 «Розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» до
податкової декларації з ПДВ за лютий 2012
р., договір суборенди №08/06/21 від 07.09.2011,
корінці свідоцтва платника ПДВ№200013401)
виконані не гр. ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до постанови Верховного
суду України від 05.03.2012 у справі №
21-421а11, контрагенти позивача, податкові
накладні, яких стали підставою для
формування податкового кредиту,
зареєстровані в Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій
України і Реєстрі платників податку на
додану вартість за зверненням
невстановлених осіб від імені осіб, які
заперечують свою участь у створенні та
діяльності цих товариств, зокрема й у
підписанні будь-яких первинних
документів, отже, виписані від їх імені
податкові накладні не можна вважати
належно оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставними.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що виписані
TOB «Флексограл» податкові накладні, які
стали підставою для формування
позивачем податкового кредиту, не
можна вважати належно оформленими та
підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання товарів, робіт чи
послуг, а тому віднесення відображених
у них сум до податкового кредиту є
безпідставним, що не було враховано
судом першої інстанції.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011 судам необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-то: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Колегія суддів звертає увагу, що з акту
ДПІ у Печерському районі м. Києва
№500/23-4/34413549 від 13.05.2011 «Про результати
невиїзної документальної перевірки TOB
«Кий-Текнолоджі Солюшинс» з питання
правильності визначення розміру
податкових зобов'язань та
правомірності формування податкового
кредиту з податку на додану вартість за
січень 2011р.» вбачається, що фактичне
місцезнаходження підприємства
(контрагента) та його посадових осіб не
встановлено. Також, відсутня будь-яка
інформація про наявні у TOB
«Кий-Текнолоджі Солюшинс» складські
приміщення, наявність автомобільного
чи іншого транспорту, а також
устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства. Фактично
згідно податкової звітності у TOB
«Кий-Текнолоджі Солюшинс» відсутні
трудові ресурси, виробниче обладнання,
транспортне та торгівельне обладнання,
матеріали для здійснення основного
виду діяльності, загальна чисельність
працюючих на TOB «Кий-Текнолоджі
Солюшинс» складає 1 особу.

Згідно акту перевірки ДПІ у
Печерському районі від 16.10.2012 № 4379/22-4/
37194316 TOB «Альтаріон» за податковою
адресою не знаходиться, про що складено
акт № 1080/23-7/37194316 від 01.03.2012 щодо
незнаходження платника податків за
місцем реєстрації. Перевіркою
встановлено відсутність будь-якої
інформації про наявні складські
приміщення, наявність автомобільного
чи іншого транспорту, устаткування, а
також трудових ресурсів, що необхідно
для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства.

Згідно акту перевірки ДПІ Печерському
районі м. Києва №1164/22-2/37319007 від 07.05.2012 TOB
«ВЕРДОН ЕЛІТ» за податковою адресою не
знаходиться та співробітниками ГВПМ
було змінено стан платника на «до ЄДР
внесено запис про відсутність
підтвердження відомостей». Інформація
відносно чисельності працюючих -
відсутня. В ході проведення аналізу
матеріалів податкової звітності,
реєстраційних документів, звітів та
інших документів, встановлено
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, оборотних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг).

Згідно довідки ДПІ у Печерському
районі м. Києва №2651/22-8/33059627 від 19.07.2012
фактичне місцезнаходження TOB
«Індастріал Проджектс» не встановлено.
Операції TOB «Індастріал Проджектс» не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, відсутності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів.

Згідно постанови Верховного суду
України від 08.09.2009 у справі № 21-737во09 про
необґрунтованість податкової вигоди
може свідчити відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного персоналу, основних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів, а
також письмові заперечення посадових
осіб контрагентів, що будь-яких
документів, угод, платіжних доручень,
банківських та господарських
документів вони не підписували.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивачем не доведено факт реального
виконання умов договорів, що надало б
йому право на формування податкового
кредиту.

Крім того, згідно з ст. 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Наведену норму слід застосовувати з
урахуванням того, що відповідно до ст.
228 ЦК України правочин, учинений з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
водночас є таким, що порушує публічний
порядок, а отже, - нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного
кодексу України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. Такий правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст.
216).

Санкції застосовуються за вчинення
правочину з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства. Разом із тим, за змістом
частини 1 статті 208 ГК застосування цих
санкцій можливе не за сам факт
укладення зазначеної угоди, а лише в
разі виконання правочину хоча б однією
стороною. Санкції, встановлені
частиною 1 статті 208 ГК, не можуть
застосовуватися за сам факт несплати
податків (зборів, інших обов'язкових
платежів), зокрема однією зі сторін
договору, що є самостійним
правопорушенням. Для застосування
санкцій, передбачених частиною 1 статті
208 цього Кодексу, необхідним є умисел на
укладення угоди з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства.

Колегія суддів приходить до висновку,
що фінансово-господарська діяльність
ТОВ «Кий-Технолоджі Солюшинс», ТОВ
«Альтаріон», ТОВ «Вердон Еліт», ТОВ
«Індастріал Проджектс», ТОВ
«Флексограл» здійснювалась ними поза
межами правового поля, а укладені ними
правочини (договори) є такими, що
вчиненні без мети настання реальних
наслідків, а тому недійсність
договорів, укладених між позивачем та
вказаними контрагентами, не потребують
доведення в силу їх нікчемності.
Колегія суддів не приймає до уваги
доводи позивача про те, що договори не
визнавались недійсними в судовому
порядку, оскільки в даному випадку,
визнання таких правочинів недійсними
судом не вимагається.

Як зазначено у постанові Верховного
Суду України від 07.02.2012 № 21-425во10
наявність у позивача податкових
накладних, виданих контрагентом, за
умови встановлення судом факту
нездійснення самої господарської
операції, не є підставою для віднесення
зазначених у цих накладних сум до
податкового кредиту.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, судом
першої інстанції прийняте рішення з
порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Позивач не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції, а відповідач, як суб'єкт
владних повноважень - довів
правомірність своїх дій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202
КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції вирішив скасувати її та
ухвалити нове рішення, оскільки судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207
КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17.03.2014 - скасувати
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко
Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.

Шурко О.І.

Головуючий суддя

Василенко Я.М.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.