Справа № 2а/0470/7866/12
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м. Київ К/800/2601/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2013 року

у справі № 2а/0470/7866/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Каскад»

до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

про визнання незаконною перевірки та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю фірма «Каскад» (далі -
ТОВ фірма «Каскад»;
позивач) звернулось до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі - ДПІ у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області; відповідач), в якому, з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просило визнати незаконною
позапланову виїзну перевірку,
проведену відповідачем в період з 18
вересня 2008 року по 01 жовтня 2008 року та з
02 жовтня 2008 року по 08 жовтня 2008
року на підставі наказу № 292 від 18
серпня 2008 року, а також
скасувати податкові
повідомлення-рішення № /0 від
30 жовтня 2008 року, № /0 від 30
жовтня 2008 року, № /1 від 17
грудня 2008 року, № /1 від 17 грудня 2008
року, № /2 від 25 лютого 2009
року, № /2 від 25 лютого 2009 року, №
/3 від 06 травня 2009 року, №
/3 від 06 травня 2009 року та акт
перевірки № 2729/232/23934596 від 15
жовтня 2008 року.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
12 жовтня 2012 року
адміністративний позов залишено без
задоволення в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції,
зокрема, мотивовано недоведеністю
товариством реальності проведених
господарських операцій.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2013 року
апеляційну скаргу ТОВ фірма «Каскад»
задоволено частково. Постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 жовтня
2012 року скасовано.
Адміністративний позов задоволено
частково. Скасовано податкові
повідомлення-рішення № /0 від 30
жовтня 2008 року, №
/0 від 30 жовтня 2008 року, № /1
від 17 грудня 2008 року, № /1
від 17 грудня 2008 року, № /2 від 25
лютого 2009 року, № /2 від 25
лютого 2009 року, № /3 від 06 травня 2009
року, № /3 від 06 травня 2009
року. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням у справі, відповідач оскаржив
його в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
ставиться питання про скасування
постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2013 року та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні апеляційної скарги та
залишення постанови
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 жовтня 2012
року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи в
межах доводів касаційної скарги
відповідно до статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відповідачем
проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ фірма «Каскад» з питань
правових відносин з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Тех
Ноформ» за період з 14
листопада 2005 року по 30 червня 2008 року,
за результатами якої складено акт
№ 2729/232/23934596 від 15 жовтня 2008 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 30 жовтня 2008 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 585 876,00 грн. (390 584,00
грн. - основний платіж, 195 292,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції), та
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 30 жовтня 2008 року, яким
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 468 627,00 грн. (312 418,00
грн. - основний платіж, 156
209,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції).

За результатами
адміністративного оскарження, скарги
позивача залишено без задоволення, а
також прийнято податкові
повідомлення-рішення № /1 від 17
грудня 2008 року, № /1 від 17 грудня 2008
року, № /2 від 25 лютого 2009
року, № /2 від 25 лютого 2009 року, №
/3 від 06 травня 2009 року, №
/3 від 06 травня 2009 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пункту 5.1, підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України від 28
грудня 1994 року № 334/94-ВР «Про
оподаткування прибутку підприємств» (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон №
334/94-ВР), підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.4 пункту 7.2,
підпунктів 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України від 03 квітня 1997 року
№ 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 168/97-ВР) у зв'язку з
неправомірним віднесенням до складу
валових витрат та податкового кредиту
з податку на додану вартість сум,
сформованих при здійсненні
господарських операцій з придбання
металопрокату у ТОВ «Тех Ноформ», з
підстав безтоварності проведених
операцій та, як наслідок, нікчемності
договору поставки № 02122005-П від 02 грудня
2005 року, укладеного між вказаним
суб'єктом господарювання та ТОВ фірма
«Каскад».

Обґрунтовуючи свою правову позицію
щодо неправомірного формування
позивачем даних податкового обліку за
спірними господарськими операціями,
контролюючий орган вказував про те, що
постановою Господарського суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2008 року у справі № А27/87-08, яка
набрала законної сили, визнано
недійсними запис про проведення
державної реєстрації ТОВ
«Тех Ноформ» № 0019237 з моменту його
вчинення, а саме - з 04
листопада 2005 року, та Свідоцтво
платника податку на додану вартість
ТОВ «Тех Ноформ» № 04216503
від 14 листопада 2005 року з моменту
видачі, а саме - з 14 листопада 2005 року, а
також припинено юридичну особу ТОВ
«Тех Ноформ».

Крім того, відповідач посилався на
постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 10
листопада 2008 року у справі № 1-592/08, якою
ОСОБА_3 (засновника та директора ТОВ
«Тех Ноформ») визнано винною у вчиненні
злочину, передбаченого частиною 5
статті 27, частиною 1 статті 205
Кримінального кодексу України. При
цьому вказану особу звільнено від
кримінальної відповідальності у
зв'язку із закінченням строків
давності.

Задовольняючи адміністративний позов
частково, суд апеляційної інстанції
виходив з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 5.1 статті 5 Закону № 334/94-ВР
визначено, що валовими витратами
виробництва та обігу є сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті
5 Закону № 334/94-ВР до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
№ 334/94-ВР передбачено, що не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону
№ 168/97-ВР податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8 1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року № 996-XIV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі - Закон №
996-XIV) первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені та підтверджені первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Водночас
певні недоліки первинних документів є
свідченням недобросовісності
постачальника та, у разі підтвердження
дійсного виконання відповідних
господарських операцій, не можуть
слугувати підставою для притягнення
платника податків-покупця до
відповідальності.

В свою чергу, як з'ясовано судом
апеляційної інстанції та не
заперечується відповідачем, фактичне
виконання господарських операцій з
придбання позивачем металопрокату у
ТОВ «Тех Ноформ» засвідчується
долученими платником до матеріалів
справи прибутковими та податковими
накладними. Розрахунки між сторонами
проведено у безготівковій формі, що
підтверджується відповідними
банківськими виписками, а також
заліком зустрічних однорідних вимог.
Поставки товару на склад ТОВ фірма
«Каскад» здійснювались транспортом
постачальника.

При цьому слід враховувати, що
податкове законодавство не ставить в
залежність податковий облік (стан)
певного платника податків від іншої
особи.

Лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісним
постачальником з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями контрагента
може слугувати підставою для висновку
про неправомірне формування ним даних
податкового обліку.

Проте, в постанові Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 листопада 2008 року у справі №
1-592/08 відсутні посилання на
незаконність або фіктивність
діяльності ТОВ «Тех Ноформ» за
господарськими операціями з позивачем
в охоплений перевіркою період.
Будь-яких інших належних та допустимих
доказів, які підтверджували б
відсутність фактичного виконання
господарських операцій з придбання ТОВ
фірма «Каскад» товарно-матеріальних
цінностей у контрагента, узгодженість
дій позивача з ТОВ «Тех Ноформ» з метою
незаконного отримання податкових
вигод або його обізнаність з такими
діями постачальника, контролюючим
органом не надано.

Також, колегія суддів вважає, що
суд апеляційної інстанції
обґрунтовано відхилив посилання
відповідача на постанову
Господарського суду Дніпропетровської
області від 11 березня 2008 року у справі
№ А27/87-08 як на підставу для виключення
сформованих товариством за спірними
господарськими операціями сум з
валових витрат та податкового кредиту,
оскільки, на момент придбання
позивачем металопрокату у ТОВ «Тех
Ноформ» (грудень 2005 року, січень, лютий,
березень, квітень, червень 2006 року)
останній перебував в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також мав
статус платника податку на додану
вартість.

Визнання ж недійсними запису про
проведення державної реєстрації
юридичної особи та її Свідоцтва
платника податку на додану вартість
саме по собі не тягне за собою
недійсність всіх угод, укладених з
моменту державної реєстрації такої
особи до моменту виключення її з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, та
не позбавляє правового значення
виданих за такими господарськими
операціями первинних документів та
податкових накладних.

За наведених обставин та з
урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2013
року такою, що прийнята з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому суд
касаційної інстанції не знаходить
підстав, які могли б призвести до її
зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області відхилити, а постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від
17 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав і в порядку, встановленими
главою 3 розділу IV Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.