Справа № 591/1826/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р.
м.Київ
К/800/41830/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Сумах на постанову Зарічного
районного суду м.Суми від 20 травня 2013
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 08 липня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
перерахувати та виплати пенсію за
віком, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Сумах, в якому просила визнати дії
відповідача по відмові у нарахуванні
та виплаті їй пенсії неправомірними та
зобов'язати поновити виплату пенсії як
громадянину України з 15 листопада 2005
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила про неправомірність відмови
у поновленні виплати пенсії з підстав
відсутності відповідних норм, що
регулюють пенсійне питання, які обрали
місцем проживання іншу країну, та
відсутність міждержавного договору
між Україною та Сполученими Штатами
Америки.

Постановою Зарічного районного суду
м.Суми від 20 травня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 08 липня 2013 року, позов задоволено
частково; визнано незаконною відмову в
поновленні виплати пенсії за віком
ОСОБА_2, як громадянину України;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м.Сумах поновити
ОСОБА_2, як громадянину України
нарахування та виплату пенсії за віком
з 16 лютого 2013 року; в іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної
інстанції мотивовані тим, що рішенням
Конституційного Суду України №25-пр/2009
визнано неконституційними положення
п.2 ч.1 ст.49, другого речення ст.51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
якими позивачеві було припинено
виплату пенсії, тому виплата пенсії
ОСОБА_2 має бути поновлена протягом 10
днів з моменту звернення із заявою.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями, Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
права, просить судові рішення
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
пенсіонером за віком, з 1991 року
перебувала на обліку в Управлінні
Пенсійного Фонду України в
Ковпаківському районі м.Суми.

В 2005 році ОСОБА_2 виїхала на постійне
проживання за межі України - до
Сполучених штатів Америки. У зв'язку з
чим, відповідач припинив нарахування
та виплату їй пенсії. В даний час,
позивач є громадянином України,
проживає за межами України в
Сполучених штатах Америки, та
перебуває на консульському обліку в
Посольстві України.

30 січня 2013 року позивач звернулася до
Управління пенсійного фонду України в
м.Суми з заявою про поновлення виплати
їй пенсію у зв'язку з визнанням
неконституційним положення Закону
України, який передбачає припинення
виплати пенсії громадянам України, які
виїжджають на постійне місце
проживання до країн, з якими Україна не
має відповідних міжнародних договорів.

Управління Пенсійного фонду України в
м.Суми у відповіді від 06 лютого 2013 року
відмовило позивачу у поновленні
виплати пенсії в зв'язку з відсутністю
відповідних норм, що регулюють
пенсійне питання осіб, які обрали
місцем проживання іншу країну, та
відсутністю міждержавного договору
між Україною та Сполученими штатами
Америки.

Відповідно до ст.24 Конституції України
громадяни мають рівні конституційні
права і свободи та є рівними перед
законом. Не може бути привілеїв чи
обмежень за ознаками раси, кольору
шкіри, політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не може бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначено, що
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України

Статтею 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що у разі
виїзду пенсіонера на постійне місце
проживання за кордон пенсія,
призначена в Україні, за заявою
пенсіонера може бути виплачена йому за
шість місяців наперед перед від'їздом,
рахуючи з місяця, що настає за місяцем
зняття з обліку за місцем постійного
проживання. Під час перебування за
кордоном пенсія виплачується в тому
разі, якщо це передбачено міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень пункту 2
частини першої статті 49, другого
речення статті 51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зазначені положення
визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України
визначено звернути увагу Верховної
Ради України на необхідність
приведення у відповідність до
Конституції України положень інших
Законів, які регламентують виплату
пенсій пенсіонерам, які постійно
проживають у державах, з якими Україною
не укладено відповідного договору, а
також прийняття Закону про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданою фізичним або
юридичним особам актами і діями, що
визнані неконституційними. З
прийняттям рішення Конституційним
Судом України від 07 жовтня 2009 року
виключена така підстава для припинення
пенсійних виплат як проживання
пенсіонера за кордоном, що є підставою
для поновлення конституційного права
позивача на виплату пенсії, незалежно
від місця його постійного проживання.

Після прийняття зазначеного рішення і
на теперішній час інших законів, які
регламентують виплату пенсій
пенсіонерам, які постійно проживають у
державах, з якими Україною не укладено
відповідного договору, не прийнято.

Як встановлено ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Отже, положення п.2 ч.1 ст.49 та другого
речення ст.51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» втратили чинність з 07
жовтня 2009 року, тобто з дати прийняття
рішення Конституційним Судом України
№ 25-рп/2009.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» поновлення
виплати пенсії здійснюється за
рішенням територіального органу
Пенсійного фонду протягом 10 днів після
з'ясування обставин та наявності умов
для відновлення її виплати.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що позивач, проживаючи в
США, як громадянин України, має такі ж
самі конституційні права, як й інші
громадяни цієї держави, оскільки
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання, про що
вказано у Рішенні Конституційного
Суду України від 07 жовтня 2009 року №
25-рп/2009, яке є безумовною підставою для
нарахування та виплати пенсії позивачу
як особі, яка проживає за межами
України.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків судів
першої та апеляційної інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах
залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду
м.Суми від 20 травня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді