Справа № 2а-12427/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2010-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 листопада 2010 року 10:30 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Айбокс»до третя
особаДержавної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Публічне
акціонерне товариство
«Альфа-Банк»провизнання протиправними
та скасування рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від
19.08.2010р. та від 26.08.2010р.,за участю:
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 17 листопада 2010
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Айбокс»(далі по
тексту -позивач) звернулось з позовом
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва (далі по
тексту -відповідач), третя особа -
Публічне акціонерне товариство
«Альфа-Банк»про визнання
протиправними та скасування рішень про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 19.08.2010р. та від 26.08.2010р.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що не порушував вимог п.1, 2
статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі громадського харчування та
послуг" та статті 3 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності», оскільки,
термінали позивача не здійснюють
жодних розрахункових операцій
платникам від свого імені, а здійснює
приймання платежів від імені ЗАТ
«Альфа-банк»згідно вимог агентського
договору для подальшого переказу
клієнтам на підставі укладених
тристоронніх договорів.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
підприємством порушені норми Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»та Закону України
«Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності», а саме
-позивачем використовуються програмно
самообслуговування від свого імені, а
не від імені банку, тобто прийняття
коштів здійснює саме позивач, який не є
банківською установою.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
За результатами перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Айбокс»за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій Державними
податковими інспекціями складені Акти
№000159 від 29.07.2010р., №000200 від 06.08.2010р.,
від 30.07.2010р., №190357 від 27.07.2010р.
Результатами перевірки
встановлені порушення п.1,2 статті 3
Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" та статті 3 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності».
На підставі зазначених актів
відповідачем прийнятті рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 19.08.2010р. №18242308, 18252308, 18222308,
18232308, 18182308, 18192308, 18262308, 18272308, 18162308, 18172308,
18282308, 18292308, 18202308, 18212308, від 26.08.2010р.
№18492308.
Зазначені порушення, вчинені
позивачем, на думку осіб, які проводили
перевірку, полягали у тому, що
програмно -технічним комплексом, який
належить позивачу, не було видано
розрахункового документу встановленої
форми, а також в тому, що позивачем
здійснювалася діяльність без
наявності торгового патенту.
Фактичні обставини справи, зокрема
-належність всіх зазначених в актах
перевірок програмно -технічних
комплексів позивачу, здійснення даними
комплексами прийняття готівки, видачі
після отримання готівки саме доданих
до актів перевірки документів,
відсутність патентів, позивачем та
відповідачем не спростовувалася,
сторонами в процесі судового розгляду
Розглянувши нормативні обґрунтування
позовних вимог, суд доходить висновку,
що позов задоволенню не підлягає,
виходячи з нижчевикладеного.
Законом України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" встановлено
загальний обов'язок з застосування
реєстраторів розрахункових операцій
(далі -РРО) для фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, юридичних
осіб, які здійснюють операції з
розрахунків в готівковій та/або в
безготівковій формі (із застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) при продажу товарів
(наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг (ст.
Суд доходить висновків, що даною правою
нормою передбачено обов'язок з
застосування РРО для визначених
суб'єктів господарювання при
здійсненні розрахунку, з визначенням
готівкового та необмеженої кількості
видів безготівкового розрахунку.
Також суд вважає, що нормою статті 1
зазначеного Закону передбачено таке
застосування для сфери торгівлі,
громадського харчування та послуг,
проте, дане визначення статті 1 не
встановлює обмеження застосування РРО
конкретними видами діяльності. Крім
того, згідно зі статтею 1, встановлення
норм щодо застосування або
незастосування реєстраторів
розрахункових операцій в інших законах
Такі норми щодо незастосування
(виключення) наведені у статті 9 Закону
України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".
Серед норм статті 9 не визначено
діяльності з прийняття коштів для
переказу їх на розрахункові рахунки
Такі висновки суд обґрунтовує тим, що:
діяльність позивача не є реалізацією
продукції власного виробництва,
позивачем не видаються прибуткові
касові ордери (п.1 ст.9);
позивач не виконує банківських
операцій, оскільки не є банківською
установою, не має ліцензії на виконання
такої діяльності (п.2 ст.9), оскільки
перелік банківських операцій,
передбачено ст. 47 Закону України "Про
банки і банківську діяльність", та
обумовлено наявністю банківської
позивач не здійснює продаж товарів у
системах електронної торгівлі
(комерції) (п.13 ст.9).
Судом вбачається, що звільнення,
передбачені пунктом 12 статті 9,
обумовлені саме відсутністю операцій з
розрахунків у готівковій формі в місці
отримання товарів (надання послуг),
натомість, в даному випадку місце
здійснення розрахунку не співпадає з
місцем надання послуги, а передумовою
видачі розрахункового документу є саме
здійснення розрахунку (розрахункової
операції), тобто передача готівки або
інших засобів платежу.
Зазначене підтверджується нормами
статті 2 Закону України „Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", згідно з якими розрахункова
операція - приймання від покупця
готівкових коштів, платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо за місцем
реалізації товарів (послуг), видача
готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу), а у
разі застосування банківської
платіжної картки - оформлення
відповідного розрахункового документа
щодо оплати в безготівковій формі
товару (послуги) банком покупця або, у
разі повернення товару (відмови від
послуги), оформлення розрахункових
документів щодо перерахування коштів у
банк покупця (абзац четвертий статті 2).
Також зазначене підтверджується
визначенням місця проведення
розрахунку, як місця, де здійснюються
розрахунки із покупцем за продані
товари (надані послуги) та зберігаються
отримані за реалізовані товари (надані
послуги) готівкові кошти, а також місця
отримання покупцем попередньо
оплачених товарів (послуг) із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо,
наведеного у статті 2.
Отже, суд доходить висновків, що
операція з приймання готівкових коштів
від фізичних осіб є розрахунковою
операцією в розумінні Закону України
„Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", а програмно -технічний
комплекс позивача -місцем проведення
Та обставина, що крім розрахункових
операцій позивачем не виконується
надання послуг чи продаж товарів, не
впливає на наявність встановленого
Законом обов'язку позивача з
застосування реєстратора
розрахункових операцій.
Таких висновків суд доходить з
урахуванням того, що клієнти позивача,
які отримують кошти на розрахунковий
рахунок на підставі угод з позивачем,
не несуть обов'язків з видачі
розрахункових документів, оскільки
місце надання послуги (отримання
товару) не співпадає з місцем
проведення розрахунку. До того ж, для
отримувачів коштів такі розрахунки
будуть безготівковими.
Натомість, позивач, приймаючи
готівкові кошти, здійснює саме
розрахункову операцію.
Отже, є правомірними висновки актів
перевірки про порушення позивачем
вимог пункту 1 статті 3 Закону України
„Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", зокрема, здійснення
розрахункової операції без
роздрукування відповідного
розрахункового документу.
Нормами статті 1 Закону України "Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності" визначено,
що об'єктом правового регулювання
згідно з цим Законом є торговельна
діяльність за готівкові кошти, а також
з використанням інших форм розрахунків
та кредитних карток на території
України, діяльність з обміну
готівкових валютних цінностей
(включаючи операції з готівковими
платіжними засобами, вираженими в
іноземній валюті, та з кредитними
картками), а також діяльність з надання
послуг у сфері грального бізнесу та
Даний Закон також передбачає перелік
видів діяльності, щодо яких відсутній
обов'язок з придбання патенту (ч. 3 ст.1,
ч.6, 10-13 ст.3), які не передбачають
діяльності позивача.
Судом не приймаються посилання
позивача на норми постанови Правління
НБУ №53 від 05.03.2008 року "Про врегулювання
питань здійснення операцій із
застосуванням програмно-технічних
комплексів самообслуговування" з
огляду на те, що даною постановою не
може визначатися коло операцій, щодо
яких не застосовується РРО. При цьому,
суд враховує приписи статті 1 Закону
України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг".
Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Таким чином відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, довів
правомірність прийнятих ним рішень.
Позивач не надав суду належних доказів,
які б свідчили про правомірність
заявлених позовних вимог
Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.
Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
В задоволенні позову Товариству з
обмеженою відповідальністю «Айбокс»
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
24.11.2010р.

Суддя
В.В. Амельохін