Справа № 2а-18115/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 лютого 2011 року 11:59 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед
Фудс»доКиївської регіональної
митниціпроскасування рішення
№100000006/2010/715034/1 від 18.10.2010р. в частині
визначення митної вартості товару,за
позивача -ОСОБА_1, ОСОБА_2
відповідача -ОСОБА_3
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 24
листопада 2010 року проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Юнайтед Фудс»(далі
по тексту - позивач) звернулось з
позовом до Київської регіональної
митниці (далі по тексту -відповідач) про
скасування рішення №100000006/2010/715034/1 від
18.10.2010р. в частині визначення митної
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що рішення про визначення
митної вартості товарів в частині
Оливкової олії рафінованої є
необґрунтованим, таким, що не
відповідає нормам чинного
законодавства, а тому підлягає
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення прийнято в межах
чинного законодавства.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
15 червня 2010 року між позивачем та MONINI
S.р.А. укладено договір №1/10/М,
відповідно до якого Постачальник (MONINI
S.р.А.) передає, а Дистриб'ютор (ТОВ
«Юнайтед Фудс») приймає та оплачує
Київською регіональною митницею 18
жовтня 2010 року прийнято рішення про
визначення митної вартості товарів
№100000006/2010/715034/1.
Рішенням №100000006/2010/715034/1 відповідач
визначив митну вартість товару, а саме:

- оливкова олія першого холодного
віджиму, у скляних пляшках по 1000мл х
12шт: арт. 6161612 CLASSICO Ex. V.OLIVE OIL -1320 пл.
-1209,12кг арт. 1251612 А Extra V. Monini Delicato -1320
пляшок, - 1209,12кг. Торгівельна марка -MONINI
арт. 602012 EX. VIRG.OLIVE OIL RIVANO -3000 пляшок -2748кг.
Торгівельна марка -RIVANO для
використання як продукт харчування.
Загальна вага нетто: 5166,24кг. Виробник
-«MONINI S.р.А.»Країна виробництва -ІТ
2.місць-9дерев. палет. 470карт. коробок;

- оливкова олія рафінована у
скляних пляшках по 100мл х 12шт арт. 362012
POMACE OIL RIVANO -4800пл.-4396,8кгу жестяних
каністрах по 5000мл х 4шт арт. 362604 POMACE OIL
RIVANO -812шт.-3718,96кг для використання як
продукт харчування. Загальна вага
нетто 8115,76 Виробник «MONINI S.р.А.»країна
виробництва -ІТ Торговельна марка -RIVANO 2
місць - 12дерев. палет. 603карт. коробки.

Відповідно до п.2.1. Наказу ДМС України
від 08.02.2006р. № 97 «Про затвердження
Порядку розгляду митними органами
скарг платників податків на податкові
зобов'язання нараховані митними
органами»позивач подав скаргу №22 від
01.11.2010р. на рішення від 18.10.2010р.
№100000006/2010/715034/1 з вимогою її скасувати
та видати довідку про повернення з
державного бюджету надмірно сплачених
платежів у сумі 6 320,51грн.

Листом від 19.11.2010р. №11/7-10.16/14390 Київська
регіональна митниця повідомила, що не
має підстав для розгляду скарги по
суті.

25 листопада 2010 року позивачем повторно
подано скаргу №31 на оскаржуване
рішення до Державної митної служби
України, проте станом на день розгляду
справи відповіді від ДМС України не
надано.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з статтею 262 Митного кодексу
України від 11.07.2002, № 92-IV, Митна вартість
товарів і метод її визначення
заявляються (декларуються) митному
органу декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.06р. №1766 затверджений Порядок
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження (далі - Порядок 1).

Статтею 265 Митного кодексу України
встановлено, що митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу. Порядок
контролю правильності визначення
митної вартості товарів після
закінчення операції митного контролю,
оформлення та пропуску через митний
кордон України товарів і транспортних
засобів та донарахування обов'язкових
платежів визначається Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.08р. №339 затверджений Порядок
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
(далі - Порядок 2).

Пунктом 2 Порядку 2 встановлено, що
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом
відповідно до статті 41 Митного кодексу
України шляхом:

1) проведення:

- перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості

товарів, і відомостей, що необхідні для
здійснення митного контролю, згідно з

Порядком декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.06р. №1766;

- усного опитування посадових осіб
підприємств і громадян, а також
консультацій з декларантом з метою
обміну інформацією, що стосується
певної зовнішньоекономічної операції
та впливає на вартість товарів;

- митного огляду товарів для
визначення характеристик, які
впливають на рівень їх митної вартості;

2) порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів з:

- рівнем митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, митне оформлення яких вже
здійснено;

- наявною у митного органу інформацією
про рівень цін на такі товари або
вартість прямих витрат на їх
виробництво, у тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектувальних
виробів, які входять до складу товарів;

3) застосування інших передбачених
Митним кодексом України та законами

з питань митної справи форм контролю.

Наказом Державної митної служби
України від 29.05.09р. №506 (Зареєстровано в
Мін'юсті 18.06.09 за №534/16550) затверджено
форму рішення про визначення митної
вартості товарів, Порядок його
заповнення та Класифікатор додаткових
складових до ціни договору.

Статтями 40, 45 Митного кодексу України
встановлено, що усі товари і
транспортні засоби, що переміщуються
через митний кордон України підлягають
митному контролю.

Особи, які переміщують товари і
транспортні засоби через митний кордон
України зобов'язані подавати митним
органам документи та відомості,
необхідні для здійснення митного
контролю.

Перелік документів та відомостей,
необхідних для здійснення митного
контролю, порядок їх подання
визначаються Кабінетом Міністрів
України відповідно до Митного кодексу
України.

Згідно із статтею 72 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається після подання митному
органу митної декларації, а також усіх
необхідних для здійснення митного
контролю та оформлення документів,
відомостей щодо товарів і транспортних
засобів, які підлягають митному
оформленню.

Статтею 88 Митного кодексу України
встановлено, що декларант зобов'язаний:
здійснити декларування товарів і
транспортних засобів відповідно до
порядку, встановленого цим Кодексом; на
вимогу митного органу пред'явити
товари і транспортні засоби для
митного контролю і митного оформлення;
надати митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур; сплатити податки і збори.

18 жовтня 2010 року до відповідача
позивачем подано ВМД, якій присвоєно
реєстраційний №100000019/2010/659895, та за якою
позивачем задекларовано наступний
товар:

1. Оливкова олія першого холодного
віджиму у скляних пляшках по 1000мл. х
12шт.:

- арт. 6161612/CLASSICO Ex. V. OLIVE OIL - 1320 пл. - 1209,12 кг.
- торгівельна марка MONINI;

- арт. 1251612А Extra V. Monini Delicato - 1320 пл. - 1209,
12кг. - торгівельна марка MONINI;

- арт. 602012 EX. VIRG. OLIVE OIL RIVANO - 3000 пл. - 2748кг. -
торгівельна марка RIVANO;

для використання як продукт
харчування. Загальна Вага нетто -
5166,24кг. (вага нетто з урахуванням
упаковки - 7535,04кг.), виробник «MONINI S.p.A.»,
країна виробництва - IT (Італія), з
визначенням загальної митної вартості
18 866,64 Євро (без урахування перевезення
товару).

2. Оливкова олія рафінована:

- у скляних пляшках по 1000мл х 12шт.,- арт.
362012 POMACE OLIVE OIL RIVANO -4800пл.-4396,8кг. - вартість
8448,00 Євро (за одиницю - 1,76 Євро);

- у жестяних каністрах по 5000мл. х 4шт., -
арт. 362604 POMACE OLIVE OIL RIVANO -812пл. -3718,96кг. -
вартість 6820,80 Євро (за одиницю - 8,40 Євро);

для використання як продукт
харчування. Загальна Вага нетто -
8115,76кг. (вага нетто з урахуванням
упаковки - 10448,44кг.), виробник «MONINI S.p.A.»,
країна виробництва - IT (Італія), з
визначенням загальної митноївартості
15268,80 Євро (без урахування перевезення
товару).

Відповідно до вимог статті 260 Митного
кодексу України, Порядку 1 для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати разом з ВМД всі
необхідні документи, що містять
інформацію підготовлену у спосіб,
сумісний з принципами бухгалтерського
обліку, прийнятими у відповідній
країні і доцільними для певного методу
визначення митної вартості, зокрема у
даному випадку, прайс-листи виробника
товару, експортна декларація країни
відправлення, калькуляція ціни товару
Виробником.

Поряд з цим, декларантом разом з ВМД
вищевказані документи не надані.

Наказом Держмитслужби від 14.08.09 №756
затверджений Порядок застосування
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками під час митного
контролю та митного оформлення товарів
із застосуванням вантажної митної
декларації.

Відповідно до п. 2.1. цього Порядку, після
занесення електронної копії ВМД з
допомогою програмно-інформаційного
комплексу "Інспектор-2006" до бази даних
посадова особа підрозділу митного
оформлення митного органу переглядає
сформований в електронному вигляді
модулем Автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками перелік
митних процедур згідно з
класифікатором окремих форм митного
контролю, що наведений у додатку 1 до
цього Порядку.

В судовому засіданні представник
відповідача пояснив, що 2 та 3 методи
визначення митної вартості товару
митницею не використовувались у
зв'язку з відсутністю інформації щодо
митної вартості ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів у базі даних
цінової інформації Держмитслужби. А
саме, за період, коли час експорту
ідентичних та подібних товарів
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього були відсутні митні
оформлення товару з таким же
виробником товару та країною
походження.

4 метод відповідачем не застосований на
підставі того, що позивачем не надані
документи щодо ціни одиниці товару, за
якою оцінювані ідентичні чи подібні
товари продаються найбільшою партією
на території України у час, максимально
наближений до часу ввезення. Крім
цього, документи, які відображають
витрати на виплату комісійних
винагород, звичайні надбавки на
прибуток та загальні витрати у зв'язку
з продажем на митній території України
товарів того ж класу та виду, звичайні
витрати, понесені в Україні на
навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування -
відсутні.

5 метод відповідачем не застосований на
підставі того, що позивачем не надані
документи на основі яких можливо
застосувати даний метод: вартості
матеріалів та витрат, понесених
виробником при виробництві оцінюваних
товарів, обсягу прибутку та загальних
витрат, витрат на завантаження,
розвантаження та обробку оцінюваних
товарів, їх транспортування до митного
кордону України. Витрат на страхування
цих товарів та інших витрат, пов'язаних
із ввезенням цих товарів в Україну.

Враховуючи вищевикладене, 18 жовтня 2010
року відповідачем винесено рішення про
визначення митної вартості
№100000006/2010/715034/1, відповідно до якого
митна вартість товарів становить:

- товар у пункті 1 рішення, складає
2,6153 Євро за одиницю з урахуванням
перевезення, а загальна сума, що
підлягає обкладанню митом -19 706,28 Євро;

- товар у пункті 2 рішення, складає
1,70 Євро за кілограм з урахуванням
перевезення, а загальна сума, що
підлягає обкладанню митом -17 762,35 Євро.

У відповідності до ст.ст. 82, 264 Митного
кодексу України у разі виникнення
потреби в уточненні заявленої митної
вартості товарів або в разі незгоди
декларанта з митною вартістю,
визначеною митним органом, декларант
має право звернутися до митного органу
з проханням випустити товари, що
декларуються, у вільний обіг під
гарантію уповноваженого банку або
сплатити податки і збори (обов'язкові
платежі) згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною митним органом.

Наказом Держмитслужби від 17.03.08 №230
(зареєстровано в Мін'юсті) 27.03.08 за
№259/14950) затверджено Порядок випуску
товарів у вільний обіг під гарантійні
зобов'язання при ввезенні їх на митну
територію України.

Відповідно до п. 2. цього Порядку, випуск
у вільний обіг товарів у разі
виникнення потреби в уточненні
заявленої митної вартості таких
товарів або незгодидекларанта з митною
вартістю, визначеною митним органом,
може бути здійснений на підставі
письмового звернення декларанта до
митного органу з відвідним проханням.

Поряд з цим, позивач з цього приводу не
звернувся до відповідача.

Як зазначив в судовому засіданні
представник відповідача, позивач не
звернувся до Київської регіональної
митниці з проханням випустити товари,
що декларуються, у вільний обіг.

Щодо стягнення з Державного бюджету
України надмірно нарахованих та
сплачених платежів у сумі 6 320,51грн., суд
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Порядку
взаємодії та обміну інформацією між
органами Державного казначейства
України та органами Державної митної
служби України в процесі
казначейського обслуговування
державного бюджету за доходами, що
контролюються митними органами,
затвердженого спільним наказом
Державного казначейства України та
Державної митної служби України від
31.07.2002р. №150/417 (зареєстрований в Мінюсті
14.08.2002р. №660/6948), належні Державному
бюджету України митні платежі та інші
податки і збори, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, не пізніше наступного
робочого дня після дати повного
оформлення вантажної митної
декларації перераховуються митними
органами на рахунки з обліку доходів,
відкриті в головних управліннях
Державного казначейства в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі в розрізі митних
органів та кодів класифікації доходів
бюджету.

Відповідно до п. 2 статті 45 Бюджетного
кодексу України від 08.07.10 № 2456-VI,
Державне казначейство України веде
бухгалтерський облік усіх надходжень
Державного бюджету України та за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету,
здійснює повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до бюджету.

При цьому податки, податки і збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету зараховуються
безпосередньо на єдиний казначейський
рахунок і не можуть акумулюватися на
рахунках органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету (за
винятком установ України, які
функціонують за кордоном (п. 4 статті 45
Бюджетного кодексу України).

Відповідно до пунктів 5-7 статті 45
Бюджетного кодексу України, податки і
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи державного бюджету визнаються
зарахованими до державного бюджету з
дня зарахування на єдиний
казначейський рахунок. Забороняється
проведення розрахунків з бюджетом у
негрошовій формі, у тому числі шляхом
взаємозаліку, застосування векселів,
бартерних операцій та зарахування
зустрічних платіжних вимог у
фінансових установах, за винятком
операцій, пов'язаних з державним
боргом, та випадків, передбачених
законом про Державний бюджет України.
Перелік податків і зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджету
згідно з бюджетною класифікацією в
розрізі органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету, а також
загальні вимоги щодо обліку доходів
бюджету визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Державного казначейства
України від 10.12.02 № 226 (зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 25
грудня 2002 року за № 1000/7288), повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету платежів у національній валюті
здійснюється органами Державного
казначейства України з відповідних
рахунків, відкритих в органах
Державного казначейства України
згідно з Планом рахунків
бухгалтерського обліку виконання
державного та місцевих бюджетів,
затвердженим наказом Державного
казначейства України від 28.11.2000 № 119, зі
змінами, шляхом оформлення
розрахункових документів.

Згідно із пунктом 5 Порядку повернення
коштів, помилково або надмірно
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів, повернення помилково або
надміру зарахованих до бюджету
податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджетів
здійснюється за поданням органів, що
контролюють справляння надходжень
бюджету. Подання надається до органу
Державного казначейства України за
формою, передбаченою відповідними
спільними нормативно-правовими актами
Державного казначейства України та
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи, за підписом керівника
установи або його заступників
відповідно до їх компетенції з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування (П. І. Б.) платника,
ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або
реєстраційного номера облікової
картки платника податків з ДРФО, або
серії та номера паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомили про це відповідний
орган державної податкової служби і
мають відмітку у паспорті), суми
платежу, що підлягає поверненню, дати
та номера розрахункового документа,
який підтверджує перерахування коштів
до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі надається
платником до органу Державного
казначейства України разом із його
заявою про повернення коштів з бюджету
та оригіналом або копією
розрахункового документа (квитанції,
платіжного доручення тощо), який
підтверджує перерахування коштів до
бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету,
яка подається до відповідного органу
Державного казначейства України,
складається платником у довільній
формі з обов'язковим зазначенням такої
інформації: причини повернення коштів
з бюджету, найменування (П. І. Б.)
платника, ідентифікаційного коду за
ЄДРПОУ, реєстраційного номера
облікової картки платника податків з
ДРФО, або серії та номера паспорта (для
фізичних осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомили про це відповідний
орган державної податкової служби і
мають відмітку у паспорті), адреси та
номера контактного телефону, суми
платежу, що підлягає поверненню,
способу перерахування коштів з бюджету
- у безготівковій формі із зазначенням
реквізитів рахунку одержувача коштів
або готівкою шляхом оформлення чека чи
поштовим переказом на адресу,
визначену в цій заяві.

При поверненні коштів готівкою платник
може в заяві визначити довірену особу
для отримання коштів. У такому випадку
до заяви платника додається копія
довіреності на отримання коштів
довіреною особою, завірена в
установленому порядку, та копія
паспорта довіреної особи.

Відповідно до пункту 11 Порядку
повернення коштів, помилково або
надмірно зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, повернення
помилково або надміру зарахованих до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших доходів бюджету
здійснюється з того бюджету, до якого
зараховується у поточному бюджетному
році платіж, який підлягає поверненню.
Якщо платіж, що повертається, був
сплачений до загального (спеціального)
фонду державного або місцевих
бюджетів, але згідно з бюджетним
законодавством не передбачений серед
джерел надходжень бюджетів у поточному
бюджетному році, то повернення
здійснюється за рахунок інших податків
(код класифікації доходів бюджету 16030000)
або інших надходжень (код класифікації
доходів бюджету 24060300) відповідного
бюджету.

Частиною першою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною першою
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України зазначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Зважаючи на викладене, а також
враховуючи, що відповідач прийняв
оскаржуване рішення про визначення
митної вартості товару в межах
повноважень та з дотриманням вимог
чинного законодавства, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для визнання протиправним та
скасування рішення №100000006/2010/715034/1 від
18.10.2010р. Київської регіональної митниці
в частині визначення митної вартості
Оливкової олії рафінованої.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юнайтед
Фудс»відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови буде
виготовлений 18.02.2011 р.

Суддя
В.В. Амельохін