Справа № 806/7948/13-а
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 р.
м.Житомир справа №
806/7948/13-a

категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі судді
Гуріна Д.М., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Овруцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги та зобов'язання
утриматись від вчинення певних дій

встановив:

17 лютого 2014 року до Житомирського
окружного адміністративного суду
надійшла справа за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) із позовом до Овруцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
(далі - Овруцька ОДПІ) про визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) від 19 листопада
2013 року №Ф-149 та зобов'язання припинити
нараховувати єдиний соціальний внесок.

У позовній заяві ФОП ОСОБА_1 вказала, що
19 листопада 2013 року Овруцькою ОДПІ було
виставлено їй вимогу №Ф-149 про сплату
боргу (недоїмки) зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3582 грн 09
коп. Просить визнати протиправною та
скасувати вимогу Овруцької ОДПІ від 19
листопада 2013 року №Ф-149 та зобов'язати
відповідача припинити нараховувати
єдиний соціальний внесок.

Після усунення позивачем недоліків
позовної заяви ухвалами судді
Житомирського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року відкрито провадження у даній
справі та призначено справу до
судового розгляду.

Позивач у судове засідання не
з'явилась, про дату, час і місце
судового розгляду повідомлена
належним чином (а.с.79), у позовній заяві
просила розглядати справу без її
участі (а.с.33). У позовній заяві вказала,
що будучи фізичною особою-підприємцем
та перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування у листопаді 2010 року
набула статусу пенсіонера за віком.
Пенсія була призначена у відповідності
до статті 55 Закону України від 28 лютого
1991 року №796-ХІІ "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(далі - Закон України №796-ХІІ), а тому
згідно із Законом України від 8 липня 2010
року №2464-VI "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон
України №2464-VI) звільняється від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
(а.с.31-33).

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином (а.с.80), 24 березня 2014 року
через канцелярію суду подав письмові
заперечення на позов у яких виклав
клопотання про розгляд справи без
участі представника у письмовому
провадженні. Проти заявлених вимог
заперечує з підстав, викладених у
письмових запереченнях. У письмових
запереченнях зазначив про те, що
оскільки позивачу пенсію було
призначено із заниженням пенсійного
віку, то вона повинна сплачувати єдиний
соціальний внесок до набуття нею
пенсійного віку на загальних підставах
(а.с.68-69).

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Оскільки позивач та відповідач заявили
клопотання про розгляд справи за їх
відсутності судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Суд, з'ясувавши обставини у справі та
перевіривши їх доказами, приходить до
висновку про часткове задоволення
адміністративного позову з наступних
підстав.

Стосовно вимог позивача щодо визнання
протиправною та скасування вимоги від
19 листопада 2013 року №Ф-149 про сплату
боргу (недоїмки) зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3582 грн 09
коп. суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1
зареєстрована як фізична
особа-підприємець, є платником єдиного
податку та одночасно отримує пенсію за
віком, призначену відповідно до Закону
України №796-ХІІ (а.с.35, 38-39).

Овруцькою ОДПІ виставлено позивачу
вимогу від 19 листопада 2013 року №Ф-149 про
сплату боргу (недоїмки) з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 3582 грн 09
коп. (а.с.40).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 1
Закону України №2464-VI єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України №2464-VI платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону
України №2464-VI особи, зазначені у пункті
4 частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Вказана норма набрала законної сили 06
серпня 2011 року.

Суд не погоджується з запереченнями
відповідача стосовно того, що позивач
не звільняється від сплати єдиного
внеску на підставі частини 4 статті 4
Закону України №2464-VI, враховуючи
наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України
від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон України
№1058-IV), особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Разом з тим, відповідно до абзацу 1
статті 55 Закону України №796-ХІІ
встановлено, що особам, які працювали
або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

У даному випадку положення статті 55
Закону України №796-ХІІ потрібно
розуміти в контексті з положеннями
статті 26 Закону України №1058-IV. Відтак,
пенсія за віком може бути надана особі,
яка не досягла пенсійного віку,
встановленого Законом України №1058-IV,
за умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Частиною 4 статті 4 Закону України №2464-VI
визначені необхідні умови для
звільнення від сплати єдиного внеску, а
саме: особа обрала спрощену систему
оподаткування і є пенсіонером за віком
або інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
При цьому визначальним критерієм для
застосування частини 4 статті 4 Закону
України №2464-VI є не вік особи, а її
статус як пенсіонера який отримав
пенсію за віком, у тому числі із
зменшенням загального пенсійного віку,
або наявність у особи інвалідності та
отримання такою особою пенсії або
соціальної допомоги.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1
відповідно до Закону України №796-ХІІ
набула статусу пенсіонера за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
№1058-IV, та що вона одержує пенсію за
віком.

Враховуючи те, що частина 4 статті 4
Закону України №2464-VI, на підставі якої
позивач звільнений від сплати єдиного
внеску, набрала законної сили 06 серпня
2011 року, у відповідача були відсутні
правові підстави для виставлення та
надіслання позивачу вимоги від 19
листопада 2013 року №Ф-149 щодо сплати
недоїмки з єдиного внеску.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З наведених вище підстав, вимога
Овруцької ОДПІ від 19 листопада 2013 року
№Ф-149 є протиправною та підлягає
скасуванню, тому суд задовольняє
адміністративний позов у цій частині.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання Овруцької ОДПІ припинити
нарахування єдиного соціального
внеску ФОП ОСОБА_1 у майбутньому, то
частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється, водночас відповідно до
зазначених норм право особи на
звернення до адміністративного суду
обумовлено суб'єктивним уявленням
особи про те, що її право чи законний
інтерес потребує захисту, однак
обов'язковою умовою здійснення такого
захисту судом є наявність відповідного
порушення права або законного інтересу
на момент звернення до суду. Тобто,
неодмінною ознакою порушення права
особи є реальний, фактичний характер
порушення права, а не умовний, тобто
той, що може виникнути в майбутньому.

Характер відносин між сторонами, що
можуть мати місце в майбутньому не може
досліджуватися під час судового
розгляду даної справи.

Враховуючи наведене адміністративний
позов у цій частині задоволенню не
підлягає.

Відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись статями 71, 86, 94, 122, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною і скасувати
вимогу Овруцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про сплату боргу (недоїмки) від
19 листопада 2013 року №Ф-149, виставлену
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 172 грн 05 коп. на відшкодування
витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили у
порядку встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Д.М. Гурін