Справа № 230/1937/14-а
Суддя: Букреєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 230/1937/14-а
№
провадження: 2-а/230/76/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Єнакіївський
міський суд Донецької області

в складі: головуючого - судді
Букреєвої І.А.,

при секретарі судових засідань
Димченко В.В.

за участю: представника позивача
ОСОБА_2

представників відповідачів
Пєтухова Р.С., Черніченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в місті
Єнакієве адміністративну справу за
позовом ОСОБА_5 до Єнакіївської міської
ради, відділу Держземагенства у
м.Єнакієве Донецької області про
скасування рішення та визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку,-

встановив :

Позивач ОСОБА_5 звернулась в суд з
адміністративним позовом про
скасування рішення виконкому
Єнакіївської міської ради №59 від 19
лютого 1997 року в частині надання
земельної ділянки у власність ОСОБА_6,
про визнання недійсним державного акту
на право власності на земельну ділянку
серії ЯИ №346697 від 30.12.2009 року, виданий
на ім'я ОСОБА_6 і скасування запису про
реєстрацію згаданого державного акту.

Обґрунтовує адміністративний позов
тим, що вона 13 серпня 2004 року уклала
договір довічного утримання з ОСОБА_6,
за умовами якого остання передала у
власність ОСОБА_5 належний на праві
приватної власності житловий будинок з
надвірними спорудами, який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Згаданий договір
посвідчений нотаріально і
зареєстрований у єдиному реєстрі прав
власності на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла. При
оформленні позивачем документів
з'ясувалось, що існує державний акт на
право власності на земельну ділянку
Серія ЯИ №346697, виданий ОСОБА_6. Згідно
цього державного акту ОСОБА_6 є
власником земельної ділянки площею 0,0546
га, розташованої по АДРЕСА_1, наданої
для будівництва і обслуговування
жилого будинку та господарських
будівель. Вважає, що виконком
Єнакіївської міської ради незаконно
передав у приватну власність цю
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування жилого будинку та
господарських будівель ОСОБА_6 та видав
на її ім'я державний акт на землю 30.12.2009
року, оскільки на цей момент, а саме час
оформлення державного акту, власником
житлового будинку з надвірними
спорудами АДРЕСА_1 була не ОСОБА_6, а
позивач, оскільки до неї перейшло як
право на користування земельною
ділянкою, так і право на її
приватизацію. Тому просить скасувати
рішення виконкому Єнакіївської
міської ради №59 від 19 лютого 1997 року в
частині надання земельної ділянки у
власність ОСОБА_6, визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку Серії ЯИ № 346697 від
30.12.2009 року і скасувати запис про
державну реєстрацію згаданого
державного акту на право власності.
Крім цього, просить поновити їй строк
звернення до суду за захистом
порушених прав.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2, діючи на підставі
договору про надання правової допомоги
від 25.02.2014 року (а.с.22) позов підтримала,
покликаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Представник відповідача - Єнакіївської
міської ради Пєтухов Р.С., діючи на
підставі довіреності №01-50 від 03.03.2014
(а.с.25) позов визнав та пояснив, що
рішенням виконкому Єнакіївської
міської ради №59 від 19 лютого 1997 року
ОСОБА_6 передано у власність земельна
ділянка, площею 0,0546 га. При
виготовленні у 2009 році і видачі
оспорюваного державного акту ОСОБА_6
надала копію правовстановлюючого
документу на будинок, з якого
вбачалось, що власником будинку є
ОСОБА_6, тоді як власником будівлі вже
став позивач. Вказала, що станом на
30.12.2009 року не володіли інформацією про
попереднє відчуження ОСОБА_6 будівлі,
розташованої на земельній ділянці, з
приводу якої оформляли їй право
власності.

Представник відповідача - відділу
Держземагенства у м. Єнакієвому
Донецької області Черніченко О.О. (а.с.24)
в судовому засіданні позов визнала,
заявила, що маються підстави для
задоволення позову, оскільки при
видачі у 2009 році оспорюваного
державного акту вони не пересвідчились
у справжності права власності ОСОБА_6
на будівлю, розташовану на земельній
ділянці за адресою АДРЕСА_1. Ствердила,
що іншого порядку скасування
державного акту на право власності
земельною ділянкою, крім судового, не
передбачено.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, дав їм
оцінку і вважає, що позов слід
задоволити частково, виходячи з таких
міркувань.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлено
інший порядок судового вирішення.

Згідно ст. 3 п.1 ч.1 КАС України справу
адміністративної юрисдикції визначено
як переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Суб'єктом владних повноважень є орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (пункт 7 частини першої
статті 3 КАС України).

Згідно з п.1 ч.1 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Поскільки даний спір виник не з підстав
прав постійного користування
земельною ділянкою, а в зв'язку з тим,
що, на думку позивача, рішення
виконкому Єнакіївської міської №59 від
19 лютого 1997 року та державний акт на
право власності на земельну ділянку
Серії ЯИ № 346697 від 30.12.2009 року необхідно
визнати недійсними з підстав
відсутності правових підстав їх
видачі, то даний спір є
публічно-правовим, оскільки виник за
участю суб'єкта владних повноважень -
органу місцевого самоврядування, що
реалізовував у спірних
правовідносинах надані йому чинним
законодавством владні управлінські
функції, тому справа підсудна згідно
ст.18 п.1 ч.1 КАС України Єнакіївському
міському суду Донецької області як
адміністративному суду.

Згідно із ч.3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтується її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно зі ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. При цьому, докази суду
надають особи, які беруть участь у
справі.

Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено,
що право власності на землю (земельну
ділянку) набувається і здійснюється
відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного
Кодексу України право власності на
земельні ділянки виникає після
одержання її власником документу, що
посвідчує право власності та його
державної реєстрації. Право власності
на земельну ділянку посвідчується
державним актом, що передбачено
статтею 126 Земельного Кодексу України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 155 Земельного
кодексу України, у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпоряджання
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України,
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд і має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
зокрема, визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування,
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Судом достовірно встановлено, що 13
серпня 2004 року між позивачем ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 укладено договір довічного
утримання, який посвідчений державним
нотаріусом Першої державної
нотаріальної контори Браташевською
Г.О., зареєстрований в реєстрі за №2-2727.
За умовами вказаного вище договору,
ОСОБА_6 передає у власність ОСОБА_5
належний на праві приватної власності
жилий будинок АДРЕСА_1, загальною
площею 50,5 кв.м, а ОСОБА_5 взяла на себе
обов'язок надавати ОСОБА_6 довічно
матеріальне забезпечення. (а.с.6)

З копії витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно за №4638052
від 04.09.2004 вбачається, що позивач є
власником будинку АДРЕСА_1 на підставі
договору довічного утримання. Датою
прийнятого рішення про реєстрацію
права власності вказано 22.08.2004 (а.с.7)

З копії технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок, виготовлений 29.07.2004 року, з
позначкою «копія вірна на 31.08.2004»,
вбачається, що власником будинку
АДРЕСА_1 вказана позивач по справі,
ОСОБА_5 (а.с.11-13)

Встановлено, що державний акт на право
власності на земельну ділянку Серія ЯИ
№346697 видано ОСОБА_6, яка є власником
земельної ділянки площею 0,0546 га по
АДРЕСА_1. Датою оформлення і видачі
державного акту на земельну ділянку
вказано 30 грудня 2009 року, тоді як
власником будинку, розташованого на
цій земельній ділянці, починаючи з
22.08.2004 року була позивач ОСОБА_5

Пунктом 60 Порядку ведення Державного
земельного кадастру, затвердженого
постановою КМ України № 1051 від 17.10.2012,
передбачено, що запис у Поземельній
книзі скасовується (поновлюється)
Державним кадастровим реєстратором на
підставі рішення суду.

Суд приймає визнання
адміністративного позову
відповідачами, так як таке визнання не
суперечить закону та не порушує нічиїх
прав, свобод та інтересів.

Що стосується решти позовних вимог
стосовно скасування рішення виконкому
Єнакіївської міської ради №59 від 19
лютого 1997 року в частині надання
земельної ділянки у власність ОСОБА_6,
то в цій частині суд у задоволенні
відмовляє, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні спору керується принципом
законності, відповідно до якого, органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та (або) визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
осіб.

Посилання позивача на те, що оспорюване
рішення порушує її права суд вважає
безпідставними та такими, що не
підтверджуються жодним належним
доказом.

На думку суду, при прийнятті рішення 19
лютого 1997 року відповідач - виконком
Єнакіївської міської ради як орган
місцевого самоврядування при
прийнятті оскаржуваного рішення діяв у
відповідності до вимог 12, 122, 123
Земельного кодексу України, ст. 26, 33
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Відповідно до вимог ч.1ст. 6 КАС України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Отже, оскільки оспорюваним рішенням
суб'єкта владних повноважень не були
порушені права, свободи або інтереси
позивача, яка на момент прийняття
рішення, тобто 19.02.1997 не була власником
будинку АДРЕСА_1, її вимоги в цій
частині є безпідставними.

Виходячи з того, що вказаним рішенням
не порушені права позивача, не
заслуговують також на увагу твердження
позивача про порушення відповідачем
вимог ст. 120 ЗК України, жодних інших
підстав для скасування рішення
виконкому Єнакіївської міської ради
№59 від 19 лютого 1997 року в частині
надання земельної ділянки у власність
ОСОБА_6 суд не вбачає.

На висновки суду в цій частині не
впливає наявність підстав для визнання
недійсним державного акту, оскільки
при прийнятті оскаржуваного рішення
виконком Єнакіївської міської ради
діяв в межах повноважень, наданих
чинним законодавством і власником
будинку, який розташований на
земельній ділянці у 1997 році була ОСОБА_6

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає,
що частково задовольняючи позов слід
поновити пропущений позивачем строк
для звернення з адміністративним
позовом.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 158 - 163, 167 КАС
України, ст.ст.40, 120, 125,155, 158 ЗК України,
ст.ст.316, 319, 373 ЦК України, суд,-

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_5
задовольнити частково. Поновити ОСОБА_5
строк звернення з адміністративним
позовом.

Визнати недійсним державний акт на
право власності на земельну ділянку
Серії ЯИ №346697 від 30 грудня 2009 року,
виданий ОСОБА_6, розташовану за адресою
АДРЕСА_1 площею 0,0546 га, цільове
призначення - для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель.

Зобов'язати Відділ Держземагенства у
м.Єнакієвому Донецької області
скасувати запис №65 у Поземельній
книзі, за яким зареєстровано державний
акт на право власності на земельну
ділянку Серії ЯИ №346697 від 30 грудня 2009
року, площею 0,0546 га.

В решті позовних вимог про
скасування рішення виконкому
Єнакіївської міської ради №59 від 19
лютого 1997 року в частині надання
земельної ділянки у власність ОСОБА_6 -
відмовити за безпідставністю.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Єнакіївський міський суд Донецької
області.

Суддя
І.А.Букреєва