Справа № 805/1580/14
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
справа №805/1580/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

судді - доповідача: Жаботинської С.В.,
суддів: Лях О.П., Нікуліна О.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 р. у справі № 805/1580/14 а позовом
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, третя особа
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька про
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки),-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, третя особа
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька про
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки).

На думку позивача, відповідач
незаконно виніс вимогу про стягнення з
нього заборгованість зі сплати єдиного
внеску незважаючи на те, що він
звільнений від його сплати, як
пенсіонер за віком.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 р. у справі № 805/1580/14 позовні
вимоги задоволено.

Скасованно винесену Державною
податковою інспекцією у Кіровському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-37У від 28 січня 2014 року у
сумі 8256 грн. 19 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, як
прийняту з порушенням норм
матеріального та процесуального
права, ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні
позову. В апеляції зазначено, що
позивач зобов'язаний сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки
отримує пенсію за втратою
годувальника, тому звільнити його від
сплати єдиного соціального внеску не
має підстав.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Позивач є пенсіонером за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням (а.с. 8), отримує пенсію за
віком, є фізичною особою-підприємцем,
що підтверджується випискою з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (а.с. 10).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, п. 1 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи має
керуватися принципом законності,
відповідно до якого має перевіряти чи
діяли органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи лише на
підставі закону в межах повноважень та
у спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Статтею 1 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -
Закон № 1058-IV) визначено, що пенсія це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного
фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати: 1)
пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Згідно статті 1 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ "Про
пенсійне забезпечення" (далі - Закон №
1788-ХІІ) громадяни України мають право
на державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 2 Закону №1788-ХІІ
трудові пенсії призначаються: за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

Статтею 12 Закону № 1788-ХІІ передбачено,
що право на пенсію за віком мають:
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років; жінки
- після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 20 років.

Пункт 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове страхування»,
визначає платників єдиного внеску.
Платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

06 серпня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 07
липня 2011 року № 3609-VI, яким статтею 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державі соціальне страхування»,
доповнено ч. 4 в якій зазначено, що
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ст. 36 Закону № 1058 пенсія у
зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні. Непрацездатними
членами сім'ї вважаються чоловік
(дружина), батько, мати, якщо вони є
інвалідами або досягли пенсійного
віку, передбаченого статтею 26 цього
Закону.

Позивач є пенсіонером за віком,
відповідно пенсійного посвідчення, до
2009 р. отримувала пенсію за віком та мала
статус пенсіонера за віком в розуміння
ст. 26 Закону № 1058, тобто досягла віку 55
років та мала страховий стаж не менше 15
років. Даний факт підтверджується
посвідченням позивача та відповідачем
не заперечувався.

Відповідно до ст. 10 Закону № 1058 особі,
яка має одночасно право на різні види
пенсії (за віком, по інвалідності, у
зв'язку з втратою годувальника),
призначається один із цих видів пенсії
за її вибором. Користуючись правом,
наданим даною статтею, позивач з 2009 р.
перейшла на інший вид пенсійних виплат
- стала отримувати пенсію у зв'язку з
втратою годувальника.

При цьому був змінений вид пенсійних
виплат. Статус пенсіонера за віком не
змінився, адже умови отримання статусу
пенсіонера за віком відповідно до ст. 26
Закону № 1058, а саме: вік (у 2012 році
ОСОБА_2 виповнилось 75 років) та
наявність страхового стажу залишились
незмінними.

Із наведеного вбачається, що ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» щодо
звільнення, зокрема пенсіонерів від
сплати за себе єдиного внеску
поширюються на позивача.

Колегія суддів зазначає, що
законодавець не ставить у залежність
звільнення від сплати єдиного внеску
від того, чи отримує позивачка пенсію
за віком чи за втратою годувальника, в
даному випадку не має правового
значення підстави призначення пенсії
за віком, а пенсії, призначена за
втратою годувальника, є різновидом
пенсій за віком.

Аналогічна позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України в
ухвалі від 20 березня 2014
року по справі К/800/2045/14.

Відповідно до вимог ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
допущено неправильне застосування
норм матеріального чи процесуального
права.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 197, 198, 200,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 березня
2014 р. у справі № 805/1580/14 -
залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Колегія суддів
С.В. Жаботинська

О.П. Лях

О.А. Нікулін