Справа № 2а-2062/11
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
Справа № 136873/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Центру забезпечення
навчального процесу Академії
сухопутних військ імені П.
Сагайдачного на постанову
Яворівського районного суду
Львівської області від 14.04.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Центру
забезпечення навчального процесу
Академії сухопутних військ імені П.
Сагайдачного про стягнення
заборгованості по виплаті грошової
компенсації взамін належного речового
майна, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 18.03.2011 р. звернувся до суду з
адміністративним позовом до Центру
забезпечення навчального процесу
Академії сухопутних військ імені
П.Сагайдачного, в якому просить винести
постанову, якою стягнути з відповідача
в його користь 8550 гривень 10 копійок
грошової компенсації за не отримане
речове майно.

В позові позивач покликається на те, що
він проходив військову службу у Центрі
забезпечення навчального процесу
Академії сухопутних військ імені
П.Сагайдачного на посаді старшого
механіка - водія обслуги стартової
батареї дивізіону забезпечення
підготовки фахівців ракетних військ та
артилерії Центру забезпечення
навчального процесу Академії
сухопутних військ імені П.Сагайдачного
та наказом командувача Сухопутних
військ Збройних Сил України від 10
вересня 2010 року №192 пм був звільнений з
військової служби у запас за станом
здоров'я та наказом начальника Центру
забезпечення навчального процесу
Академії сухопутних військ імені
П.Сагайдачного від 17.12.2010 року № 252
виключений зі списків особового складу
та всіх видів забезпечення. Однак при
звільненні з військової служби йому не
було виплачено компенсації за
неотримане речове майно під час служби
в сумі 8550 гривень 10 копійок.

Оскаржуваною постановою Яворівського
районного суду Львівської області від
14.04.2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 до
Центру забезпечення навчального
процесу Академії сухопутних військ
імені П. Сагайдачного про стягнення
заборгованості по виплаті грошової
компенсації взамін належного речового
майна - задоволено. Стягнуто з Центру
забезпечення навчального процесу
Академії сухопутних військ імені
П.Сагайдачного, смт. Старичі
Яворівського району Львівської
області, в користь ОСОБА_2 грошову
компенсацію за неотримане речове майно
на суму 8550 гривень 10 копійок.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що Законом України
"Про деякі заходи щодо економії
бюджетних коштів " від 17.02.2000 р. з 11
березня 2000 року призупинено дію ст. 9
Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей " від 20.12.1991 р. в
частині виплати військовослужбовцям
грошової компенсації замість речового
майна, що унеможливлює виплату
позивачеві грошової компенсації за
речове майно, належне йому після
вказаної дати. Просить врахувати, що
Державними бюджетами України на 2001-2010
рр. кошти на відповідні витрати
Міністерству оборони України не
виділялися.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов Центру
забезпечення навчального процесу
Академії сухопутних військ імені П.
Сагайдачного суд першої інстанції
виходив з того, що частина 2 ст.9 Закону
України «Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей», в редакції від 20.12.1991 року з
наступними змінами та доповненнями,
передбачала право на одержання
військовослужбовцями за рахунок
держави речового майна і продовольчих
пайків або за бажанням
військовослужбовця грошової
компенсації замість них.

Аналізуючи докази добуті та
дослідженні в судовому засіданні, суд
приходить до висновку, що в судовому
засіданні доведено, що Центр
забезпечення навчального процесу
Академії сухопутних військ імені
П.Сагайдачного за час проходження
військової служби не видав позивачу
речового майна і при його звільненні з
військової служби не виплатив грошової
компенсації за належне речове майно на
суму 8550 гривень 10 копійку, чим порушив
охоронювані законом права позивача, а
тому заявлений позов слід задоволити
повністю, поновити строк звернення до
суду та стягнути з Центру забезпечення
навчального процесу Академії
сухопутних військ імені П.Сагайдачного
в користь позивача ОСОБА_2 грошову
компенсацію за не отримане речове
майно на суму 8550 гривень 10 копійок, а
також слід стягнути на користь держави
державне мито на суму 03 гривні 40
копійок.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не відповідають
нормам матеріального права.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_2 проходив військову
службу у Центрі забезпечення
навчального процесу Академії
сухопутних військ імені П.Сагайдачного
на посаді старшого механіка-водія
обслуги стартової батареї дивізіону
забезпечення підготовки фахівців
ракетних військ та артилерії Центру
забезпечення навчального процесу
Академії сухопутних військ імені
П.Сагайдачного, перебував на всіх видах
забезпечення та наказом Командувача
Сухопутних військ Збройних Сил України
від 10 вересня 2010 року № 192 пм був
звільнений з військової служби у запас
за станом здоров»я. Наказом №252 від
17.12.2010 року начальника Центру
забезпечення навчального процесу
Академії сухопутних військ імені
П.Сагайдачного ОСОБА_2 був виключений
зі списків особового складу та всіх
видів забезпечення. Під час
проходження військової служби
позивачу не було видано належне речове
майно на суму 8550 гривень 10 копійок.

Відповідно до вимог частини другої
статті 9 Закону України «Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року
№2011-XII в редакції, яка діяла до 11
березня 2000 року, військовослужбовці
одержують за рахунок держави грошове
забезпечення, а також речове майно і
продовольчі пайки або, за бажанням
військовослужбовця, грошову
компенсацію замість них. Визначено, що
порядок і розміри грошового та
матеріального забезпечення
військовослужбовців та компенсація
замість речового майна встановлюються
КМ України з урахуванням коефіцієнта
індексації грошових доходів.

Статтею 2 Закону України «Про деякі
заходи щодо економії бюджетних коштів»
від 17 лютого 2000 року призупинено дію
частини другої статті 9 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» в частині одержання
військовослужбовцями речового майна і
продовольчих пайків або за бажанням
військовослужбовців грошової
компенсації замість них. Цей Закон
набув чинності з 11 березня 2000 року.
Тобто, грошова компенсація замість
речового майна була передбачена
законодавством України в період з 20
грудня 1991 року по 11 березня 2000 року.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій посилалися на
положення пункту 27 Положення про
порядок речового забезпечення
військовослужбовців Збройних Сил та
інших військових формувань у мирний
час, затвердженого постановою КМ
України від 28 жовтня 2004 року №1444,
відповідно до якого
військовослужбовці, звільнені у запас
або відставку з правом носіння
військової форми одягу, за бажанням
можуть отримати речове майно, яке вони
не отримали під час звільнення, або
грошову компенсацію за нього за цінами
на день підписання наказу про
звільнення. Зазначеним особам,
звільненим у запас або відставку після
закінчення строку контракту, за
належне їм, але не отримане протягом
дії контракту речове майно
виплачується грошова компенсація
пропорційно часу, що минув з дня
виникнення права на отримання цього
майна до дати закінчення контракту, або
видається речове майно на суму
грошової компенсації. У разі
звільнення у запас військовослужбовцю
видається речовий атестат, який
додається до особової справи. Проте
таке посилання є помилковим, оскільки
цією постановою визначено порядок та
розміри грошового та матеріального
забезпечення військовослужбовців, а не
поновлено їх право на отримання
грошової компенсації за неодержане
речове майно. На час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правовими
актами не було передбачено грошову
компенсацію за речове майно
військовослужбовцям Збройних Сил та
інших військових формувань.

Таким чином, оскільки статтею 2 Закону
України «Про деякі заходи щодо
економії бюджетних коштів» було
зупинено право позивача на отримання
грошової компенсації замість
недотриманого речового майна, колегія
суддів приходить до висновку, що
правові підстави для задоволення
позову відсутні.

А тому висновки суду першої інстанції
не відповідають нормам матеріального
та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови не вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення без додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 202 КАС України є підставою
для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центру забезпечення
навчального процесу Академії
сухопутних військ імені П.
Сагайдачного - задовольнити.

Постанову Яворівського районного суду
Львівської області від 14.04.2011 року у
справі № 2а-2062/2011 - скасувати та
прийняти нову, якою в позові ОСОБА_2 -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду у
порядку адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

Д.М. Старунський