Справа № 813/77/14
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 р.
м. Львів
Справа № 876/2749/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Клюби В.В., Левицької Н.Г.,

з участю секретаря - Саламахи О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Сидор О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 10 лютого
2014 року про залишення позовної заяви
без розгляду по справі № 813/77/14 за
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області
(далі - ГУ МВС України у Львівській
області), в якому просив визнати
протиправним наказ про звільнення його
з роботи з посади начальника сектору
розкриття незаконних заволодінь
автотранспортом відділу карного
розшуку Львівського міського
управління ГУ МВС України у Львівській
області, поновити його на роботі та
стягнути в його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року вказаний позов залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском
позивачем без поважних причин строку
звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій,
з посиланням на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує на те, що про його
звільнення з роботи йому стало відомо
лише 17 грудня 2013 року, тобто після
допиту в якості свідка його
безпосереднього керівника - начальника
відділу карного розшуку Львівського
міського управління ГУ МВС України у
Львівській області ОСОБА_4

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, посилаючись на
викладені в ній доводи, просив її
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечила проти доводів
апеляційної скарги, посилаючись на те,
що оскаржувана ухвала постановлена з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, просила
відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити, оскаржувану ухвалу -
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Висновок суду першої інстанції про
пропуск позивачем без поважних причин
строку звернення до адміністративного
суду обґрунтований посиланням на те, що
позивач повинен був дізнатися про його
звільнення з роботи тоді, коли він як
підозрюваний та його захисник ОСОБА_5
закінчили знайомитись з матеріалами
розпочатого прокуратурою Львівської
області кримінального провадження №
0000006, в якому наявний висновок
службового розслідування, згідно з
яким службові особи, які проводили
службове розслідування, прийшли до
висновку про порушення позивачем вимог
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, Законів
України «Про міліцію», «Про
оперативно-розшукову діяльність»,
своїх функціональних обов'язків,
недотримання норм професійної та
службової етики, підрив авторитету
правоохоронних органів, дискредитацію
звання працівника органів внутрішніх
справ та вважали, що його необхідно
звільнити з органів внутрішніх справ.
Оскільки вказаний висновок
затверджений начальником ГУ МВС
України у Львівській області 19 квітня
2014 року, а згідно з вимогами статті 16
Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України» дисциплінарне стягнення
накладається у строк до одного місяця з
дня, коли про проступок стало відомо
начальнику, то позивач повинен був
дізнатися про його звільнення з
органів внутрішніх справ щонайпізніше
01 серпня 2013 року.

Частиною 3 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до суду у справах щодо
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби встановлений місячний строк.

Згідно з частиною 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Позивач звільнений з органів
внутрішніх справ згідно з наказом
начальника ГУ МВС України у
Львівській області від 25 квітня 2013 року
№ 154 о/с.

На момент видачі вказаного наказу
позивач утримувався під вартою,
оскільки 17 квітня 2013 року був
затриманий в порядку статті 208 КПК
України за підозрою у скоєнні ряду
злочинів, а згодом щодо нього було
прийнято рішення про обрання
запобіжного заходу у виді тримання під
вартою.

Відділ кадрового забезпечення
Львівського міського управління ГУ МВС
України у Львівській області володів
інформацією про те, що позивач
утримується під вартою, оскільки про це
зазначено у висновку службового
розслідування, який послужив підставою
для його звільнення.

Лист від 26 квітня 2013 року № 16/4844, яким
позивача було повідомлено про його
звільнення з органів внутрішніх справ,
був надісланий лише на його домашню
адресу.

Висновок суду першої інстанції про те,
що позивач повинен був дізнатися про
його звільнення з роботи щонайпізніше
01 серпня 2013 року є помилковим, оскільки
Законом України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України» передбачено право, а не
обов'язок начальників щодо накладення
дисциплінарного стягнення, а
відповідно позивач міг лише припускати
можливість накладення на нього
дисциплінарного стягнення.

Припущення позивача за жодних обставин
не можна пов'язувати з початком
перебігу строку позовної давності,
який згідно з частиною 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідач не надав суду жодних
доказів в підтвердження факту
повідомлення позивача про його
звільнення з органів внутрішніх справ,
а відтак, не спростованим залишилось
посилання позивача на те, що йому стало
відомо про його звільнення з роботи
лише 17 грудня 2013 року, тобто після
допиту в якості свідка його
безпосереднього керівника - начальника
відділу карного розшуку Львівського
міського управління ГУ МВС України у
Львівській області ОСОБА_4

Викладене дає підстави для висновку, що
позивач звернувся до суду в межах
строку позовної давності, що свідчить
про помилковість висновку суду першої
інстанції про пропуск ним цього строку
без поважних причин.

Враховуючи те, що судом першої
інстанції допущено порушення норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення питання,
відповідно до повноважень наданих
статтями 199, 204 Кодексу
адміністративного судочинства, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне скасувати ухвалу суду першої
інстанції та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити,
ухвалу Львівського окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року про залишення позовної заяви без
розгляду по справі № 813/77/14 - скасувати,
справу за позовом ОСОБА_3 до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
наказу, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.В. Клюба

Н.Г. Левицька

Повний текст ухвали виготовлено 15
квітня 2014 року