Справа № 809/2208/13-а
Суддя: Лучко О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р.
Справа № 809/2208/13-а

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Лучко О.О.

за участю секретаря Жовнірович
О.С.

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Богусевич
Г.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: заступника
начальника інспекції ДАБК в
Івано-Франківській області
Кобилянського Володимира Івановича

про визнання протиправною та
скасування постанови №518 від 11.06.2013
року,-

ВСТАНОВИВ:

18.07.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
заступника начальника інспекції ДАБК в
Івано-Франківській області
Кобилянського Володимира Івановича
про визнання протиправною та
скасування постанови №518 від 11.06.2013
року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 10.09.2013 року
провадження в даній справі було
зупинено до набрання законної сили
судовим рішенням в адміністративній
справі №809/2118/13-а, що 04.03.2014 року набрало
законної сили на підставі ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2014 року,
якою постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
30.09.2013 року у справі №809/2118/13-а залишено
без змін.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позов підтримали. Суду
пояснили, що постановою №518 від 11.06.2013
року, винесеною відповідачем,
підприємця ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого абз.3 п.4 ч.2 ст.2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у
розмірі 41 292,00 грн., так як інспекцією
ДАБК в Івано-Франківській області
встановлено, що позивач провів
реконструкцію індивідуального
житлового будинку під крамницю
промпродтоварів без зареєстрованої
декларації про початок виконання
будівельних робіт. Пояснили, що ОСОБА_1
завершив відповідні переобладнання ще
в березні 2011 року, а на той час Законом
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» не
передбачалось отримання декларації
про початок виконання будівельних
робіт. Вказав, що оскаржувану постанову
заступник інспекції ДАБК в
Івано-Франківській області
Кобилянський В.І. виніс на підставі
акту перевірки від 06.06.2013 року, припису
від 06.06.2013 року та протоколу від 06.06.2013
року. Однак рішенням суду по справі
№809/2208/13-а визнано неправомірними дії
інспектора Інспекції ДАБК в
Івано-Франківській області Білейчука
Р.В. та начальника відділу №2 Інспекції
ДАБК в Івано-Франківській області
Прокопіва Т.М. по проведенню перевірки
дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності будівельних норм, державних
стандартів і правил та складанню акту
перевірки від 06.06.2013 року, а тому
відповідно і постанова №518 від 11.06.2013
року про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності в розмірі 41 292,00 грн. є
протиправною та підлягає скасуванню.
Також послався на ст.58 Конституції
України, відповідно до якої Закони та
інші нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Ніхто не може
відповідати за діяння, які на час їх
вчинення не визнавалися законом як
правопорушення. На підставі наведеного
просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила з
мотивів, викладених у письмовому
запереченні, суду пояснила, що вважає
позовні вимоги необґрунтованими та
безпідставними. Зазначила, що у зв'язку
з виявленням факту реконструкції
житлового будинку під крамницю
промпродтоварів по АДРЕСА_1 без
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт
працівниками інспекції ДАБК в
Івано-Франківській області 06.06.2013 було
проведено позапланову перевірку, за
наслідками якої встановлено факт
порушення підприємцем ОСОБА_1 п. 2 ч.1
ст.34 Закону України ''Про регулювання
містобудівної діяльності'' та
постановою за № 518 від 11.06.2013 року
позивача притягнуто до
відповідальності шляхом накладення
штрафу у розмірі 41 292грн. Пояснила, що
при проведенні перевірки працівники
Інспекції ДАБК в Івано-Франківській
області діяли в межах чинного
законодавства, а тому постанова №518 від
11.06.2013 року є законною. На підставі
наведеного просила в задоволенні
позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, заперечення
проти позову, заслухавши думку
представників сторін, дослідивши та
оцінивши подані докази, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.03.2011 року
гр.ОСОБА_1 придбав у власність
домоволодіння, яке розташоване по
АДРЕСА_1 (а.с.17).

З 07.03.2011 року по 10.03.2011 року позивач
провів реконструкцію зазначеної
будівлі для розміщення у ній магазину
промпродтоварів, що підтверджується
довідкою Живачівської сільської ради
та показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 Дані обставини були
встановлені судом під час розгляду
адміністративної справи №809/2118/13-а.

З метою оформлення відповідної
технічної документації на
переобладнане приміщення 04.06.2013 року
ОСОБА_1 звернувся до Інспекції ДАБК в
Івано-Франківській області для
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт, які він
завершив ще у 2011 році. Працівники
відповідача в ході розмови з'ясували
причини його звернення та відмовили
позивачу у прийнятті документів,
мотивуючи їх неповнотою (неточністю)
(а.с.92-100).

В той же час 04.06.2013 року начальником
інспекції ДАБК в Івано-Франківській
області видано наказ №132 про
проведення позапланових перевірок
згідно з додатком, в тому числі щодо
здійснення будівельних робіт на
АДРЕСА_1 у зв'язку з виявленням факту
самочинного будівництва (а.жс.86-88).

06.06.2013 року працівниками Інспекції ДАБК
в Івано-Франківській області було
проведено перевірку дотримання вимог
містобудівного законодавства за
адресою АДРЕСА_1 та складено акт
перевірки від 06.06.2013 року, в якому
зазначили, що будівельні роботи по
реконструкції приміщення під крамницю
були проведені у 2012 році без
зареєстрованої декларації про початок
виконання будівельних робіт, чим
порушено вимоги п.2 ч.1 ст.34 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності".

Крім цього 06.06.2013 року відповідачем
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
винесено припис про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності (а.с. 12-14).

У зв'язку із виявленими порушеннями,
11.06.2013 року відповідач виніс постанову
№518 від 11.06.2013 року про накладення на
позивача штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності в
розмірі 41 292 грн. (а.с. 11).

При вирішенні даного спору суд виходив
з наступного нормативного регулювання.

Чинним законодавством України до 19
січня 2012 року і після вказаної дати
різними законами визначався склад і
вид правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, який
вчинявся суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною
особою-підприємцем. Так, до 19.01.2012 року
дія Закону України ''Про
відповідальність підприємств, їх
об'єднань, установ та організацій за
правопорушення у сфері
містобудування'' не поширювалася на
суб'єктів правопорушення - фізичних
осіб-підприємців.

У зв'зку з внесенням змін з 19.01.2012 року
набрала чинності нова редакція Закону
України ''Про відповідальність
підприємств, їх об'єднань, установ та
організацій за правопорушення у сфері
містобудування'', в якій, в тому числі, і
назва закону була викладена в новій
редакції - ''Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності''. В новій редакції даного
Закону суб'єктами правопорушення
визначено уже і фізичних
осіб-підприємців.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
''Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності'' (в редакції Закону від
19.01.2012 року) правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Згідно із аб.2 п.4 ч.2 ст.4 вказаного
Закону суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність за
виконання будівельних робіт без
реєстрації декларації про початок
виконання таких робіт, а також
наведення недостовірних даних у
зазначеній декларації на об'єктах II
категорії складності у вигляді штрафу
у розмірі тридцяти шести мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України
''Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності'' порядок накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності визначається
Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 4-7 Порядку накладення штрафів
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1995 року за
№244, визначено, що підставою для
розгляду справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності є
відповідний протокол, складений
посадовою особою інспекції за
результатами перевірки. Разом з
протоколом складається припис. Припис
складається у двох примірниках. Перший
примірник припису вручається під
розписку керівнику або уповноваженому
представнику суб'єкта містобудування.
Другий примірник залишається в
матеріалах справи. Протягом трьох днів
після оформлення протокол, інші
необхідні матеріали (висновки
експертів, дані лабораторних
досліджень, фотографії, відомості про
попередні порушення тощо) подаються
посадовій особі інспекції,
уповноваженій накладати штраф.

Питання про накладення штрафу
розглядається в 15-денний строк з дня
одержання протоколу про
правопорушення. У разі потреби справа
може розглядатися за участю
представників суб'єкта містобудування,
експертів, інших причетних до неї осіб.

Рішення про накладення штрафу
оформлюється постановою про
накладення на суб'єкта містобудування
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності (далі -
постанова про накладення штрафу), що є
виконавчим документом і підлягає
виконанню в установленому законом
порядку.

При цьому відповідно до постанови КМУ
№148 від 27.02.2012р. було внесено зміни до п.2
постанови КМУ №244 від 06.04.1995р., згідно з
якими передбачено право керівників
територіальних органів
Держархбудінспекції та їх заступників
накладати штрафи на юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (далі -
суб'єкт містобудування) за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності. До цього штрафи за
порушення накладалися тільки на
юридичних осіб. Вказані зміни набрали
чинності з 01.03.2012 року.

В той же час ч.7 ст.96 КпАП України
передбачена відповідальність за
виконання будівельних робіт без
реєстрації декларації про початок
виконання зазначених робіт, а також
наведення недостовірних даних у такій
декларації, вчинені щодо об'єктів II
категорії складності у вигляді штрафу
в розмірі від чотирьохсот до п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Таким чином, зазначеним Кодексом
передбачена відповідальність фізичної
особи без статусу підприємця за
порушення у сфері містобудівної
діяльності.

Судом встановлено, що будівельні
роботи по реконструкції приміщення
були проведені позивачем ще в 2011 році.
Дана обставина встановлена постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного від 30.09.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 04.03.2014 року, в адміністративній
справі №809/2118/13-а про визнання
неправомірними дії інспектора
Інспекції ДАБК в Івано-Франківській
області Білейчука Р.В. та начальника
відділу №2 Інспекції ДАБК в
Івано-Франківській області Прокопіва
Т.М. по проведенню перевірки дотримання
позивачем вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності будівельних
норм, державних стандартів і правил та
складанню акту перевірки від 06.06.2013
року, на підставі довідки Живачівської
сільської ради та показань свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с.21,
47-55).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Крім того, в ч.2 ст.255 КАС України
передбачено, що обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін (ч.2 ст.255 КАС
України).

За таких обставин, суд вважає доведеною
ту обставину, що будівельні роботи по
реконструкції приміщення проводилися
позивачем у 2011 році, а не у 2012 році, як це
зазначено в акті перевірки від 06.06.2013р.,
протоколі про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 06.06.2013р.,
приписі про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
06.06.2013р. та постанові про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 11.06.2013р.

Відтак, вказане вище свідчить, що за
порушення, допущене позивачем у сфері
містобудівної діяльності, не може бути
застосована міра відповідальності,
встановлена законодавством, яке було
прийнято пізніше. На момент вчинення
позивачем правопорушення Закон
України ''Про відповідальність
підприємств, їх об'єднань, установ та
організацій за правопорушення у сфері
містобудування'' не передбачав
відповідальності ані фізичної особи,
ані фізичної особи-підприємця, а тільки
юридичної особи.

За загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України у справі за
конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) від 09.02.1999 року дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце. Отже,
склад правопорушення та
відповідальність за його вчинення
визначаються за змістом тих
законодавчих норм, які були чинними на
час вчинення відповідного
правопорушення та не можуть бути
змінені разом із зміною законодавчих
норм.

В той же час, суд не заперечує того
факту, що позивачем допущено порушення
у сфері містобудівної діяльності, а
саме: проведення реконструкції будівлі
без отримання декларації про початок
виконання будівельних робіт, оскільки,
відповідно до ст.34 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
N 3038-VI від 17.02.2011р. (в редакції, що не
змінювалась протягом 2011-2013р.р.)
замовник має право виконувати
будівельні роботи, зокрема, після
реєстрації відповідною інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю декларації про початок
виконання будівельних робіт - щодо
об'єктів будівництва, що належать до I-III
категорій складності.

Поряд з цим суд зазначає, що відповідач
під час здійснення перевірки
непослідовно вказував статус позивача:
в акті перевірки зазначено, що
перевіряється приватний підприємець
ОСОБА_1, протокол складений стосовно
гр.ОСОБА_1, припис видано також
гр.ОСОБА_1, а постанова винесена
стосовно приватного підприємця ОСОБА_1
(а.с.11-14).

Крім того, з поданої до відповідача
04.06.2013р. для реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт
(для узаконення та оформлення
документації щодо проведеної
реконструкції) вбачається, що
подавалась вона саме фізичною особою
ОСОБА_1, а не фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.92-100).

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що за проведення будівельних
робіт без отримання декларації про
початок виконання будівельних робіт
позивач мав нести відповідальність як
фізична особа відповідно до вимог КпАП
України.

За таких обставин, суд вважає
оскаржувану постанову протиправною, а
тому вона підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових та
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого суд
вирішує справи на підставі Конституції
та законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст.ст. 2, 8-14, 86, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову №518 від 11.06.2013 року про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності в
розмірі 41 292,00 грн. винесену
заступником начальника інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Івано-Франківській області
Кобилянським Володимиром Івановичем.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (паспорт серія
НОМЕР_1, проживає АДРЕСА_2) 412,92 грн.
(чотириста дванадцять гривень
дев'яносто дві копійки) судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 КАС України, апеляційна
скарга подається до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Івано-Франківський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.254 КАС України
постанова набирає законної сили після
закінчення встановлених строків
подання апеляційної скарги, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя:
Лучко О.О.

Постанова складена в повному обсязі
22.04.2014 року.