Справа № 813/100/14
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/100/14
м. Львів, вул. Чоловського, 2
Зал судових засідань № 7
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого-судді
при секретарі судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача - Янків І.М.
від відповідача - не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові адміністративну
справу за позовом Львівського
комунального підприємства «№ 504» до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкових повідомлень - рішень, -
Львівське комунальне
підприємство «№ 504» звернулося до суду
з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкових повідомлень - рішень від
Позовні вимоги мотивовані тим, що з
30.11.2011 року по 06.12.2011 року податковими
ревізорами проводилася позапланова
перевірка з питань дотримання
податкового законодавства в ЛКП № 504 за
період з 01.01.2011 року по 30.09.2011 року.
Позивач не погоджується з податковим
повідомленням - рішенням від 26.12.2011 року
найманих працівників в сумі 109097, 09 грн.,
оскільки відповідачем при проведенні
перевірки не було виявлено фактів не
донарахування податку на доходи
фізичних осіб, а виявлено лише факт
його несплати, а тому вважає що
відповідачем було зайво нараховані
штрафні санкції. Стосовно податкового
26.12.2011 року про сплату податку на додану
санкції в сумі 357 грн., позивач вважає,
що при визначенні податкового кредиту
з податку на додану вартість повністю
дотримано норми чинного законодавства.
Тому просить скасувати вказані
податкові повідомлення - рішення.
Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, наведених у
позові просить позов задоволити.
Позиція відповідача викладена у
письмовому запереченні на позов та
обґрунтовується тим, що перевіркою
було встановлено, що позивачем до
складу податкового зобов'язання не
включено податкові накладні за надані
послуги КП «Львівтеплоенерго» та ЛКП №
500. Також перевіркою було встановлено,
що позивачем заробітна плата
працівникам виплачувалась
нерегулярно, готівкою та станом на
30.11.2011 року не перерахована до бюджету
податку з доходів найманих працівників
в сумі 166568,38 грн. Крім того, зазначає що
розмір застосованої штрафної санкції
визначається у відповідності до п. 123.1
ст. 123 ПК України. Тому просить
відмовити у задоволенні позову.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про час, дату та місце
розгляду справи, що підтверджується
розпискою у справі.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши
докази, які мають значення для справи,
суд встановив наступне.
Державною податковою інспекцією у
Личаківському районі м. Львова (далі -
відповідач) проведено позапланову
виїзну перевірку Львівського
комунального підприємства «№ 504» (код
податкового законодавства за період з
01.01.2011 року по 30.09.2011 року. За наслідками
перевірки складено акт перевірки №
760/23-2/20822365 від 12.12.2011 року (далі - акт
Як вбачається з акта перевірки,
податковим органом в ході перевірки
встановлено порушення: п. 8.1.1 п. 8.1 8.1.2 п.
8.1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємства» ЛКП № 504 що
призвело до заниження податку на
прибуток на суму 1949 грн., в тому числі за
І кв. 2011 року на суму 1949 грн.; п. 185.1 ст. 185,
п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187 п. 198.1 п. 198.6, ст. 198
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2756-VI, що призвело до заниження
грн., у тому числі за лютий 2011 року в
сумі 1617, 0 грн., березень 2011 року в сумі
6289 грн., квітень 2011 року в сумі 5601грн.,
травень 2011 року в сумі 3174 грн., червень
2011 року в сумі 1853 грн., вересень 2011 року
в сумі 1423 грн.; порушено пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 року № 889- VI,
пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI,
не сплачений до бюджету податок з
доходів фізичних осіб за 2011 рік в сумі
109097, 09 грн.; пп. 119.2 ст.119 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI,
форма 1-ДФ заповнена не в повному обсязі
про суми доходів нарахованих
(сплачених) на користь платника
податків, суми утриманого з них
податку; пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755- VI, не нарахування пені при
самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків; п.2.8 «Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні» затвердженого постановою
Правління НБУ від 15.12.2004 № 637 (із змінами
та доповненнями) перевищення ліміту
залишку готівки в касі підприємства в
На підставі акта перевірки
відповідачем винесено податкові
повідомлення - рішення форми «Р»:
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок з доходів найманих
працівників у розмірі 136 371, 37 грн., в
тому числі: за основним платежем у
розмірі 109097,09 грн., та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 357 грн.
При прийнятті рішення суд керується
наступними нормами права:
Згідно п.185.1 ст.185 розділу V ПК України
об'єктом оподаткування є операції
платників податку з: а) постачання
товарів, місце постачання яких
розташоване на митній території
України, відповідно до ст.186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування лізингоотримувачу /
орендарю; б) постачання послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
Відповідно до п. 187.1 ст. 187 ПК
України, датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
В акті перевірки (арк.. 10) встановлено,
що ЛКП « 504» за період з 01.01.2009 року по
30.09.2011 року до складу податкового
зобов'язання не включено податкові
накладні за надані послуги
підприємству «Львівтеплоенерго» на
Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що зобов'язання за
податковими накладними по
взаємовідносинах з ЛКП
«Львівтеплоенерго» зазначеними в акті
перевірки включені до податкових
накладних виписаних на кінцевого
споживача в зазначених податкових
накладних включених до податкової
звітності ЛКП № 504, на думку
відповідача податкові зобов'язання
зазначені в податкових накладних
виписаних на кінцевого споживача
повинні ще раз включатися
підприємством до своїх податкових
зобов'язань та оподатковуватись.
Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2
"Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95р. № 88 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від
05.06.95р. за № 168/704.
Так, відповідно до п.2.1 ст.2 даного
Положення, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.
В статті 2 Закону України від 16.07.1999 року
№ 996-ХІУ "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
зазначено, що сфера дії Закону
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності (далі - підприємства), які
зобов'язані вести бухгалтерський облік
та подавати фінансову звітність згідно
Відповідно до вимог п.3.2 ст.3 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
Згідно з даною нормою, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.
Позивачем до матеріалів справи по
взаємовідносинах з ЛКП
«Львівтеплоенерго» було долучено,
податкову накладну № 50 від 12.03.2011 року
на загальну суму з ПДВ у розмірі 34 735, 45
грн., податкову накладну № 52 від 15.04.2011
року на загальну суму з ПДВ у розмірі 24
465, 82 грн., податкову накладну № 34 від
17.05.2011 року на загальну суму з ПДВ у
розмірі 7590, 00 грн., податкову накладну №
57 від 22.06.2011 року на загальну суму з ПДВ
№ 5 від 01.09.2011 року на загальну суму з
ПДВ у розмірі 3083, 84 грн. Дані податкові
накладні були включені до Єдиного
реєстру виданих податкових накладних
копії яких наявні в матеріалах справи.
Відповідно до ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. У разі невиконання
цього обов'язку суд витребовує названі
документи та матеріали.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Суд акцентує увагу на практиці
Європейського суду з прав людини. Так, у
п.110 рішення від 23.07.2002 року у справі
"Компанія "Вестберга таксі Актіеболаг"
та Вуліч проти Швейцарії" Суд визначив,
що "… адміністративні суди, які
розглядають скарги заявників стосовно
рішень податкового управління, мають
повну юрисдикцію у цих справах та
повноваження скасувати оскаржувані
рішення. Справи мають бути розглянуті
на підставі поданих доказів, а довести
наявність підстав, передбачених
відповідними законами, для призначення
податкових штрафів саме податкове
управління".

В той же час, відповідачем під час
розгляду адміністративної справи не
наведено об'єктивних доводів щодо
наявності в діях позивача ознак
неправомірності, як і не доведено
правомірності збільшення йому суму
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість.

Судом встановлено, що висновками акта
перевірки та матеріалами справи не
підтверджено порушення позивачем
вимог п. 185.1 ст. 185, п. 186.1 ст. 186, п. 187.1 ст. 187
п. 198.1 п. 198.6, ст. 198 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2756-VI.

Відтак, прийняте на основі таких
висновків податкове
повідомлення-рішення № від 26
грудня 2011 року не відповідає
критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС
України, оскільки прийняте
необґрунтовано, без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії) та
непропорційно.

Щодо розмірів штрафних санкцій
за порушення податкового
законодавства з податку з доходів
найманих працівників в цій частині суд
зазначає наступне.

В акті перевірки (арк. 15-16)
зазначено, що ЛКП «№ 504» заробітна
плата працівникам виплачувалася
нерегулярно, готівкою (видаткові
касові ордери), однак станом на 30.11.2011
року не перерахована до бюджету
податку з доходів найманих працівників
в сумі 166568,38 грн., в тому числі за 2010 рік
в сумі 57471, 29 грн., чим порушено пп. 8.1.2 п.
8.1 ст.8 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» від 22.05.2003 року
№ 889- IV, за 2011 рік в сумі 109097, 09 грн., чим
порушено пп. 8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
від 22.05.2003 року № 889- IV від 22.05.2003 року №
889- IV, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, пп. 168.1.5, п. 168.1 ст.
168 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року № 2755- VI.

Відповідно до п. 8.1.1 та п. 8.1.2 п. 8.1
ст. 8 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) від 22.05.2003 року № 889-ІV,
податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону. Податок
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки не мають
права приймати платіжні документи на
виплату доходу, які не передбачають
сплати (перерахування) цього податку до
бюджету. Якщо оподатковуваний дохід
нараховується, але не виплачується
платнику податку особою, що його
нараховує, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає сплаті (перерахуванню)
до бюджету у строки, встановлені
законом для місячного податкового
періоду.

Згідно пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168
Податкового кодексу України, якщо
оподатковуваний дохід нараховується
податковим агентом, але не
виплачується (не надається) платнику
податку, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає перерахуванню до
бюджету податковим агентом у строки,
встановлені цим Кодексом для місячного
податкового періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.265 ст. 14
ПК України «штрафна санкція (фінансова
санкція, штраф)» - це плата у вигляді
фіксованої суми та/або відсотків, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
яких покладено на контролюючі органи, а
також штрафні санкції за порушення у
сфері зовнішньоекономічної
діяльності.

Позивачем не представлено суду
доказів своєчасності перерахування до
бюджету податку з доходів найманих
працівників в сумі 166568,38 (станом на
30.11.2011 року), відтак висновки
податкового органу про порушення
позивачем пп. 8.1.2 п. 8.1 ст.8 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» є правомірними.

Судом встановлено, що в акті перевірки
(арк. 15-16) не описано, а представником
відповідача не подано розрахунку
штрафних фінансових санкції та
пояснень на підставі, яких положень
Податкового кодексу України такі були
здійснені.

Тому суд вважає, що податковий
орган, застосовуючи положення п. 8.1.1, п.
8.1.2 п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» та пп.
168.1.2 пп. 168.1.5 п. 168 ст. 168 Податкового
кодексу України, безпідставно не
врахував положення ХХ Перехідних
положень ПК України, а відтак
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення від 26.12.2011 року № в
частині застосування штрафних санкцій
в розмірі 27274, 28 грн., є протиправним.

Відповідно до вимог статті 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень.

Із врахуванням вищевикладених
обставин, суд вважає, що позовні вимоги
слід задовольнити частково.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.
Згідно ч. 2 ст. 94 КАС України та ч.3 ст.4
Закону України «Про судовий збір», у
зв'язку з тим, що судове рішення
ухвалене в частині не на користь
позивача, з нього слід стягнути решта
суми судового збору з врахуванням
розміру майнових вимог. Розмір
майнових вимог, щодо яких задоволено
позовні вимоги становить 47588,28 грн., а
відмовлено в частині майнових вимог
109097,09 грн., відтак відповідно до вимог
ст.4 вказаного закону, ставка судового
збору за подання даного позову
становить 3133,70 грн., ставка ж судового
збору з врахуванням частини вимог щодо
яких відмовлено у позові становить 2181,94
грн. (109097,09*2%=2181,94грн.) Враховуючи сплату
позивачем при поданні позову судового
збору в розмірі 314 грн., відтак
стягненню підлягає ще судовий збір у
розмірі 1867,94 грн.(2181,94 грн. - 314 грн.=1867,94
грн.)

Керуючись ст. ст. 7-14, 71, 86, 94 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задоволити
частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
26.12.2011 року № в частині
застосування штрафних санкцій в
розмірі 27274,28 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
26.12.2011 року № .

4. У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

5. Стягнути з Львівського комунального
підприємства "№ 504" (юридична адреса:
79038, м. Львів, вул. Пасічна буд. 64) на
користь бюджету судовий збір в розмірі
1867,94 грн.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
186 Кодексу адміністративного
судочинства України:

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови
виготовлений і підписаний 29 квітня 2014
року.

Суддя
Карп'як Оксана Орестівна