Справа № 675/2258/13-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 675/2258/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Янішевська
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Загороднюка
А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління соціального захисту
населення Ізяславської районної
державної адміністрації Хмельницької
області на постанову Ізяславського
районного суду Хмельницької області
від 09 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом управління
соціального захисту населення
Ізяславської районної державної
адміністрації Хмельницької області до
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області Пещанюка І.А.,
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Хмельницькій області про оскарження
постанови державного виконавця про
накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2013 року управління
соціального захисту населення
Ізяславської районної державної
адміністрації Хмельницької області
звернулось до Ізяславського районного
суду Хмельницької області з позовом до
головного державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області Пещанюка І.А. про
визнання рішення про винесення
постанови про накладення штрафу
неправомірним, зобов'язання повністю
скасувати постанову про накладення
штрафу ВП №39736683 від 04 жовтня 2013 року.

Ізяславський районний суд
Хмельницької області постановою від 09
грудня 2013 року в задоволенні позову
відмовив.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Ізяславського районного суду
Хмельницької області та прийняти нову,
якою скасувати постанову державного
виконавця про накладення штрафу ВП
№39736683 від 04 жовтня 2013 року.

Сторони повноважних представників в
судове засідання не направили, хоча
повідомлялися про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу необхідно задовольнити
частково, постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити,
виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
постанова про накладення штрафу є
обґрунтованою, вагомих підстав для її
скасування суду не надано.

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо правомірності
постанови державного виконавця, однак
вважає, що постанову суду першої
інстанції необхідно скасувати з
наступних підстав.

Як слідує зі змісту позовної заяви,
позивач оскаржує постанову державного
виконавця про накладення штрафу.
Відповідачем у справі визначено
головного державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області Пещанюка І.А.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 КАС України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України №3 від
13.12.2010 року "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби" у разі подання позовної заяви
до державних виконавців або інших
посадових осіб органів державної
виконавчої служби чи до відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України,
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, необхідно за
правилами статті 52 Кодексу
адміністративного судочинства України
здійснювати заміну первинного
відповідача на належного - відповідно
Державну виконавчу службу України,
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, або, у разі
наявності заперечень позивача,
залучати вказаний орган як другого
відповідача.

Враховуючи, що відповідачем у справі
щодо оскарження рішення державного
виконавця може бути лише відповідний
орган державної виконавчої служби,
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року залучено відділ державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області до участі у справі в якості
другого відповідача.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Хмельницькій
області Пещанюка І.А. відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2а-22/10,
виданого Ізяславським районним судом
Хмельницької області та надано
боржнику семиденний строк для
добровільного виконання рішення (а. с.
2).

Згідно з матеріалами справи,
управління соціального захисту
населення Ізяславської районної
державної адміністрації Хмельницької
області 04 жовтня 2013 року направило лист
головному державному виконавцю про
неможливість добровільно виконати
рішення суду, оскільки відповідно до
роз'яснення Мінсоцполітики від 13
червня 2013 року №605/20/112-13 Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2013 рік" видатки на виконання судових
рішень з соціальних виплат відповідно
до вищевказаного закону Міністерству
не передбачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України
"Про виконавче провадження" за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у разі
несвоєчасного одержання сторонами
документів виконавчого провадження,
внаслідок чого вони були позбавлені
можливості скористатися правами,
наданими їм цим Законом, державний
виконавець може відкласти виконавчі
дії за заявою стягувача чи боржника або
з власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє сторонам.

Позивач своїм правом на подачу заяви
про відкладення провадження
виконавчих дій не скористався.

04 жовтня 2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Хмельницькій
області Пещанюком І.А. винесено
постанову про накладення штрафу в
розмірі 680 грн. на управління
соціального захисту населення
Ізяславської районної державної
адміністрації Хмельницької області за
невиконання рішення Ізяславського
районного суду Хмельницької області
№2а-22/10 в наданий строк.

На думку колегії суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду,
при вирішенні заявлених позовних вимог
про скасування постанов державного
виконавця про накладення штрафу слід
також врахувати наступні положення
чинного законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб і підлягає виконанню на всій
території України

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України
судове рішення, яке набрало законної
сили, є підставою для його виконання.

Ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлені обов'язки і
права державних виконавців, серед яких,
зокрема, державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом.

Згідно зі ст. 5 цього Закону вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Ч. 2 ст. 75 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Відповідно до ст. 89 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, при винесенні
оскаржуваних постанов про накладення
штрафу державний виконавець діяв в
межах та на підставі закону, що
обґрунтовано взяв до уваги суд першої
інстанції, визначаючись щодо
правомірності вказаної постанови.

З урахуванням наведеного вище, доводи
апеляційної скарги позивача щодо
неправомірності постанови про
накладення штрафу не відповідають
змісту чинного законодавства України,
яке регулює спірні правовідносини.

За таких обставин державний виконавець
(посадова особа підрозділу органів
державної виконавчої служби)
правомірно виніс оскаржувану
постанову про накладення штрафу за
невиконання законних вимог державного
виконавця та обґрунтовано застосував
до боржника штрафні санкції в розмірі
680 грн. керуючись ст. ст. 75, 89 Закону
України "Про виконавче провадження".

Разом з тим, суд першої інстанції
дійшовши правильного висновку щодо
законності постанови державного
виконавця, розглянув позовні вимоги до
головного державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області Пещанюка І.А.,
який не може виступати відповідачем у
справах щодо оскарження рішень
державного виконавця, чим судом
допущено порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 14 лютого 2014
року управлінню соціального захисту
населення Ізяславської районної
державної адміністрації Хмельницької
області відстрочено сплату судового
збору за подання апеляційної скарги на
постанову Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 09 грудня
2013 року до закінчення апеляційного
розгляду справи.

Станом на 04 березня 2014 року судовий
збір позивачем не сплачено, а тому він
підлягає стягненню з управління
соціального захисту населення
Ізяславської районної державної
адміністрації Хмельницької області на
користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління
соціального захисту населення
Ізяславської районної державної
адміністрації Хмельницької області
задовольнити частково.

Постанову Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 09 грудня
2013 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Стягнути з управління соціального
захисту населення Ізяславської
районної державної адміністрації
Хмельницької області на користь
спеціального фонду Державного бюджету
України судовий збір в розмірі 913
(дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп.

Постанова або ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбаченим цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Загороднюк А.Г.