Справа № 2а/1270/5813/2012
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/77693/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Олендера І.Я.,

Юрченка В.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Троїцькому районі Луганської області
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
про стягнення заборгованості,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року Управління
Пенсійного фонду України в Троїцькому
районі Луганської області звернулося
до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості по внескам на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування у сумі 1 288,80 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ФОП ОСОБА_3 звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ФОП ОСОБА_3
зареєстрований Троїцькою районною
державною адміністрацією Луганської
області 08 жовтня 1999 року
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної особи -
підприємця, є платником єдиного
податку.

Як платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідач зареєстрований
в Управлінні Пенсійного фонду України
в Троїцькому районі Луганської області
відповідно до реєстраційного №
платника НОМЕР_2.

За інформацією Троїцького відділення
Сватівської МДПІ № 1493 від 17 липня 2012
року ФОП ОСОБА_3 у 2010 році знаходився на
спрощеній системі оподаткування.

Сплачені відповідачем згідно абз. 7 п. 2
Указу Президента України № 727/98 від 3
липня 1998 року «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
прийнятого на підставі перехідних
положень Конституції України грошові
кошти за платежем «єдиний податок» у
розмірі 120 грн., перераховувалися
Відділенням Державного казначейства
України наступного дня після
надходження коштів до місцевого
бюджету - 43%; до Пенсійного фонду
України - 42%; на обов'язкове соціальне
страхування - 15 відсотків (у тому числі
до Державного фонду сприяння
зайнятості населення - 4 %) для
відшкодування витрат, які здійснюються
відповідно до законодавства у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності.
Тому страхові внески до Пенсійного
фонду України в Троїцькому районі
Луганської області по перерозподілу з
Державного казначейства України
надходили у розмірі 50,40 грн. щомісячно.

Оскільки ФОП ОСОБА_3 суми страхових
внесків у повному обсязі сплачені не
були, Пенсійним фондом складений
розрахунок, згідно якого
відповідачу за період з 01 січня 2010 року
по 01 січня 2011 року нараховано страхових
внесків на суму 2170 грн. 80 коп., з яких
сплачено 882 грн., тобто сума боргу
складає 1288 грн. 80 коп.

Зазначене повідомлення-розрахунок
відповідач отримав 03 лютого 2012 року,
відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення

Управлінням Пенсійного фонду України в
Троїцькому районі Луганської області
було надіслано на адресу відповідача
вимогу про сплату боргу від 03 березня
2012 року № Ф-673-1, яку отримав ФОП ОСОБА_3 06
березня 2012 року. На момент звернення до
суду сума боргу в добровільному
порядку не сплачена.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
11 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню
підлягають, зокрема, фізичні
особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, у тому числі ті, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний торговий
патент), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

До членів сімей фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, належать:
дружина (чоловік), батьки, діти та інші
утриманці, які досягли 15 років, не
перебувають у трудових або
цивільно-правових відносинах з такою
фізичною особою-суб'єктом
підприємницької діяльності, але разом
з ним здійснюють підприємницьку
діяльність і отримують частину доходу
від заняття цією діяльністю.

Пунктом 6 частини 2 статті 17 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначено, що страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до статті 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин), страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.
Базовим звітним періодом для позивача
є квартал.

Законом України «Про внесення змін до
Законів України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 08 липня 2010 року №2461-VI
підпункт 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» викладено в
такій редакції: "Фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески".

Вказаний Закон України «Про внесення
змін до Законів України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та відповідно вказані
зміни до підпункту 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» набрали
чинності 17 липня 2010 року.

До 17 липня 2010 року діяла редакція
підпункту 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
якої фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
придбання спеціального торгового
патенту), та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачували страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом у фіксованому розмірі.

Таким чином, згідно з наведеними
положеннями Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відповідач зобов'язаний
сплачувати страхові внески до
Пенсійного фонду у загальному порядку,
незважаючи на те, що він у спірний
період перебував на спрощеній системі
оподаткування.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідач, як фізична особа
- підприємець, яка обрала особливий
спосіб оподаткування, в спірний період
страхові внески до Пенсійного фонду
України сплатив не в повному обсязі.

Таким чином, донарахування страхових
внесків проведено позивачем з
дотриманням Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року №21-1.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити, а
постанову постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 29
серпня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14 листопада 2012 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: