Справа № 821/862/14
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/862/14
Херсонський окружний
адміністративний суд у складі
головуючої судді Хом'якової В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Скадовської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області, за
участю третьої особи на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог Чаплинської районної державної
адміністрації про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до
адміністративного суду з позовом, в
якому просить визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Скадовської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області від 24.12.13 №
про визначення грошового зобов'язання
з орендної плати за змелю в сумі 25171,50
грн. та застосування штрафної санкції в
сумі 6292,88 грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги тим, що 18.11.11 між ним та
Чаплинською райдержадміністрацією
було укладено договір щодо оренди
земельної ділянки строком на три роки,
за заявою позивача договір було
достроково припинено, головою
райдержадміністрації прийнято
відповідне розпорядження № 695 від 29.12.12,
у зв'язку з чим у ОСОБА_1 відсутнє
зобов'язання щодо самостійного
нарахування плати за землю з січня по
жовтень 2013 року у сумі 25171 грн. 50 коп.

11.04.14 позивач надав суду клопотання з
проханням розглянути справу у порядку
письмового провадження, позовні вимоги
підтримав.

Скадовська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (відповідач, Скадовська ОДПІ)
проти позову заперечує з підстав його
необґрунтованості. Скадовська ОДПІ
зазначає, що проведеною перевіркою
діяльності ОСОБА_1 було встановлено
порушення п. 286.2 та п. 286.3 ст. 286 ПК
України, позивачем не було подано до
контролюючого органу декларації з
плати за землю (орендної плати) за 2013
рік, яка була ним орендована в
листопаді 2011 року, що в свою чергу
призвело до заниження суми податкового
зобов'язання з плати за землю за
січень-жовтень 2013 року на 25171,50 грн.

Скадовською ОДПІ 10.04.14 надано суду
клопотання з проханням розглянути
справу у порядку письмового
провадження, в задоволенні позову
просить відмовити.

Ухвалою суду від 19.03.14 було залучено до
участі у справі в якості третьої особи
на стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог Чаплинську районну
державну адміністрацію. Про дату та час
слухання справи третя особа
повідомлена належним чином, явку
представника до суду останнім не
забезпечено.

Відповідно до п. 4 ст. 128 КАС України суд
вважає можливим розглянути справу у
порядку письмового провадження на
підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши наявні у справі матеріали
судом встановлено наступне.

Спірні відносини між сторонами виникли
внаслідок прийняття Скадовською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
податкового повідомлення - рішення від
24.12.13 № на підставі висновків
акту позапланової невиїзної
документальної перевірки правильності
визначення податкового зобов'язання з
плати за землю (орендної плати за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) до бюджету від
12.12.13 № 190/15-НОМЕР_2, в якому зазначено
про порушення ФОП ОСОБА_1 п. 286.2 та п. 286.3
ст. 286 ПК України - не визначено
податкові зобов'язання з плати за землю
(орендної плати за земельні ділянки
державної власності), чим занижено суму
податкового зобов'язання з плати за
землю за січень-жовтень 2013 року на
загальну суму 25171,50грн.

З акту перевірки вбачається, що ФОП
ОСОБА_1 було укладено з Чаплинською
районною державною адміністрацією
договір оренди земельної ділянки
державної власності
сільськогосподарського призначення
для ведення фермерського господарства,
розташованої в межах Асканія-Нова
селищної ради Чаплинського району
Херсонської області, загальною площею
87,5227 га, у тому числі ріллі 87,5227 га. Даний
Договір зареєстровано у Державному
реєстрі земель 18.11.11 за № 01698.

Згідно договору оренди нормативна
грошова оцінка земельної ділянки на
18.11.11 становить 860075,07 грн. Станом на 31.10.13
нормативно грошова оцінка земельної
ділянки не змінилась. Відповідно до п. 9
Договору річний розмір орендної плати
складає 2% від нормативно грошової
оцінки земельної ділянки, що становить
17201,50 грн. Податкова інспекція
застосувала коефіцієнт 1,756, відповідно,
орендна плата становить 30205,83 грн.

Таким чином, Скадовська ОДПІ в акті
перевірки зазначає про те, що ОСОБА_1 не
було подано до контролюючого органу
податкові декларації з плати за землю
на 2013 рік із самостійним визначенням
свого податкового зобов'язання з
орендної плати за землю, що в свою чергу
призвело до самостійного нарахування
відповідачем податкового зобов'язання
з даного виду податку у сумі 25171,50 грн.
за період січень-жовтень 2013 року та
застосовано штрафну санкцію.

У справі міститься договір оренди
ОСОБА_1, з якого вбачається розмір
наданої земельної ділянки в оренду, її
нормативно грошова оцінка та розмір
орендної плати (річна -17201,50 грн.,
щомісячна - 1433,46 грн.), яку орендар має
сплачувати до бюджету за користування
наданою земельною ділянкою. В даному
договорі також зазначено його строк
дії (п. 8), в якому міститься відмітка про
укладання договору на три роки та право
орендаря поновити строк договору.
Також, в даному договорі зазначено про
зміну його умов та припинення його дії,
зокрема, в п. 38 зазначено про припинення
дії договору шляхом його розірвання за
"взаємною згодою сторін".

З наявного у справі розпорядження
голови Чаплинської районної державної
адміністрації від 29.12.12 № 695 "Про
дострокове припинення дії договору
оренди земельної ділянки" на підставі
заяви ОСОБА_1 про дострокове припинення
договору оренди земельної ділянки за
взаємною згодою сторін з причини
добровільної відмови від подальшого
використання землі було надано
відповідну згоду. В п. 2 розпорядження
зазначено, що договір оренди
вважається достроково припиненим з
моменту підписання угоди про
розірвання договору оренди землі та
складання акту про повернення
земельної ділянки.

Суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 1 та ст. 2 чинного Закону
України "Про оренду землі" від 06.10.1998 №
161-ХІV оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності. Відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Даний закон визначає суб'єктів даних
правовідносин, права та обов'язки
орендаря та орендодавця, вимоги до
договору оренди (ст. 15), строк його дії
(ст. 19), підстави припинення дії
договору оренди (ст. 31).

Згідно ст. 16 Закону "Про оренду землі"
укладення договору оренди земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України, або за
результатами аукціону. Стаття 17 даного
Закону визначає, що передача об'єкта
оренди орендарю здійснюється
орендодавцем у строки та на умовах, що
визначені у договорі оренди землі, за
актом приймання-передачі.

Відповідні положення має чинний
Земельний кодекс України від 25.10.2001
№2768-ІІІ (далі - Закон № 2768), який зокрема
визначає, що земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.
Суб'єктами земельних відносин є
громадяни, юридичні особи, органи
місцевого самоврядування та органи
державної влади. Об'єктами земельних
відносин є землі в межах території
України, земельні ділянки та права на
них, у тому числі на земельні частки
(паї).

Одним із принципів земельного
законодавства є невтручання держави в
здійснення громадянами, юридичними
особами та територіальними громадами
своїх прав щодо володіння,
користування і розпорядження землею,
крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 22 Закону № 2768 землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей. Зокрема, до
них належать сільськогосподарські
угіддя (рілля, багаторічні насадження,
сіножаті, пасовища та перелоги).

Відповідно до ст. 93 Закону № 2768 право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Земельні ділянки можуть передаватися в
оренду громадянам та юридичним особам
України, іноземцям і особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним об'єднанням і
організаціям, а також іноземним
державам. Оренда земельної ділянки
може бути короткостроковою - не більше 5
років та довгостроковою - не більше 50
років та відносини, пов'язані з орендою
землі, регулюються законом.

Відповідно до ст. 124 Закону № 2768
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Стаття 792 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором найму
(оренди) земельної ділянки наймодавець
зобов'язується передати наймачеві
земельну ділянку на встановлений
договором строк у володіння та
користування за плату. Відносини щодо
найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

В даному випадку ОСОБА_1 в листопаді 2011
року було взято в оренду у Чаплинської
райдержадміністрації в особі голови
Бериславського В.М. (ст. 122 Закону №2768)
земельну ділянку державної власності
сільськогосподарського призначення
розташованої в межах Асканія-Нова
селищної ради Чаплинського району
Херсонської області для ведення
фермерського господарства, загальною
площею 87,5227 га, у тому числі ріллі 87,5227
га. (ч. 3 ст. 22 Закону № 2768). Даний договір
було укладено на три роки. Тобто, строк
дії даного договору мав закінчитись в
листопаді 2013 року.

Згідно ст. 148 Закону № 2768 підставою
припинення права користування
земельною ділянкою, зокрема є
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою.

Відповідне розпорядження було
прийнято головою Чаплинської районної
державної адміністрації від 29.12.12 № 695
"Про дострокове припинення дії
договору оренди земельної ділянки" на
підставі заяви ОСОБА_1 про дострокове
припинення договору оренди земельної
ділянки за взаємною згодою сторін з
причини добровільної відмови від
подальшого використання землі.

Таким чином, у грудні 2012 року ОСОБА_1
було припинено право користування
наданої йому в оренду земельної
ділянки. Та, в даному розпорядженні
зазначено про те, що договорі оренди
земельної ділянки вважається
припиненим з моменту підписання угоди
про розірвання вказаного договору,
його державної реєстрації та складання
акту про повернення землі.

Відповідно до статті 31 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
може бути розірваний за згодою сторін.
Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором. Порядок
припинення договору оренди землі
шляхом його розірвання встановлений
статтею 32 Закону України "Про оренду
землі".

Статтею 654 Цивільного кодексу України
передбачається, що зміна або
розірвання договору вчиняється в такій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Враховуючи норми статті 654 Цивільного
кодексу України та норми статті 31
Закону України "Про оренду землі",
розірвання договору оренди землі
здійснюється у формі договору.
Відповідні відомості такого договору
повинні вноситись до державного
реєстру земель.

Таким чином, чинне законодавство
передбачає, що в разі розірвання
договору оренди землі, сторонами
договору має бути укладений договір
про розірвання договору оренди та акт
про передачу земельної ділянки. Дані
відомості заносяться до державного
реєстру земель.

Законодавство також передбачає
повноваження та обов'язок органів
державної влади діяти в межах наданих
їм повноважень та з дотриманням
положень Конституції України (ст.19). В
даному випадку, з урахуванням
встановлених обставин справи, судом
встановлено, що окремої угоди про
розірвання договору не складалось
через бездіяльність Чаплинської
райдержадміністрації, тобто з
незалежних від позивача причин. На
вимогу ухвали суду третьою особою
Чаплинською райдержадміністрацією не
було надано відомостей щодо часу
припинення договору оренди земельної
ділянки з ФОП ОСОБА_1, з чого суд вбачає
ігнорування виконання своїх
повноважень та вимог суду. Таким чином,
суд вважає що ОСОБА_1 не може нести
відповідальність за невиконання
органом влади покладених на нього
обов'язків.

Податковий кодекс України відносить до
загальнодержавних податків та зборів
плату за землю (ст. 9), що справляється у
формі земельного податку та орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності (п. 14.1.147 ст. 14 ПК
України).

Податкове зобов'язання згідно п. 14.1.156
ст. 14 ПК України - сума коштів, яку
платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк). Податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи (ст. 36 ПК України). Підставою для
припинення податкового обов'язку, крім
його виконання, є, зокрема втрата
особою ознак платника податку, які
визначені цим Кодексом (ст. 37 ПК
України).

Розділ XIII Податкового кодексу визначає
суб'єктів, об'єкт, базу та ставки
оподаткування по земельному податку.

Стаття 288 ПК України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни.

Відповідно до п. 286.2 та п. 286.3 ст. 286 ПК
України платники плати за землю (крім
фізичних осіб) самостійно обчислюють
суму податку щороку станом на 1 січня і
не пізніше 20 лютого поточного року
подають відповідному контролюючому
органу за місцезнаходженням земельної
ділянки податкову декларацію на
поточний рік за формою, встановленою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу, з розбивкою річної суми
рівними частками за місяцями. Подання
такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій.

Статтею 69 КАС України передбачено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Виходячи з вищевикладеного та з
наявних у справі матеріалів
вбачається, що позивач не має ознак
платника податку з орендної плати за
землю з грудня 2012 року, він не
зобов'язаний був подавати до
контролюючого органу податкову
декларацію з самостійним визначенням
свого податкового зобов'язання з
даного виду податку, оскільки даного
обов'язку у 2013 році ОСОБА_1 не мав. Суд
приходить до висновку про те, що в ході
проведення перевірки перевіряючою
особою контролюючого органу не було
досліджено в повній мірі обставин
земельних правовідносин ОСОБА_1 та
Чаплинської райдержадміністрації, в
свою чергу, остання не повідомила
контролюючі органи щодо припинення
договору оренди з ОСОБА_1 Відповідачем
по справі не надано суду доказів того,
що ОСОБА_1 в 2013 році фактично
користувався спірною земельною
ділянкою, якими могли би бути акти
перевірок органів, які здійснюють
контрольні функції в сфері
землекористування.

Також, суд звертає увагу на ті
обставини, що в акті перевірки позивача
перевіряючою особою було неправомірно
застосовано коефіцієнт 1,756 під час
вирахування орендної плати за землю у
2013 році. Постановою Кабінету Міністрів
України від 31 жовтня 2011 року N 1185 "Про
внесення змін до Методики нормативної
грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів" передбачено, що для
врахування змін у рентному доході, який
створюється при виробництві зернових
культур, до показників нормативної
грошової оцінки ріллі, проведеної
станом на 1 липня 1995 року (з урахуванням
індексації), застосовується коефіцієнт
1,756. Позивачем договір оренди укладався
в 2011 році. Суд просив у відповідача
ухвалою від 19.03.14 обґрунтувати підстави
застосування даного коефіцієнту. На
думку суду, такою підставою має бути
видана органом державних земельних
ресурсів довідка або витяг про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, проведеної станом на 1 липня 1995
року, або витяг із технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель, який відповідно до ч. 3
ст. 23 цього Закону видається саме
відповідним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин. Якщо нормативну
грошову оцінку було проведено пізніше,
застосування даного коефіцієнту
неможливе. При проведені перевірки
податкова інспекція повинна була
застосувати коефіцієнт 1,756 тільки при
наявності беззаперечних доказів того,
що вказана в договору нормативна
грошова оцінка ділянки були здійснена
до липня 1995 року, а не пізніше.

В даному випадку коефіцієнт 1,756 не може
бути застосований, оскільки розмір
орендної плати визначений договором
оренди землі (п.9), застосовувати
коефіцієнт 1,756 не потрібно, якщо це
прямо таким договором не передбачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд, виходячи з наявних у справі
доказів, приходить до висновку, що
відповідачем не доведено
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, у
зв'язку із чим позовні вимоги позивача
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі. Судові витрати підлягають
відшкодуванню позивачу з Державного
бюджету в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 128, 158-163, 167 КАС України,
суд -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Скадовської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області від 24.12.13 № .

Відшкодувати з Державного бюджету на
користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. номер
НОМЕР_2) витрати по сплаті судового
збору в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн.
70 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Хом'якова В.В.

кат. 8.3.13