Справа № 813/1742/14
Суддя: Сидор Наталія Теодозіївна
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/1742/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого - судді Сидор Н.Т.,
за участі секретаря судових засідань
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Жовківського районного
управління юстиції Львівської області
та представника відповідачів
Реєстраційної служби Жовківського
районного управління юстиції
Львівської області, Жовківського
районного управління юстиції
Львівської області - Шубеляка І.Я.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_5 до
Реєстраційної служби Жовківського
управління юстиції Львівської області,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Жовківського районного управління
юстиції Львівської області Шубеляка
Ігора Ярославовича, Жовківського
районного управління юстиції
Львівської області про скасування
рішень суб'єкта владних повноважень та
зобов'язання до вчинення дій,
ОСОБА_5 звернулась до Львівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
реєстраційної служби Жовківського
районного управління юстиції
Львівської області, державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Жовківського
районного управління юстиції
Львівської області Шубеляка Ігора
Ярославовича, Жовківського районного
управління юстиції Львівської області
з наступними позовними вимогами, з
урахуванням уточнень до позову, а саме:
- Скасувати Рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Жовківського
районного управління юстиції
Львівської області Шубеляка Ігора
Ярославовича про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень від 09.01.2014 року №9771177;
- Скасувати Рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Жовківського
районного управління юстиції
Львівської області Шубеляка Ігора
Ярославовича про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень від
01.02.2014 року №10556924;
- Зобов'язати реєстраційну службу
Жовківського районного управління
юстиції Львівської області, державного
реєстратора прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Жовківського
районного управління юстиції
Львівської області Шубеляка Ігора
Ярославовича, Жовківське районне
управління юстиції Львівської області
зареєструвати право власності на
земельну ділянку, що розташована
Львівська область, Жовківський район,
сільська рада Гійченська, кадастровий
В обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що державний
реєстратор безпідставно виніс рішення
про зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень належної на праві власності
позивачу земельної ділянки, що в
подальшому потягло за собою прийняття
рішення про відмову в проведенні такої
реєстрації, по при те, що позивач надав
увесь необхідний пакет документів для
реєстрації зазначеної земельної
ділянки, як того вимагав закон.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд їх задовольнити,
посилаючись на викладені в позовній
заяві обставини та додаткові письмові
пояснення.

Відповідач та представник відповідача
в судовому засіданні проти позову
заперечив, надав суду письмове
заперечення, просив відмовити в
задоволенні позову, оскільки такий
вважає безпідставним з огляду на те, що
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень винесено у зв'язку з
відсутністю, у повному обсязі
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав та їх
обтяжень, а саме не подано витяг з
державного земельного кадастру про
земельну ділянку.

Розглянувши наявні матеріали справи
судом встановлено наступне.

23.12.2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме
просив зареєструвати право власності
на земельну ділянку, що розташована
Львівська область, Жовківський район,
сільська рада Гійченська, кадастровий
номер земельної ділянки :16:000:0015.

До вказаної заяви, позивачем додано:

- оригінал квитанції;

- копія державного акту на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№421458 від 05.10.2011р.;

- копію паспорта позивача;

- копію реєстраційного номера
облікової картки позивача;

- оригінал довіреності представника
заявника;

- копію паспорта представника заявника;

- копію реєстраційного номера
облікової картки представника
заявника;

Оскаржуваним рішенням від 09.01.2014 року
№9771177 розгляд вказаної заяви зупинено
у зв'язку з тим, що позивачем подано не
усі документи, необхідні для
проведення державної реєстрації
прав. Згідно даного рішення необхідно
було надати витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку.

Враховуючи те, що після завершення
п'ятиденного строку з дня отримання
заявником письмового повідомлення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав останнім не було
усунено обставини, які були підставою
для прийняття такого рішення (не надано
документу про державну реєстрацію
земельної ділянки в Державному
земельному кадастрі), відповідачем
рішенням від 01.02.2014 року №10556924 позивачу
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень.

Виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
положень законодавства і обставин
справи, суд не погоджується з доводами
представника позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Обов'язок державної реєстрації права
власності на нерухоме майно закріплене
чинним законодавством України, зокрема
- статтею 3 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV
(далі - Закон №1952-IV).

Відповідно до ст. 15 Закону №1952-IV, -
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Орган державної реєстрації прав,
державні реєстратори зобов'язані
надати до відома заявників інформацію
про необхідний перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав.
Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Станом на час звернення позивача до
відповідача із заявою порядок
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомості регулювався Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 №703 (далі - Порядок), виданий в
порядку виконання вимог Закону №1952-IV.

Відповідно до пунктів 26 та 27 Порядку
реєстрації прав на нерухоме майно, - для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.
Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, зокрема, є державний
акт на право власності на земельну
ділянку.

Згідно п. 33 зазначеного Порядку, для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
земельну ділянку заявник, крім
документів, що зазначені у пунктах 27, 28,
30 і 31 цього Порядку, подає витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку (у разі, коли в
документах, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, відсутні відомості про
кадастровий номер земельної ділянки).

Зі змісту рішення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень від 09.01.2014 року
№9771177, вбачається що в позивача
вимагалось надати документ про
державну реєстрацію земельної ділянки
в Державному земельному кадастрі.

Як вбачається з акту на право власності
на земельну ділянку серії ЯЛ №421458 від
05.10.2011 року, то такий містить
кадастровий номер спірної земельної
ділянки, а саме №:16:000:0015. На дану
обставину суд зважає, проте з цього
приводу вважає за необхідне зазначити
наступне.

У відповідності до ст. 9 Закону №1952-IV та
п.12 Порядку державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема,
встановлює відповідність відомостей
про нерухоме майно, наявних у
Державному реєстрі прав та поданих
документах.

На виконання покладених цим Законом
повноважень державний реєстратор
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав.

Відповідно до п. 10 ч. 2. ст. 79-1 Земельного
кодексу України, державна реєстрація
речових прав на земельні ділянки
здійснюється після державної
реєстрації земельних ділянок у
Державному земельному кадастрі.

З матеріалів справи, а саме з
роздрукованого витягу комп'ютерної
бази державного реєстру речових прав,
судом встановлено, що інформація про
земельну ділянка про реєстрацію котрої
просить позивач, у ДЗК відсутня.

Також факт того, що земельна ділянка не
зареєстрована у державному земельному
кадастрі не заперечується позивачем,
однак останній стверджує, що така є
сформована, ще до прийняття даної
норми, котра зобов'язує зареєструвати
земельну ділянку у ДЗК, і таким чином
наявність витягу з ДЗК як необхідного
документу, для проведення реєстрації
речових прав на земельну ділянку не є
необхідним.

Проте, суд з даним твердженням не
погоджується, та звертає увагу
позивача на те, що норма ст.79-1
Земельного кодексу України є нормою
імперативного характеру, котра
встановлює обов'язок для позивача
зареєструвати земельну ділянку у ДЗК, а
для відповідача, зазначена норма
встановлює передумову за наявності
котрої є можливим провести державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
земельної ділянки позивача, оскільки
сама ж державна реєстрація речових
прав як зазначалось вище здійснюється
лише за умови державної реєстрації
земельних ділянок у Державному
земельному кадастрі.

Таким чином суд погоджується з тим, що
земельна ділянка хоча і вважається
сформованою незалежно від присвоєння
їй кадастрового номера, однак остання
підлягає обов'язковій державній
реєстрації у ДЗК в силу ст. 79-1
Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 8, 9 ст. 24 Закону України
від 07.07.2011 року № 3613-VI «Про Державний
земельний кадастр» на підтвердження
державної реєстрації земельної
ділянки заявнику безоплатно видається
витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку. Витяг містить всі
відомості про земельну ділянку,
внесені до Поземельної книги.

Складовою частиною витягу є
кадастровий план земельної ділянки.

З наведеного слідує, що для того, щоб
власник, користувач земельної ділянки
міг отримати витяг, земельна ділянка
повинна бути зареєстрована в
Державному земельному кадастрі.

Виходячи із системного аналізу
викладених положень, суд прийшов до
висновку, що так як заявником як
підставу проведення державної
реєстрації визначено державний акт на
право власності на земельну ділянку,
обов'язковою умовою такої реєстрації є
попередня перевірка державним
реєстратором факту відповідності
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах, і як було встановлено під
час реалізації державним реєстратором
своїх повноважень, що спірна земельна
ділянка не зареєстрована у ДЗК, що є
очевидним фактом невідповідності
поданих документів відомостям про
нерухоме майно наявним у Державному
реєстрі прав, то й відповідно для
спростування/підтвердження зазначеної
обставини державним реєстратором на
переконання суду обґрунтовано
вимагалось у позивача надання витягу з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку, і як наслідок
правомірно винесено рішення про
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень.

Згідно з ст. 23 Закону №1952-IV та п. 13
Порядку № 703 у разі якщо документи для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень подано не в повному обсязі,
передбаченому нормативно-правовими
актами, державний реєстратор у строк,
встановлений частинами п'ятою, сьомою і
восьмою статті 15 цього Закону для
розгляду заявлених прав, приймає
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень яке містить рекомендації щодо
усунення обставин, що були підставою
для його прийняття і письмово
повідомляє про це заявника.

Державний реєстратор зупиняє розгляд
заяви про державну реєстрацію на строк,
що не перевищує п'яти робочих днів з
моменту отримання заявником рішення
про зупинення розгляду такої заяви.

Таким чином, оскаржуване рішення від
09.01.2014 року №9771177 є правомірним,
оскільки позивачем подано не усі
документи, необхідні для проведення
державної реєстрації прав.

Крім того, відповідно до п. 13 Порядку №
703, якщо заявник не усунув протягом
п'яти робочих днів після отримання
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію обставини, що
були підставою для його прийняття,
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень.

Відповідно до п. 23 Порядку №703
прийняття рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень можливе виключно за наявності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав, що визначені у Законі
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Згідно ч. 1 п. 5-4 ст.24 Закону №1952-IV у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав не усунено обставин, що були
підставою для прийняття такого
рішення.

З наявної у матеріалах справи копії
рішення від 09.01.2014 року №9771177
вбачається, що уповноважений
представник позивача особисто
ознайомлений з оскаржуваним рішення
23.01.2014 року, про що зроблено відмітку на
зазначеному рішенні, однак протягом
п'яти робочих днів із дня такого
ознайомлення, жодних документів подано
не було.

Оскільки позивачем у законодавчо
встановлений строк не усунуто
недоліків вказаної заяви, суд прийшов
до висновку про обґрунтованість
прийняття оскаржуваного рішенням від
01.02.2014 року №10556924 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Враховуючи викладені положення та
обставини, у суду також відсутні
підстави для задоволення похідної від
основних позовної вимоги про
зобов'язання державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Жовківського районного
управління юстиції Львівської області
Шубеляка Ігора Ярославовича
зареєструвати право власності на
земельну ділянку, що розташована
Львівська область, Жовківський район,
сільська рада Гійченська, кадастровий
номер земельної ділянки::16:000:0015 за
ОСОБА_5.

Щодо тверджень представника позивача
на те, що відповідач у своїй діяльності
зобов'язаний був керуватись виключно
спеціальним законом, котрий регулює
його діяльність, а не нормами
Земельного кодексу України, при
винесенні оскаржуваного рішення, то
суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу позивача на таке, що
державний реєстратор як суб'єкт
владних повноважень у своїй діяльності
керується не виключно спеціальним
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, котрі як
визначають зміст його діяльності, а
також надають перелік документів, що є
необхідними для проведення державної
реєстрації речових прав та їх обтяжень,
а й зобов'язаний керуватись нормами
іншого законодавства, зокрема і
нормами Земельного кодексу України,
котрі не можна лишати поза увагою, так
як такі в свою чергу визначають
особливість здійснення земельних
правовідносин, оскільки відповідно до
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Вирішуючи питання щодо правомірності
оскаржуваних рішень, суд керується
чинним законодавством, що регулює
специфіку спірних правовідносин, а
також ч. 1 ст. 9 КАС України, якою
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

А суд, згідно ст. 86 КАС України, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Отже, враховуючи встановлені обставини
справи, суд вважає доведеною
правомірність винесених відповідачем
рішень, оскільки позивачем не було
надано державному реєстратору всіх
необхідних документів для проведення
реєстраційної дії, а тому позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат, то у відповідності
до вимог ст. 94 КАС України, такі
належить покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с
т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя
Сидор Н.Т.

Повний текст постанови складено та
підписано 22.04.2014 року.