Справа № 805/3263/14
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 р.
Справа №805/3263/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 год. 26
хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Олішевська В.В.,
при секретарі судового засідання
Неженцеві М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Донецького міського центру зайнятості
- робочий орган виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття

до відповідача: ОСОБА_1 м. Донецьк

про: стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю у розмірі 7308,32
грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Донецький міський центр
зайнятості - робочий орган виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до ОСОБА_1 м. Донецьк про
стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю у розмірі 7308,32
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 06.03.2013 р. до
Донецького міського центру зайнятості
за сприянням у працевлаштуванні
звернулась громадянка ОСОБА_1. На
підставі ст. 43 Закону України «Про
зайнятість населення» відповідачу з
06.03.2013 року був наданий статус
берзобітної та призначено виплату
матеріального забезпечення на випадок
безробіття відповідно до п. 1 ст. 23
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття». Позивачем було проведено
розслідування страхових випадків та
обгрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним в Порядку
затвердженому наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
від 13.02.2009 № 60/62, в результаті якого
встановлено, що згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців серія
НОМЕР_1, ОСОБА_1 на момент пребування на
обліку в Донецькому міському центрі
зайнятості, як безробітна, була
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності.

В зв'язку з чим відповідач на момент
надання йому статусу безробітного був
фізичною особою - підприємцем,
відносився до зайнятого населення та
незаконно отримав допомогу по
безробіттю з 13.03.2013 р. по 19.09.2013 р. у
розмірі 7308,32 грн.

Відповідач у судовому засіданні проти
задоволення позовних вимог
заперечував. Надав заперечення
відповідно до якого зазначила, що при
наданні їй статусу безробітної,
Донецький міський центр зайнятості
проводив перевірку страхових випадків
та обгрунтованості виплати
матеріального забезпечення в Порядку
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
від 13.02.2009 р. № 60/62, в результаті якої не
було виявлено порушень. Відповідач
також зазначив, що здійснювал
підприємницьку діяльність, яка була
припинена в добровільному порядку в 1999
р., що підтверджується довідками
податкової інспекції та пенсійного
фонду про сплату податків і внесків. В
зв'язку з чим зазначає, що на час
звернення до Донецького міського
центру зайнятості не була
зареєстрована як фізична особа -
підприємець.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, про
задоволення позовних вимог з огляду на
наступне.

06.03.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Донецького міського центру зайнятості
з заявою відповідно до якої просила до
вирішення питання працевлаштування
надати їй статус безробітної з
виплатою допомоги по безробіттю,
відповідно до Закону України «Про
зайнятість населення» та Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття». У заяві було
зазначено, що не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудової діяльністю не займається,
пенсію не отримує, також не має права на
отримання пенсії за віком та на
пільгових умовах. На підставі
зазначеної заяви відповідачу був
наданий статус безробітного та
призначена допомога по безробіттю.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на допомогу по
безробіттю залежно від страхового
стажу мають застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, страховий стаж яких
протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної,
становить не менше ніж шість місяців за
даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Пунктом 1 статті 23 Закону передбачено,
що застрахованим особам, зазначеним у
частині першій статті 22 цього Закону,
розмір допомоги по безробіттю
визначається у відсотках до їх
середньої заробітної плати (доходу),
визначеної відповідно до порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, залежно від страхового стажу:
до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років -
55 відсотків; від 6 до 10 років - 60
відсотків; понад 10 років - 70 відсотків.

Допомога по безробіттю виплачується
залежно від тривалості безробіття у
відсотках до визначеного розміру:
перші 90 календарних днів - 100 відсотків;
протягом наступних 90 календарних днів -
80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України
«Про зайнятість населення»
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
зайнятості населення та трудової
міграції, його територіальні органи
відповідно до покладених на них
завдань: забезпечують надання
соціальних послуг та виплату
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та цього Закону та
здійснюють контроль за використанням
коштів Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
застосовують в установленому
законодавством порядку фінансові
санкції та накладають адміністративні
штрафи.

Донецьким міським центром зайнятості
проведено розслідування страхових
випадків та обгрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним в Порядку затвердженому
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України, Державної
податкової адміністрації від 13.02.2009 р.
№ 60/62, в результаті якого встановлено,
що згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців серія НОМЕР_1, ОСОБА_1
на момент перебування на обліку в
Донецькому міському центрі зайнятості,
як безробітна, була зареєстрована як
суб'єкт підприємницької діяльності,
про що складено Акт розслідування
страхових випадків та обгрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним № 525 д від 20.09.2013 р.

Дані обставини призвели до отримання
допомоги на підставі документів, які
містять неправдиві відомості, в зв'язку
з чим позивачем незаконно отримано
допомога на випадок безробіття в сумі
7308,32 грн.

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» передбачено, що
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до частини 3 вказаної статті
Закону, сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6.14. Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000 р.
№ 307 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14 грудня 2000 р. за №
915/5136, якщо під час одержання допомоги
по безробіттю безробітний своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови її виплати, у тому
числі встановлені під час
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин.

Якщо безробітний відмовився
добровільно повернути зазначені кошти,
то питання щодо їх повернення
вирішується у судовому порядку.

Відповідач у судовому засіданні
зазначив, що вона дійсно була
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності у 1988 р., але
у 1999 р. було припинено здійснення
підприємницької діяльності в
добровільному порядку. В обгрунтування
зазначеного надано довідку Державної
податкової інспекції у Пролетарському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області № 2753/К/05-69-20-013-3 від 25.03.2014 р. з
якої вбачається, що відповідачем
протягом 2001 р., 2004 р., 2013 р. та 2014 р. сплата
податків не здійснювадась, на протязі
2002 - 2003 р. та 2005 - 2012 р. сплачено «Податку
на землю з фізичних осіб», як
громадянина, у сумі 599,64 грн., інформація
щодо сплати податків за період з 1998 р.
по 2000 р. відсутня, та довідку Управління
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька від
21.03.2014 р. № 36 з якої вбачається, що
ОСОБА_1 зареєстрована в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Пролетарському районі м. Донецька, як
суб'єкт підприємницької діяльності з
11.05.1998 р. з 1988 р. по 2013 р. знаходилась на
загальній системі оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно витяга з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, станом на 30.12.2013 р.
відповідач зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Суд зазначає, що Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» № 755-IV від
15 травня 2003 року регулюються відносини,
які виникають у сфері державної
реєстрації юридичних осіб, а також
фізичних осіб - підприємців.

Частиною 1 статті 46 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»
передбачено, що Державна реєстрація
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця
проводиться у разі: прийняття фізичною
особою - підприємцем рішення про
припинення підприємницької
діяльності; смерті фізичної особи -
підприємця; постановлення судового
рішення про оголошення фізичної особи
померлою або визнання безвісно
відсутньою; постановлення судового
рішення про визнання фізичної особи,
яка є підприємцем, недієздатною або про
обмеження її цивільної дієздатності;
постановлення судового рішення про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Статтею 47 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» визначено порядок
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця за її рішенням.
Відповідно до ч. 1 цієї статті
встановлено, що для внесення до Єдиного
державного реєстру запису про рішення
фізичної особи - підприємця щодо
припинення нею підприємницької
діяльності така фізична особа -
підприємець або уповноважена нею особа
має подати державному реєстраторові
(надіслати рекомендованим листом з
описом вкладення) заяву про припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем із зазначенням
відомостей про порядок та строк
заявлення кредиторами своїх вимог.

За умови здійснення усіх дій
передбаченого порядоком державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
за її рішенням фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Судом встановлено, що станом на дату
надання статусу безробітного
відповідачу її державна реєстрація як
суб'єкта підприємницької діяльності
припинена не була, що підтверджується
матеріалами справи. Державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичної особи, не
проведена до теперишнього часу.

Позивачем на адресу відповідача був
направлений лист № 08-09/2373 від 29.10.2013 р.,
щодо повернення незаконно отриманого
матеріального забезпечення на випадок
безробіття за період з 13.03.2013 р. по 08.09.2013
р. у розмірі 9481,83 грн., вилучено з
відомості 2173,51 грн., отже сума
повернення складає 7308,32 грн. Зазначена
лист отриманий особисто відповідачем
20.11.2013 р. На час розгляду справи суду не
надано доказів повернення
відповідачем незаконно отриманої суми
матеріального забезпечення в розмірі
7308,32 грн.

В зв'язку з вищевикладеним суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України, у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись
Конституцією України та Кодексом
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИ В:

Позовні вимоги Донецького міського
центру зайнятості - робочий орган
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_1 м. Донецьк
про стягнення незаконно отриманої
допомоги по безробіттю у розмірі 7308,32
грн. - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) на користь
Донецького міського центру зайнятості
- робочий орган виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття
незаконно отриману допомогу по
безробіттю в сумі 7308,32 грн. (сім тисяч
триста вісім гривень) 32 копійок.

Постанова постановлена у нарадчій
кімнаті та проголошена вступна та
резолютивна частини 02 квітня 2014 року в
присутності відповідача.

Повний текст постанови складено та
підписано 04 квітня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена
сторонами в апеляційному порядку до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Олішевська B.В.