Справа № 209/7001/13-а
Суддя: Байбара Г. А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/7001/13-а
Провадження № 2-а/209/30/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку скороченого провадження)

09 квітня 2014 року
м.
Дніпродзержинськ

Суддя Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області Байбара Г.А. розглянув у
скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про зарахування часу у
пільговий трудовий стаж, визнання дій
суб'єкту владних повноважень
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом, в якому просить: зарахувати
час відбуття ним покарання у вигляді
виправних робіт, призначеного за
вироком Брежнєвського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 17
вересня 1985 року за період з 12 грудня 1985
року по 13 вересня1987 року у його
загальний та пільговий трудовий стаж,
що дає йому право на отримання пенсії
на пільгових умовах за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад та
показників, затвердженим КМУ, та за
результатами атестації робочих місць;
визнати відмову УПФ України у
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про призначення йому пільгової
пенсії неправомірними; зобов'язати УПФ
України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області призначити йому пенсію на
пільгових умовах за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад та
показників, затвердженим КМУ, та за
результатами атестації робочих місць,
з урахуванням пільгового трудового
стажу за період роботи зі шкідливими та
важкими умовами праці з 12 грудня 1985
року по 13 вересня 1987 року.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що у 1981 році після
закінчення навчання у Державному
індустріальному інституті ім.
Арсенічева, він за розподілом поступив
на роботу у фасоноливарному цех ДВК ім.
Газети "Правда", де працював на посаді
майстра по ремонту електрообладнання
автоматичної лінії формовки. У березні
1983 року він був призначений на посаду
енергетика цеху. 17 вересня 1985 року за
вироком Брежнєвського районного суду
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області його було
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого ст.84, 167, 172 КК УРСР та
засуджено до двох років виправних
робіт за місцем роботи без позбавлення
волі, з утриманням щомісячно 20 %
заробітної плати в дохід держави без
конфіскації майна, з позбавленням
права займати посади, пов'язані з
організаційно-розпорядчими функціями
на підприємствах строком на 3 роки. За
клопотанням трудового колективу
покарання він відбував у своєму
колективі на посаді слюсаря-ремонтника
на гарячих дільницях робіт, де шкідливі
умови праці передбачали включення
цього періоду часу роботи у пільговий
трудовий стаж за Списком № 2. 16 вересня
1987 року у його трудовій книжці на
підставі наказу по підприємству № 2823
від 16 вересня 1987 року було зроблено
запис такого змісту: "Час роботи з 12
грудня 1985 року по 13 вересня 1987 року не
зараховувати у загальний та
безперервний трудовий стаж".В
подальшому він працював у ПАТ
"Дніпровагонмаш" на різноманітних
посадах з 1981 року по осінь 2012 року. У
травні 2013 року, у зв'язку з тим, що за
віком та трудовим стажем він мав право
оформити пільгову пенсію, він
звернувся до відділу кадрів ПАТ
"Дніпровагонмаш" за необхідними
довідками. Довідки були ним отримані.
Пільговий стаж з 12 грудня 1985 року по 13
вересня 1987 року враховано не було. За
роз'ясненнями він звернувся до
начальника відділу кадрів. 15 травня 2013
року він отримав відповідь від
начальника відділу кадрів Юхименко
Л.П., в якому було зазначено: "На Вашу
заяву повідомляємо, що на підставі
довідки № 2762 від 24 вересня 1987 року
інспекції виправних робіт
Брежнєвського району м.
Дніпродзержинська, і у відповідності
зі ст.44 виправно-трудового
законодавства СРСР у Вашу трудову
книжку було внесено запис: "Час роботи з
12 грудня 1985 року по 13 вересня 1987 року не
зараховувати у загальний та
безперервний трудовий стаж". Оскільки
пільговий період є складовою частиною
загального трудового стажу, то даний
період вашої роботи у фасоноливарному
цеху не може бути враховано у довідці
про пільговий стаж за Списком № 2".
Згідно довідки про підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, виданої йому ПАТ
"Дніпровагонмаш" 15 травня 2013 року за
вихідним № 2/170К, його пільговий стаж
складає в загальному 04 роки 09 місяців 01
день. 29 липня 2013 року він направив УПФ
заяву про призначення йому пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком №
2. 02 серпня 2013 року УПФ надіслало йому
лист за вихідним № Ч-102/7, яким відмовив
йому у призначенні пенсії. На
обґрунтування своєї відмови
відповідач зазначив наступне: "…Згідно
п. б ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення",
право на пенсію за віком на пільгових
умовах мають працівники, зайняті
повний робочий день на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці - за Списком № 2 чоловіки
після досягнення ними 55 років і при
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах. Чоловіки, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах за
Списком № 2 призначаються із
зменшенням віку, передбаченого ст.12
цього закону, на 1 рік за кожні два роки 6
місяців такої роботи. Відповідно до
записів у трудовій книжці Ви працювали
у виробничому об'єднанні
вагонобудівний завод ім. газети
"Правда" м. Дніпродзержинська (пізніше
ПАТ "Дніпровагонмаш" за Списком № 2 у
фасоноливарному цеху з 23 березня 1983
року по 25 вересня 1989 року на посадах
енергетика цеху та слюсаря-ремонтника
на гарячих ділянках робіт. У трудовій
книжці зроблено запис, що термін роботи
з 12 грудня 1985 року по 13 вересня 1987 року
не зараховується до загального та
безперервного стажу на підставі наказу
№ 2823/К від 16 вересня 1987 року. Згідно
наданої підприємством ПАТ
"Дніпровагонмаш" довідки про пільговий
стаж роботи від 15 травня 2013 року № 2/170К,
ваш пільговий стаж складає 04 роки 09
місяців 01 день, що не дає права на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2 у 58
років." Листом ПФУ від 16 жовтня 2009 року
№ 18763/02-20 та Міністерства праці та
соціальної політики України від 13
січня 2010 року № 126/0/14-10/039 надано
роз'яснення, що відповідно до п.11
роз'яснення Міністерства соціального
забезпечення України від 29 лютого 1992
року № 3, час відбування виправних
робіт без позбавлення волі за місцем
роботи на робочому місці, передбачено
Списками № 1, 2, зараховується до стажу
роботи, що дає право на пенсію на
пільгових умовах, якщо судом прийнято
рішення про залік часу відбування
виправних робіт до трудового стажу .
Враховуючи викладене, вважаємо, що для
вирішення питання про залік періоду
робочим з 12 грудня 1985 року по 13 вересня
1987 року до трудового стажу вам
необхідно звернутися до суду". Вважає
дії відповідача, які виразилися у
вигляді відмови у призначенні йому
пільгової пенсії за Списком № 2
неправомірними з наступних міркувань.
На день звернення за призначенням йому
пенсії його загальний трудовий стаж
становив більше 25 років, з них
пільгового стажу більше 6 років 3
місяців, тож, згідно з п "б" ч.1 ст.13 ЗУ
"Про пенсійне забезпечення", він має
право на пільгову пенсію за Списком №
2 та на зменшення пенсійного віку у
відповідності із законом. Просить
прийняти до уваги той факт, що його
трудовий стаж почався з 17 років у 1973
році і весь цей час з його заробітної
плати проводилися всі необхідні
утримання , в тому числі і до ПФУ.

Представник відповідача -
Управління Пенсійного фонду України
Дніпровського району м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області подав до суду письмові
заперечення проти адміністративного
позову, в яких просить залишити без
задоволення позов ОСОБА_2

Згідно вимог п. 2 ч. 5 ст. 183-2 КАС
України, суд, оцінивши повідомлені
позивачем обставини, вважає достатніми
підстави для прийняття судового
рішення.

Згідно вироку Брежнєвського районного
суду м. Дніпродзержинська від 17 вересня
1985 року, ОСОБА_2 було визнано винним у
скоєнні злочинів, передбачених ст.84, 167,
172 КК УРСР та засуджено до двох років
виправних робіт, з утриманням
щомісячно 20 % заробітної плати в дохід
держави без конфіскації майна, з
позбавленням права займати посади,
пов'язані з організаційно-розпорядчими
функціями на підприємствах строком на 3
роки.

Позивач ОСОБА_2 відбував покарання у
вигляді виправних робіт, працюючи за
місцем своєї роботи у виробничому
об'єднанні вагонобудівний завод ім.
газети "Правда" м. Дніпродзержинська на
посаді слюсаря-ремонтника V розряду на
гарячих ділянках робіт з повним
робочим днем. Час відбування покарання
у вигляді виправних робіт у період з 12
грудня 1985 року по 13 вересня 1987 рік не
зараховано у загальний та безперервний
трудовий стаж (записи у трудовій книжці
№ 3, 4 арк.2-3, 4-5).

Положеннями ч. 4 ст. 95
Виправно-трудового кодексу України від
23 грудня 1970 року, якими регулювався
порядок і умови виконання покарання у
виді виправних робіт, та чинного до 11
липня 2003 року, визначалось, що час
відбування покарання у вигляді
виправних робіт може бути включений
судом до загального трудового стажу
засудженого.

Частиною 3 статті 42 чинного
Кримінально-виконавчого кодексу
України передбачено, що час відбування
засудженим покарання у виді виправних
робіт зараховується в загальний стаж
роботи.

Відповідно ст.58 Конституції України,
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про
кримінальну відповідальність, що
скасовує злочинність діяння, пом'якшує
кримінальну відповідальність або
іншим чином поліпшує становище особи,
має зворотну дію у часі, тобто
поширюється на осіб, які вчинили
відповідні діяння до набрання таким
законом чинності, у тому числі на
осіб, які відбувають покарання або
відбули покарання, але мають судимість.

Отже, вимоги ч.3 ст.42 КВК України нині
діючого поширюються на правовідносини
відбування ОСОБА_2 покарання у вигляді
виправних робіт за місцем роботи, а час
його роботи у виробничому об'єднанні
"Вагонобудівний завод ім. газети
"Правда" м. Дніпродзержинська" (пізніше
ПАТ "Дніпровагонмаш") у період з 12
грудня 1985 року по 13 вересня 1987 рік на
посаді слюсаря-ремонтника V розряду на
гарячих ділянках робіт, підлягає
зарахуванню в загальний стаж роботи, а
відповідно і в пільговий стаж.

Оскільки зарахування часу відбування
засудженим покарання у виді виправних
робіт за місцем роботи в загальний стаж
роботи передбачено діючим
законодавством і є безспірним, суд
вважає, що УПФ в Дніпровському районі
було безпідставно не враховано
трудовий стаж позивача при вирішенні
питання про призначення йому пенсії на
пільгових умовах.

Суд вважає, що права позивача мають
бути захищені шляхом зобов'язання УПФ в
Дніпровському районі при вирішенні
питання про призначення йому пенсії
враховувати в загальний стаж роботи, а
при наявності підстав і в стаж роботи
зі шкідливими і особливо важкими
умовами праці, час відбування ОСОБА_2
покарання у вигляді виправних робіт у
період з 12 грудня 1985 року по 13 вересня
1987 рік .

На підставі викладеного, керуючись
статтями 69, 159, 160, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Частково задовольнити
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про зарахування часу у
пільговий трудовий стаж, визнання дій
суб'єкту владних повноважень
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі міста
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області щодо відмови зарахування до
загального трудового стажу часу
відбування ОСОБА_2 покарання у виді
виправних робіт за місцем роботи у
період з 12 грудня 1985 року по 13 вересня
1987 рік.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області при
вирішенні питання про призначення
пенсії ОСОБА_2 зараховувати в його
загальний стаж роботи час відбування
ним покарання у вигляді виправних
робіт у період з 12 грудня 1985 року по 13
вересня 1987 рік.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова вступає в силу після
спливу строку на апеляційне
оскарження.

Постанова за результатами
скороченого провадження може бути
оскаржена сторонами в апеляційному
порядку до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк, з дня отримання
копії постанови, апеляційної скарги.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку також іншими
особами у зв'язку з тим, що суд вирішив
питання про їхні права, свободи,
інтереси чи обов'язки.

Суддя
Г.А.Байбара