Справа № 826/15803/13-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Коротких А.
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі
Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" до
Київської регіональної митниці
Державної митної служби України про
визнання протиправними та скасування
рішень про коригування митної
вартості, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 січня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
представник товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою позов задовольнити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

26.04.2011 року між ТОВ «Фоззі-Фуд» та
фірмою «Milchwerk Jager FmbH» (Німеччина) було
укладено контракт № 288, згідно умов
якого фірма «Milchwerk Jager FmbH» продає, а
позивач купує сирну продукцію (товар) в
асортименті, кількості, за цінами, у
відповідності до інвойсів, які є
невід'ємною частиною контракту.

12.02.2013 року позивачем було подано до
Київської регіональної митниці
вантажно-митну декларацію №
10025000/2013/024233 стосовно імпорту свіжого
сиру «Milchwerk Jager FmbH» (без визрівання), з
вмістом жиру 18,5%, придбаного за
вказаним контрактом, код товару згідно
УКТЗЕД - .

Також позивачем були подані аналогічні
ВМД № 10025000/2013/025029 від 05.03.2013 року, №
10025000/2013/026258 від 05.04.2013 року та №
10025000/2013/027305 від 30.04.2013 року.

Митна вартість була заявлена
декларантом за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного контролю та
митного оформлення товариством з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
було надано документи, перелік яких
зазначений в графі 44 митних декларацій.

На підставі статті 53 Митного кодексу
України, митним органом було
направлено в електронному вигляді
повідомлення про надання додаткових
документів щодо підтвердження митної
вартості товарів.

Листом № 57 від 12.02.2013 року позивач
повідомив митний орган, що висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини на даний момент він
надати не має змоги.

Листом № 100 від 06.03.2013 року позивач
повідомив митний орган, що висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини на даний момент він
надати не має змоги.

Листом № 188 від 05.04.2013 року позивач
повідомив митний орган, що додаткових
документів він не має можливості
надати.

Листом № 314 від 30.04.2013 року позивач
повідомив митний орган, що він на даний
момент не має можливості надати такі
документи як: висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини для
підтвердження вартості.

З огляду на зазначене, митним органом
були прийняті рішення про коригування
заявленої митної вартості
№100250000/2013/500054/2 від 12.02.2013 року,
№100250000/2013/500096/2 від 06.03.2013 року,
№100250000/2013/500155/2 від 05.04.2013 року,
№100250000/2013/500221/2 від 30.04.2013 року.

Проте позивач не погоджується з такими
рішеннями Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів та звернувся за
захистом порушених прав до суду.

Згідно з ст. 49 Митного кодексу України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість
застосовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (ст. 50 МК
України).

Згідно із ч. 2 ст. 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Так, згідно з положеннями глави 9
Митного кодексу України, зокрема,
згідно з ч. 1 ст. 57 Митного кодексу
України, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні,
зокрема за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 58 Митного кодексу
України у разі, якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу (ч. 3
ст. 57 МК України).

У взаємозв'язку з наведеним, слід
зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: 1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що надані позивачем
матеріали мають розбіжності та
неузгодженості, зазначені митницею, що
об'єктивно зумовлювало виникнення у
митного органу обґрунтованих сумнівів
щодо правильності визначення
позивачем митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, в
пункті 7 контракту № 288 від 26.04.2011 року
зазначено, що продавець зобов'язаний
підготувати і передати документи, в
тому числі митну декларацію
відправника. В наданих до митного
оформлення документах митна
декларація відправника не містить
реквізитів. Також вказані у них дані
неможливо ідентифікувати ані з митною
вартістю, ані з представленими
документами, що ускладнює
підтвердження заявленої митної
вартості товарів шляхом співставлення
числових значень.

В наданих платіжних дорученнях не
зазначено реквізити проформ-інвойсів
або іншого документу, відповідно до
якого здійснювалась оплата за товар. В
графі «призначення платежу коштів
номер і дата контракту (ПДВ для
розрахунку в російських рублях)»
зазначений контракт № 288 від 26.04.2011
року, відповідно до пункту 2.2 якого
валюту розрахунку передбачено - євро. В
наданих рахунках на оплату перевезення
зазначено, що вони видані згідно
договору заявки, проте заявки до
митного оформлення не надано.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.3
ст.53 МК України, у зв'язку з наявністю
обґрунтованих сумнівів у правильності
визначення митної вартості
імпортованих товарів, відповідачем
проведено процедуру консультацій,
позивачу було запропоновано надати
додаткові документи.

У зв'язку з неподанням декларантом
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, відповідно до ч. 6 ст.54
Митного кодексу України, орган доходів
і зборів відмовив у митному оформленні
товару за заявленою декларантом митною
вартістю та прийняв рішення про
коригування заявленої митної вартості
№100250000/2013/500054/2 від 12.02.2013 року,
№100250000/2013/500096/2 від 06.03.2013 року,
№100250000/2013/500155/2 від 05.04.2013 року,
№100250000/2013/500221/2 від 30.04.2013 року.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про законність та
обґрунтованість прийнятого митницею
рішення про коригування митної
вартості.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 22.04.2013 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.