Справа № 2-а-694/642/13 (2а-694/40/13)
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-694/642/13 (2а-694/40/13)
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С.
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого судді:
Мамчура Я.С.

суддів: Горяйнова
А.М., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження відповідно до ст. ст. 41, 197
КАС України в м. Києві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 23 липня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації
про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Звенигородської
райдержадміністрації щодо нарахування
та виплати йому одноразової
компенсації як інваліду ІІІ групи по
захворюванню, пов'язаному з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС
відповідно до ч.1 ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
неправомірною, зобов'язати відповідача
здійснити нарахування та виплату йому
такої компенсації та вирішити питання
про розподіл судових витрат.

Постановою Звенигородського
районного суду Черкаської області від
23 липня 2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить дану постанову
скасувати та прийняти нову про
задоволення адміністративного позову
повністю. Посилаючись на те, що судом
першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії
(а.с.8).

22 вересня 2003 року позивачу встановлено
ІІІ групу інвалідності по
захворюванню, пов'язаному з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у
зв'язку з цим, йому в жовтні 2003 року
виплачено одноразову компенсації у
відповідності до положень ч.1 ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 185,00 грн.

Вважаючи, що вказана компенсація
виплачена йому в розмірі меншому, ніж
це визначено чинним законодавством,
позивач 08 листопада 2010 року звернувся
до суду з даним адміністративним
позовом.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції зазначив, що на час отримання
інвалідності ІІІ групи позивач був
працюючою особою, тому у відповідності
до Положення про порядок виплати
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям за втрату
годувальника, затвердженого наказом
Міністерства з питань надзвичайних
ситуацій та у справах захисту
населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 31 грудня
1996 року №28 одноразова компенсація мала
бути виплачена йому за місцем його
роботи. Відповідач в даному випадку не
має обов'язку щодо здійснення позивачу
таких виплат.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації,
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії, на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується інвалідам III
групи у розмірі 30 мінімальних
заробітних плат. Виплата здійснюється
з мінімальної заробітної плати, яка
склалася на момент встановлення
інвалідності чи втрати годувальника.

Згідно п.3 Положення про порядок
виплати одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям за
втрату годувальника, затвердженого
наказом Міністерства з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 31 грудня
1996 року №28 (чинного станом на 2003 рік),
виплата одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
проводиться: працюючим громадянам - за
місцем основної роботи (служби,
навчання); непрацюючим пенсіонерам -
органами, які виплачують пенсії;
тимчасово непрацюючим громадянам, а
також тим, які займаються
індивідуальною трудовою діяльністю, -
органами, які визначаються місцевими
органами державної виконавчої влади за
місцем проживання.

Видатки, пов'язані з виплатою
зазначених компенсацій, проводяться
підприємствами, установами,
організаціями за рахунок власних
коштів з наступним їх відшкодуванням
територіальними органами Державного
казначейства за рахунок коштів Фонду
для здійснення заходів щодо ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та соціального захисту населення
(розділ 231, параграф 3 Класифікації
доходів і видатків Державного
бюджету і місцевих бюджетів України).

Виплата одноразової компенсації
проводиться на підставі посвідчення
1 категорії, довідки регіональної
міжвідомчої експертної ради про
встановлення інвалідності, пов'язаної
з роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, та
відповідної заяви особи.

З матеріалів справи вбачається, що на
час встановлення інвалідності ОСОБА_2. (
22 вересня 2003 року), він працював у ПМП
«УРОС», а на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації
позивач перебуває починаючи з 01 червня
2005 року.

Як встановлено судом першої інстанції
в ході розгляду справи та вбачається з
матеріалів справи, відповідачем
виплата позивачу одноразової
компенсації відповідно до ч.1 ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не здійснювалась.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що Управління
праці та соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації
не є належним відповідачем даній
справі.

Суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та прийняв
рішення про необхідність відмовити в
задоволенні адміністративного позову
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись статтями 41, 197, 198, 200, 205, 254 КАС
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Звенигородського
районного суду Черкаської області від
23 липня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь в
справі та може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з моменту набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий
Мамчур Я.С.

Судді Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.