Справа № 815/1073/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1073/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
м. Одеса

Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Токмілова Л.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом
Великомихайлівського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов позов
Великомихайлівського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1, в якому позивач
просив стягнути з відповідача
заборгованість по виплаченій допомозі
по безробіттю в сумі 28 956,75 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач
під час перебування на обліку у
Великомихайлівському районному центрі
зайнятості як безробітний, був
зареєстрований як фізична особа -
суб'єкт підприємницької діяльності,
проте у своїх заявах про надання
статусу безробітного даного факту не
зазначив, у зв'язку з чим незаконно
отримав допомогу по безробіттю на
загальну суму 28956,75 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про день, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, проте надав на адресу
суду заяву про розгляд справи в порядку
письмового провадження (а.с.51).

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, зазначивши, що відповідач
під час перебування на обліку в центрі
зайнятості не відносився до категорії
зайнятого населення, оскільки
відповідачем подано заяву про
припинення його підприємницької
діяльністі.

Згідно ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Отже, згідно вимог ч.6 ст. 128 КАС України,
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та
надані докази, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
наданих заяв до Великомихайлівського
районного центру зайнятості
(а.с.10,14,18,22,26,30,34). гр. ОСОБА_1. надано
статус безробітного та призначена
допомога по безробіттю.

Великомихайлівським районним центром
зайнятості виявлено факт подання
недостовірних даних, що мали місце під
час одержання гр. ОСОБА_1 допомоги по
безробіттю, а саме: під час отримання
допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, в зв'язку з
чим за період з 11.12.2006 р. по 14.03.2007 р., з
26.11.2007 р. по 29.02.2008 р., з 19.12.2008 р. по 23.02.2009
р., з 10.12.2009 р. по 04.03.2010 р., з 29.12.2010 р. по
21.03.2011 р., з 29.11.2011 р. по 18.03.2012 р., з 10.01.2013 р.
по 20.03.2013 р. гр. ОСОБА_1 незаконно
отримував допомогу по безробіттю на
загальну сумі 28 956,75 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 12 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" із змінами і доповненнями
передбачено, що Виконавча дирекція
Фонду є виконавчим органом правління
Фонду, який забезпечує виконання
рішень правління. Функції виконавчої
дирекції Фонду покладаються на органи
державної служби зайнятості. Директор
Державного центру зайнятості
центрального органу виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики та
його заступники є відповідно
керівником та заступниками виконавчої
дирекції Фонду. Функції робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Великомихайлівський районний центр
зайнятості згідно з п.2 ст. 12
вищевказаного закону є робочим органом
виконавчої дирекції Фонду, у зв'язку з
чим він виступає органом уповноваженим
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Відповідно п. б ч. 3 ст. 1 Закону України
"Про зайнятість населення" від 01.03.1991р.
(діяв до 31.12.2012р.) та ч.1 ст.4 Закону
України "Про зайнятість населення" від
15.07.2012р., який набрав чинності 01.01.2013р. до
зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Статтею 2 Закону України "Про
зайнятість населення" № 5067-VI від
05.07.2012р. встановлено, що безробітними
визнаються особи віком від 15 до 70 років,
які через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів як джерела
існування, готові та здатні приступити
до роботи.

Частинами 2 та 3 статті 36 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" № 1533-III від 02.03.2000 року
встановлено, що застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Сума виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно ч. 4 ст. 38 зазначеного Закону
строк давності в разі стягнення
штрафних санкцій, передбачених цим
Законом та Законом України "Про
зайнятість населення",
адміністративних штрафів, а також
інших видів заборгованості перед
Фондом не застосовується.

Порядком надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженим Наказом Міністерства
праці та соціальної політики України №
307 від 20.11.2000 року (далі - Порядок № 307),
передбачено: якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період перебування на обліку у
Великомихайлівському районному центрі
зайнятості та отримання допомоги по
безробіттю, ОСОБА_1 відповідно до
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців був зареєстрований
фізичною особою-підприємцем та
відносився до зайнятого населення, про
що не повідомив центр зайнятості, а
тому вся сума виплаченого його
матеріального забезпечення підлягає
поверненню.

28.08.2013 року Великомихайлівським
районним центром зайнятості прийнято
наказ №НТ130829 про повернення коштів
безробітним та відповідачу направлено
лист-претензію про повернення коштів в
розмірі 28956,75 грн., яку отримано
останнім 07.09.2013 р. (а.с.35).

Судом не приймаються до уваги
твердження представника відповідача
стосовно того, що згідно заяви від 11
лютого 2006 року поданої до органу
податкової служби про припинення
підприємницької діяльність фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, в зв'язку з чим
остання не відноситься до категорії
зайнятого населення, з огляду на
наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ФОП ОСОБА_1
знаходиться суб'єктом підприємницької
діяльності.

Згідно з частиною 3 статті 46 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців" фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

Отже, особи, які мають статус суб'єкта
підприємницької діяльності, незалежно
від того, чи отримують вони дохід чи ні,
не можуть належати до осіб, що мають
статус безробітного.

Зазначена правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 10 вересня 2013 року справа
№К/9991/44852/11.

На час розгляду справи кошти у сумі 28
956,75 грн. відповідачем сплачені не були.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою передбачено, що якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 7,8, 9, 14, 158-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Великомихайлівського районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце
проживання: АДРЕСА_1) на користь
Великомихайлівського районного центру
зайнятості суму заборгованості по
виплаченій їй допомозі по безробіттю у
сумі 28 956,75 (двадцять вісім тисяч
дев'ятсот п'ятдесят шість гривень
сімдесят п'ять копійок) на р/р 0175,
одержувач: Великомихайлівський
районний центр зайнятості, код 20995752,
ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011,
призначення платежу: повернення
виплаченої допомоги по безробіттю гр.
ОСОБА_1

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
Л.М. Токмілова