Справа № 826/3887/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 квітня 2014 року № 826/3887/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Келеберди В.І.,
суддів Данилишин В.М. Качура І.А.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства юстиції України
Головного управління юстиції в
Дніпропетровській області
провизнання протиправним та
скасування рішення та наказів,
визнання протиправними дій О Б С Т А В И
Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Міністерства юстиції України,
Головного управління юстиції в
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
наказів від 19.12.2013 №2693/5 «Про зупинення
діяльності арбітражного керуючого
ОСОБА_1», від 31.01.2014 №220/5 в частині
анулювання свідоцтва про право на
здійснення діяльності арбітражного
керуючого виданого ОСОБА_1, визнання
протиправним та скасування рішення
Дисциплінарної комісії арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів),
оформленого протоколом №09/01/2014 від
29.01.2014, визнання протиправними дій щодо
проведення позапланової виїзної
перевірки ОСОБА_1 з 20.11.2013 по 22.11.2013 та з
внесення до акту від 03.12.2013 №72-А
відомостей про порушення арбітражним
керуючим ОСОБА_1 вимог ч. 6 ст. 3-1 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в чати сні
порушення абзаців 7, 8 ч.1 ст. 25
згадуваного закону, а саме дій в
інтересах громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
третіх осіб які не є кредиторами у
справі про банкрутство ВАТ «Сумський
хлібокомбінат» .

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що позапланову
виїзну перевірку ОСОБА_1 з 20.11.2013 по
22.11.2013 проведено з порушенням вимог п.
2.7, 2.8 Порядку контролю за діяльністю
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією,
ліквідаторів), затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 27.06.2013
№1284/5 (далі - Порядок). Крім того позивач
вказує, що оскаржені накази від 19.12.2013
№2693/5 та від 31.01.2014 №220/5 (в частині
арбітражного керуючого ОСОБА_1) видано
з порушенням п. 2.7, 2.16, 5.4.2, 5.4.3, 6.1, 6.3, 6.4.2,
6.4.3, 6.6, 6.11, 7.3 Порядку.

Відповідач - Міністерство юстиції
України - заперечував проти
задоволення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях,
які долучено до матеріалів справи.

Відповідач - Головне управління
юстиції в Дніпропетровській області -
письмових пояснень по суті позовних
вимог суду не надав, явку
уповноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, хоча був
належним чином повідомлений про час,
дату та місце судового вирішення
справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у різі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що представник позивача та
Міністерства юстиції України не
заперечували проти вирішення справи в
порядку письмового провадження,
оскільки відповідач - Головне
управління юстиції в
Дніпропетровській області - належним
чином повідомлені про час, дату та
місце судового засідання в судове
засідання не прибули, а також з огляду
на відсутність потреби заслухати
свідка чи експерта, суд дійшов висновку
про доцільність розгляду справи в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Міністерство юстиції України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України. Мінюст України діє в межах
повноважень, визначених Положенням про
Міністерство юстиції України,
затвердженим Указом Президента
України від 06.04.2011 р. № 395/2011, у своїй
діяльності керується Конституцією та
Законами України, актами Президента
України, Кабінету Міністрів України,
іншими актами законодавства України, а
також дорученнями Президента України.
Мін'юст України є державним органом з
питань банкрутства.

Згідно з розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 16.11.2011 р. № 1135-р
"Питання Міністерства юстиції" з 21.11.2011
р. Міністерство юстиції розпочало
виконувати функції державного органу з
питань банкрутства, визначені Указом
Президента України від 06.04.2011 р. № 395.
Одночасно з цим набрали чинності всі
нормативно-правові акти Мін'юсту з
питань банкрутства.

Так, зокрема, наказом Міністерства
юстиції України від 27.06.2013 р. № 1284/5, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України від 03.07.2013 р. за №1113/23645,
затверджено Порядок контролю за
діяльністю арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) (надалі -
Порядок).

Відповідно до п. 1.3 Порядок, контроль за
діяльністю арбітражних керуючих
(розпорядників майна, керуючих
санацією, ліквідаторів) (далі -
арбітражний керуючий) здійснюють
Міністерство юстиції України (далі -
Мін'юст) як державний орган з питань
банкрутства та за дорученням Мін'юсту
України головні управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, в областях,
містах Києві та Севастополі як
територіальні органи з питань
банкрутства (далі - орган контролю).

Згідно з п. п. 2.1, вищезазначеного
Порядку, контроль за діяльністю
арбітражних керуючих здійснюється
шляхом проведення планових і
позапланових перевірок.

У відповідності до п. 2.6 Порядку №1284/5,
2.6. підставами для проведення
позапланової перевірки є: подання
арбітражним керуючим письмової заяви
до органу контролю про проведення
перевірки за його бажанням; звернення
(скарги) фізичних та юридичних осіб
щодо дій арбітражного керуючого з
викладенням обставин невиконання або
неналежного виконання ним покладених
на нього повноважень, з яких вбачається
необхідність проведення додаткового
контролю; виявлення недостовірності
даних, заявлених у документах, поданих
арбітражним керуючим для отримання
свідоцтва про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора), або у
документах обов'язкової звітності,
поданих арбітражним керуючим;
неподання у встановлений строк
арбітражним керуючим документів
обов'язкової звітності; перевірка
виконання арбітражним керуючим
розпоряджень, виданих за результатами
проведення планових чи позапланових
перевірок органом контролю;
встановлення Дисциплінарною комісією
невідповідності висновків акта
перевірки вимогам законодавства,
зазначеного в пункті 2.2 цього розділу,
та направлення звернення (скарги), що
було(а) підставою для проведення
відповідної позапланової перевірки,
для проведення додаткового контролю;
рішення Дисциплінарної комісії щодо
проведення органами контролю
додаткового контролю на підставі заяв
та скарг, які надійшли на розгляд
Дисциплінарної комісії.

Позапланова перевірка здійснюється
Мін'юстом або територіальними органами
з питань банкрутства за наявності
доручення Мін'юсту на її проведення. У
разі надходження на адресу
територіального органу з питань
банкрутства звернення від фізичної чи
юридичної особи про невиконання або
неналежне виконання арбітражним
керуючим покладених на нього
повноважень територіальний орган
надсилає відповідне звернення до
Мін'юсту для вирішення питання щодо
проведення позапланової перевірки.
Мін'юст аналізує звернення, які
надійшли на його адресу, та, у разі якщо
з таких звернень вбачається
необхідність проведення додаткового
контролю з боку державного органу з
питань банкрутства, здійснює
позапланову перевірку або надає
доручення на проведення позапланової
перевірки територіальному органу з
питань банкрутства. Мін'юст з метою
контролю за проведенням перевірок
територіальними органами з питань
банкрутства має право у дорученні на
проведення позапланової перевірки
зобов'язати територіальний орган з
питань банкрутства погодити з
Мін'юстом проект Довідки.

З матеріалів справи вбачається, що
проведення позапланової перевірки
діяльності арбітражного керуючого
перевірки ОСОБА_1 здійснювалось за
дорученням Міністерства юстиції
України від 05.11.2013 №19154-0-33/13.2 на
підставі скарги ТОВ «Сумиторг-партнер»
від 29.10.2013 №29-19/13.

Наказом Головного управління юстиції у
Дніпропетровський області від 08.11.2013
№883/05-08 призначено провести
позапланову невиїзну перевірку
діяльності арбітражного керуючого
ОСОБА_1 у період з 15 по 19 листопада 2013
року, в якому зазначено, що в строк до
14.11.2013 Позивач повинна надати
Відповідачу-2 пояснення та копії
документів, зазначених у запиті про
надання інформації.

В подальшому, наказом від 14.11.2013 №899/8
перевірку перенесено на 20-22 листопада
2013 року. Судом встановлено та позивачем
не заперечується, що позивача
повідомлено про проведення перевірки
засобами поштового зв'язку та
електронною поштою 14.11.2013.

Відповідно до вимог пункту 1.2 ч. 1
Розділу III вказаних Правил арбітражний
керуючий повинен: мати електрозв'язок
для отримання факсограм, телефонограм,
телеграм, електронних документів,
доступ до мережі Інтернет; забезпечити
отримання доставленої йому в
установленому законодавством порядку
кореспонденції із застосуванням
електронного цифрового підпису та за
наданою ним у встановленому
законодавством порядку до управління
юстиції поштовою адресою
місцезнаходження офісу, номером
телефону, факсу та адресою електронної
пошти.

Пунктом 2.15.2 Порядку контролю
визначено, що арбітражний керуючий
вважається повідомленим про
проведення перевірки належним чином за
умови, якщо повідомлення про
проведення перевірки надіслано
органом контролю у строки та спосіб,
визначені цим Порядком, незалежно від
дати ознайомлення арбітражного
керуючого з цим повідомленням, крім
випадків відсутності арбітражного
керуючого протягом тривалого часу з
об'єктивних підстав (перебування на
лікарняному, у відпустці, у відрядженні
тощо). Докази надсилання повідомлення
арбітражного керуючого про проведення
перевірки є невід'ємною частиною
Довідки.

22.11.2013 комісією з перевірки було
складено Довідку про результати
позапланової невиїзної перевірки
діяльності арбітражного керуючого
ОСОБА_1 № 72-Д, яку у зв'язку з
відсутністю арбітражного керуючого
при підписанні Довідки згідно вимог п.
5.3 Порядку контролю, було направлено
25.11.2013 на його адресу рекомендованим
листом та електронною поштою.

Пунктом 6.1 Порядку контролю визначено,
що арбітражний керуючий має право
протягом п'яти робочих днів після
складення Довідки надати в письмовій
формі свої пояснення, зауваження,
заперечення до неї разом з необхідними
документами або усунути виявлені під
час перевірки порушення та надати
інформацію про це комісії.

З матеріалів справи вбачається, що
29.11.2013 позивачем було направлено
зауваження до довідки про результати
позапланової перевірки діяльності
арбітражного керуючого від 22.11.2013 №72-Д.

Відповідно до п. 6.3. Порядку контролю
орган контролю зобов'язаний протягом
двох робочих днів після завершення
строку на надання арбітражним керуючим
заперечень щодо Довідки опрацювати
надані арбітражним керуючим пояснення,
зауваження, заперечення і документи та
скласти акт перевірки.

Акт позапланової невиїзної перевірки
діяльності Позивача № 72-А складено
03.12.2013 та, у зв'язку з відсутністю
арбітражного керуючого при підписанні
Акту, направлено на адресу позивача
засобами поштового зв'язку та
електронною поштою.

Згідно вимог пункту 6.11 Порядку
контролю, у разі виявлення за
результатами перевірки порушень, які є
підставою для внесення державним
органом з питань банкрутства до
Дисциплінарної комісії подання щодо
застосування до арбітражного
керуючого дисциплінарних стягнень,
орган контролю обов'язково зазначає
про це в акті перевірки. У такому
випадку припис та (або) розпорядження
не складаються до моменту прийняття
Дисциплінарною комісією рішення за
результатом розгляду подання.

У цьому випадку орган контролю
протягом трьох робочих днів з дня
підписання акта перевірки вносить
пропозицію до структурного підрозділу
Мін'юсту, який забезпечує організацію
роботи Дисциплінарної комісії (далі -
структурний підрозділ), щодо внесення
до Дисциплінарної комісії подання про
накладання на арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення.

Судом встановлено, що Пропозиція про
притягнення за наслідками вказаної
перевірки Позивача до дисциплінарної
відповідальності була направлена на
адресу Міністерства юстиції України
листом від 04.12.2013 № ТОВ-881-11.

Абзацом 6 п. 7.1 Порядку контролю
визначено, що грубе порушення
арбітражним керуючим законодавства
під час виконання повноважень, що
призвело до грубого порушення прав та
законних інтересів боржника та (або)
кредиторів боржника (банкрута) є
підставою для притягнення
арбітражного керуючого до
дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 7.2 Порядку контролю визначено,
що протягом п'яти робочих днів з дати
отримання структурним підрозділом від
органу контролю пропозиції
структурний підрозділ готує та вносить
подання на Дисциплінарну комісію про
накладання на арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення (далі -
Подання), копія якого надсилається
арбітражному керуючому до відома.

Подання повинно містити висновок
структурного підрозділу щодо
відповідності висновків акта
перевірки законодавству з питань
банкрутства. До подання додається
пропозиція органу контролю з усіма
додатками.

З матеріалів справи вбачається, що
19.12.2013 Управлінням з питань банкрутства
Департаменту нотаріату та банкрутства
до Дисциплінарної комісії арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів) (далі -
Дисциплінарна комісія) внесено Подання
про накладення на арбітражного
керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення № 61 до якого додано Висновок
акта перевірки діяльності ОСОБА_1
вимогам законодавства з питань
банкрутства. Копію вказаного подання
того ж дня направлено на адресу
позивача.

Відповідно до п. 7.3. Мін'юст має право
зупинити діяльність арбітражного
керуючого, якщо актом перевірки
встановлено грубі порушення в
діяльності арбітражного керуючого та
існує очевидна небезпека подальшого
порушення арбітражним керуючим прав та
інтересів боржника чи кредитора(ів),
передбачених законодавством, та за
умови позитивного висновку
структурного підрозділу щодо
відповідності акта перевірки вимогам
законодавства.

На підставі акту позапланової
перевірки арбітражного керуючого від
03.12.2013 № 72-А Головного управління
юстиції у Дніпропетровській області
Міністерством юстиції України
винесено Наказ від 19.12.2013 № 2692/5 «Про
зупинення діяльності арбітражного
керуючого ОСОБА_1», копія якого
направлена позивачу.

З огляду на викладене твердження
Позивача що організація проведення
перевірки та надсилання відповідних
документів здійснені з порушенням
вимог Порядку контролю не знайшло
підтвердження під час вирішення
справи, отже є необґрунтованим.

Відповідно до пункту 15 Положення про
Дисциплінарну комісію арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів),
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 11.01.2013 № 81/5,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 14.01.2013 за № 112/22644, на засідання
Комісії, на якому буде розглянуто
подання про застосування
дисциплінарного стягнення до
арбітражного керуючого, запрошується
арбітражний керуючий, стосовно якого
розглядається таке питання, який має
право давати додаткові пояснення по
суті питання. Комісія може прийняти
рішення за відсутності заявника,
скаржника або арбітражного керуючого,
стосовно якого розглядаються подання
про застосування дисциплінарного
стягнення.

З огляду на викладене, прийняття
Комісією рішення про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
позивача за відсутності позивача, не є
порушенням Положення про
Дисциплінарну комісію арбітражних
керуючих (розпорядників майна,
керуючих санацією, ліквідаторів).

Відповідно до п. 7.1 Порядку, підставами,
для притягнення арбітражного
керуючого до відповідальності є :
встановлення факту подання
арбітражним керуючим у документах, які
подаються для отримання свідоцтва на
право здійснення діяльності
арбітражного керуючого, неправдивих
відомостей; вчинення арбітражним
керуючим протягом року після винесення
припису або розпорядження повторного
порушення, аналогічного раніше
вчиненому; невиконання арбітражним
керуючим розпорядження про усунення
порушень законодавства з питань
банкрутства в строки, визначені
органом контролю; відмова арбітражного
керуючого в проведенні перевірки;
грубе порушення арбітражним керуючим
законодавства під час виконання
повноважень, що призвело до грубого
порушення прав та законних інтересів
боржника та (або кредиторів боржника
(банкрута); встановлення за
результатами перевірки неможливості
арбітражного керуючого виконувати
розпорядження, а саме: втрата
громадянства України, набрання
законної сили обвинувальним вироком
щодо арбітражного керуючого за
вчинення корисливого злочину або яким
арбітражному керуючому заборонено
здійснювати цей вид господарської
діяльності чи займати керівні посади.

З акту перевірки вбачається, що під час
виконання позивачем повноважень
ліквідатора у справі №Б29/161-09 про
банкрутство ВАТ «Сумський
хлібокомбінат» з питань викладених у
скарзі ТОВ «Сумиторг-партнер» виявлено
порушення вимог ч. 6 ст. 3-1 Закону №2343 в
чати сні порушення абз. 7, 8 ч. 1 ст. 25
Закону №2343, а саме арбітражний
керуючий не діяла в інтересах боржника
та кредиторів, а діяла в інтересах
громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третіх осіб
які не є кредиторами у справі про
банкрутство ВАТ «Сумський
хлібокомбінат».

З огляду на викладене твердження
позивача, що в акту перевірки не
міститься посилання на приписи
законодавства, які було порушено
позивачем є необґрунтованим.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 98 Закону №2343
встановлено, що арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією,
ліквідатор) зобов'язаний неухильно
дотримуватись вимог законодавства.

Частиною 6 ст. 3-1 Закону №2343
встановлено, що арбітражний керуючий
при реалізації своїх прав та обов'язків
зобов'язаний діяти сумлінно та розумно
з урахуванням інтересів боржника та
його кредиторів.

Абзацами 7, 8 ч. 1 ст. 25 Закону №2343
встановлено, що ліквідатор пред'являє
до третіх осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості, формує
ліквідаційну масу.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 25.09.2013 у справі за №591/1013/13-ц
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 01.08.2013, яким стягнуто з ОСОБА_3
на користь Боржника грошові кошти в
сумі 250 000,00 гривень залишено без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Постановою ВДВС Сумської області
від19.08.2013року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа №591/1013/13-ц, виданого 13.08.2013
Зарічним районним судом м. Суми про
стягнення з ОСОБА_3 на користь Боржника
грошових коштів в сумі 250 000,00 гривень.

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 30.07.2013 у справі за №591/1458/13-ц
позовні вимоги ВАТ «Сумський
хлібокомбінат» задоволено у повному
обсязі, стягнуто на користь Боржника з
ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 319 200, 00
гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 02.10.2013 порушено провадження
у справі за №591/1458/13-ц за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення Зарічного
районного суду м. Суми від 30.07.2013.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 17.10.2013
року у справі №Б29/161-09, було припинено
повноваження арбітражного керуючого
Верченка Д.В. як ліквідатора ВАТ
«Сумський хлібокомбінат» та
призначено ліквідатором ВАТ «Сумський
хлібокомбінат» арбітражного керуючого
ОСОБА_1, 20.09.2013 на підставі клопотань від
17.10.2013р. ПП "Агрофірма "Земледар" та гр.
ОСОБА_3 про призначення ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем 23.10.2013 подано до ВДВС
Сумського міського управління юстиції
заяву про відмову від стягнення з
ОСОБА_3 на користь банкрута грошових
коштів за виконавчим листом у справі за
№591/1013/13-ц в сумі 250 000,00 тис.грн. також,
відповідно наданих скаржником
документів арбітражним керуючим
ОСОБА_1 також надано клопотання до
Апеляційного суду Сумської області про
відмови ВАТ «Сумський хлібокомбінат»
від позову до ОСОБА_4 про стягнення з
останнього грошових коштів у розмірі 319
200,00 гривень.

Таким чином, сума дебіторської
заборгованості громадян ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 перед ВАТ «Сумський
хлібокомбінат» складає 569 200,00 гривень,
від яких арбітражний керуючий ОСОБА_1
відмовилась.

Враховуючи, що заява про призначення
ліквідатором ВАТ «Сумський
хлібокомбінат» була подана від ОСОБА_3,
а також те, що ОСОБА_1 подано до ВДВС
Сумського міського управління юстиції
заяву про відмову від стягнення з
ОСОБА_3 на користь банкрута грошових
коштів в сумі 250 000,00, вказує на вчинення
ОСОБА_1 дій в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Суд зауважує, що позивачем не надано
жодного доказу, про вчинення дій на
усунення вказаних вище порушень.

З огляду на викладене висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог ч. 6 ст. 3-1 Закону №2343 в частині
порушення абз. 7, 8 ч. 1 ст. 25 Закону №2343, а
саме арбітражний керуючий не діяла в
інтересах боржника та кредиторів, а
діяла в інтересах громадян ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, третіх осіб які не є
кредиторами у справі про банкрутство
ВАТ «Сумський хлібокомбінат» є
обґрунтованим та підтверджується
матеріалами справи.

Щодо посилання позивача на подання нею
заяви до Генеральної прокуратури
України про вчинення злочину, а саме
підроблення від її імені вказаних вище
заяв, суд зазначає, що подання заяви про
вчинення кримінального правопорушення
не є доказом відсутності в діях
позивача порушень згадуваних норм
Закону №2343 та лише засвідчує факт
звернення до Генеральної прокуратури
України.

Оскільки під час проведення перевірки
відповідачем встановлено грубе
порушення арбітражним керуючим
(позивачем) законодавства під час
виконання повноважень, що призвело до
грубого порушення прав та законних
інтересів боржника, що відповідно до п.
7.1 Порядку є підставою для притягнення
арбітражного керуючого до
відповідальності, суд дійшов висновку
про правомірність оскаржених наказів.

Таким чином, проведення перевірки
призначено та проведено у
відповідності до законодавства,
оскаржувані накази прийнято
уповноваженою особою з дотриманням
вимог Порядку, а отже, позовні вимоги з
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
(ч.1) В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2) Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи. (ч.3) Суд може збирати докази з
власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС
України).

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд приходить до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які не підтверджуються достатніми
доказами, що свідчить про не
обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
виходячи з наявних обставин справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 11, 69, 70, 71, 103, 158-163, 172, 177, 179
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий Суддя
В.І. Келеберда

Судді
В.М. Данилишин

І.А. Качур