Справа № 815/756/14
Суддя: Колесниченко О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/756/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року

м. Одеса Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Колесниченка О.В.,

при секретарі
Бобровській О.Ю.

за участю сторін:

представника позивача
Квітковський І.О.

представника відповідача
Петровський В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
Малого колективного підприємства
«Біотехніка» до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 10.12.2013 року, зобов'язання
зарахувати податковий кредит в сумі 20828
грн. за період липень 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулось Мале
колективне підприємство «Біотехніка»
до Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 10.12.2013 року, зобов'язання
зарахувати податковий кредит в сумі 20828
грн. за період липень 2012 року. В
обґрунтування зазначивши, що операції
по поставці позивачу товарів та послуг
з боку контрагента ПП «Інтера-Трейд»
підтверджені первинними
бухгалтерськими документами, мали
фактичний характер, а тому позивач
правомірно сформував суми валових
витрат та податкового кредиту у
податкових періодах на підставі факту
проведення оплати вартості товарів та
послуг, в тому числі ПДВ, отримання від
постачальника податкових накладних на
відповідні суми.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив суд
задовольнити їх з підстав викладених у
позові.

В судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти
задоволення позовних вимог, пославшись
на те, що під час перевірки не
встановлена фактичність виконання
господарських операцій з контрагентом
ПП «Інтера-Трейд», що позбавляло
позивача права на формування зі
сплачених сум валові витрати та
податковий кредит підприємства
відповідних податкових періодів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача та
дослідивши наявні в справі письмові
докази суд встановив наступні факти та
обставини.

Відповідач на підставі ст.1 Закону
України «Про державну податкову
службу» є місцевим підрозділом
центрального органу державної
виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11
цього ж Закону здійснює повноваження
щодо встановлення порушень
податкового законодавства,
нарахування та стягнення
заборгованості з податків та зборів,
штрафних санкцій.

На підставі наказу керівника ДПІ від
12.11.2013 року №360 та на підставі
службового посвідчення №10474/04,
виданого 16.10.2013 року посадовою особою
відповідача, згідно з вимогами пп.78.1.1
п.78.1 ст.78 та п.п.79.1, п.п.79.2 ст.79
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VI (із змінами та доповненнями),
в період з 12.11.2013 року по 18.11.2013 року була
проведена позапланова невиїзна
перевірка позивача з питань
взаємовідносин з ПП «Інтера-Трейд» за
період липень 2012 року.

Перевірка проводилась на підставі
первинних документів наданих МКП
«Біотехніка», інформації з електронних
баз та реєстрів податкової служби та
акту ДПІ у Комінтернівському районі
Одеської області ДПС №244/22/36481338 від
22.11.2012 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП
«Інтера Трейд» щодо підтвердження
господарських відносин з
контрагентами, якими сформовані
податкові зобов'язання та податковий
кредит за травень, червень та липень 2012
року.

В ході перевірки було встановлено, що
МКП «Біотехніка» включило до складу
податкового кредиту до декларації з
ПДВ за липень 2012 року суму ПДВ по
придбаним товарам від ПП «Інтера
Трейд» на підставі податкових
накладних в сумі 20828,16 грн.
Підприємством під час перевірки не
було надано вичерпних ,оформлених
належним чином, відповідно до вимог
діючого законодавства документів, на
підставі яких можливо було б
достовірно визначити, що
товарно-матеріальні цінності на
загальну суму 124968,9 грн., у тому числі
ПДВ-20828,16 грн. були придбані з наміром
використання у власній господарській
діяльності.

З урахуванням Акту перевірки ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської
області ДПС №244/22/36481338 від 22.11.2012 року у
висновку якого зазначено, що
фінансово-господарські операції ПП
«Інтера-Трейд» мають ознаки
безтоварності проведених операцій,
таким чином за результатами
проведеного аналізу з дослідження
реального здійснення
фінасово-господарських операцій з
придбання товарів МПК «Біотехніка» у
ПП «Інтера Трейд» за період з 01.07.2012
року по 31.07.2013 року не встановлено
реальності здійснення
фінансово-господарської діяльності
під час операцій з придбання товарів.

За результатами зазначеної перевірки
був складений акт №979/22-01-18/20952613 від
26.11.2013 року, на підставі якого
перевіркою повноти нарахування
податку на додану вартість по
взаєморозрахунках з ПП «Інтера Трейд»
в порушення п.44.1 ст.44, п.185.1 ст.185, п.198.1,
п.198.2, п.198.3, п.198.5, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.2,
п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України
та ст.1,2,3,9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» було встановлено
заниження ПДВ у липні 2012 року у розмірі
20828,0 грн.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем 10.12.2013 року прийнято
податкове повідомлення-рішення №
про нарахування податкового
зобов'язання з ПДВ на суму 20828 грн. та
штрафних санкцій в розмірі 5207 грн.

Розглянувши оскаржений акти суб'єкту
владних повноважень, суд виходячи з
положень ч.3 ст.2 КАС України, проходить
до висновку, що оскаржуване позивачем
податкове повідомлення-рішення не
відповідає вимогам закону, виходячи з
наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України
встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139 ст.139 ПК
України встановлено, що витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.У разі
втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
органу державної податкової служби та
здійснити заходи, необхідні для
поновлення таких документів. Письмова
заява має бути надіслана до/або разом
із поданням розрахунку податкових
зобов'язань за звітний податковий
період. Якщо платник податку не подасть
у такий строк письмову заяву та не
поновить зазначених документів до
закінчення податкового періоду, що
настає за звітним, не підтверджені
відповідними документами витрати не
включаються до витрат за податковий
звітний період та розрахунку об'єкта
оподаткування, і на суму
недосплаченого податку нараховується
пеня в розмірі 120 відсотків облікової
ставки Національного банку України.
Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати (з урахуванням сплаченої пені)
включаються до витрат за податковий
період, на який припадає таке
поновлення.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пукнтом 198.6 ст.198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Судом під час офіційного з'ясування
обставин справи досліджувалось
питання щодо товарності угоди за якою
позивач формував валові витрати та
податковий кредит з ПДВ у звітних
податкових періодах.

Між позивачем та ПП «Інтера-Трейд»
(постачальник) 16.03.2012 року був укладений
договір №16/3 про поставку
нафтопродуктів, фактичне виконання
якого підтверджується наступними
документами первинного
бухгалтерського обліку позивача:
податковими накладними, видатковими
накладними, платіжними доручення,
акт-прийому передачі.

Пунктом 2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірювач, базуються на даних
бухгалтерського обліку.

Пунктом 1 ст.9 цього ж Закону
встановлено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо же неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Відповідно до п.2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 (надалі - Положення)
під первинними документами
розуміються документи, створені у
письмовій або електронній формах, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Відповідно до п.2.4 Положення первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральній та /або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис особи, що брала
участь у здійсненні господарської
операції.

Відповідно до п.2.5 Положення документ
повинен бути підписаний особисто та
підпис може бути скріплений печаткою.

Таким чином, зазначені вище документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку складені у
відповідності до приписів діючого
законодавства, мають всі необхідні для
цього реквізити, а тому відповідає
критеріям належного доказу,
визначеного ст.70 КАС України.

Окрім того, представником позивача в
підтвердження подальшої реалізації
придбаного товару у ПП «Інтера-Трейд»
надано Довідку Білгород-Дністровської
ОДФІ ДФІ в Одеській області від 27.02.2014
року №840-17/23 про результати зустрічної
звірки з питань підтвердження виду,
обсягу, якості операцій та розрахунків
МКП «Біотехніка» для з'ясування їх
реальності та повноти відображення в
обліку ВУЖКГ Затоківської селищної
ради за період з 01.01.2011 року по 01.02.2014
року, в якій зазначено, що МПК
«Біотехніка» надавало ВУЖКГ
Затоківської селищної ради мазут
топочний та вугілля у період що
підлягав звірці. Протягом 2012 року було
відвантажено мазуту топкового на
загальну суму 1177015,20 грн. (з ПДВ). За
даними бухгалтерського обліку МПК
«Біотехніка» станом на 01.01.2014 року та
станом на 01.02.2014 року кредиторська та
дебіторська заборгованість по
розрахункам з ВУЖКГ Затоківської
селищної ради за мазут топочний та
вугілля відсутня.

Також, представником відповідача було
надано суду копію витягу з єдиної
податкової бази у системі
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань і податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України, в якому у графі сума
ПДВ значиться - 20828,16 у графі відхилення
сума ПДВ значиться - 0. Отже, даних щодо
відхилень суми ПДВ не має, тобто для МПП
«Біотехніка» податковий кредит в
єдиній податковій базі даних було
зараховано повністю.

Суд дійшов до висновку, що внесення або
зміна інформації у базах інформаційних
систем, які використовуються органами
державної податкової служби, зокрема
АІС "Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України",
самі по собі не зумовлюють для платника
податків будь-яких юридичних наслідків
у формі виникнення або зміни прав та
обов'язків, оскільки внесення такої
інформації не призводить до
коригування (збільшення) податкових
зобов'язань платника податків.

Враховуючи наведене, суд прийшов до
висновку про обгрунтованість та
підставність позовних вимог про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 10.12.2013
року, а тому позов в цій частині
підлягає задоволенню. В іншій частині
позовних вимог, які стосуються
зобов'язання зарахувати податковий
кредит в сумі 20828 грн. за період липень
2012 року, належить відмовити.

Частиною 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень

адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах

повноважень та й спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з

використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В судовому засіданні представником
відповідача не надано додаткових
доказів, які б спростовували або
ставили під сумнів надані
представником позивача первинні
документи бухгалтерського та
податкового обліку, в зв'язку із чим,
суд прийняте ним податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню на підставі положень ч.2
ст.162 КАС України.

Судові витрати розподілити у
відповідності до вимог ст.94 КАС
України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94 159 - 163, 167,
254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов позов Малого
колективного підприємства
«Біотехніка» до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 10.12.2013 року, зобов'язання
зарахувати податковий кредит в сумі 20828
грн. за період липень 2012 року -
задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області № від
10.12.2013 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 КАС України,
шляхом подання через суд першої
інстанції апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 25.04.2014 року.

Суддя
О.В. Колесниченко

Адміністративний позов позов Малого
колективного підприємства
«Біотехніка» до
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 10.12.2013 року, зобов'язання
зарахувати податковий кредит в сумі 20828
грн. за період липень 2012 року -
задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення
Білгород-Дністровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Одеській області № від
10.12.2013 року.

В решті позовних вимог відмовити.

25 квітня 2014 року