Справа № 801/3764/13-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/42801/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 09
квітня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня
2013 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділу
державної виконавчої служби
Первомайського районного управління
юстиції Автономної Республіки Крим про
визнання дій протиправними,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим з позовом
про визнання протиправними дій
начальника Відділу державної
виконавчої служби Первомайського
районного управління юстиції
Автономної Республіки Крим щодо
проведення розрахунку заборгованості
по аліментам та накладення арешту
майна і оголошення заборони на його
відчуження при виконанні виконавчого
листа від 12 березня 2002 року № 2-381/2002
виданого Первомайським районним судом
Автономної Республіки Крим.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 09
квітня 2013 року, яку залишено без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 15 липня 2013 року, відмовлено у
відкритті провадження у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції у зв'язку з
порушенням судами норм процесуального
права.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм процесуального
права, колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що позов ОСОБА_4 не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки позивач оскаржує дії
державного виконавця щодо виконання
судового рішення в цивільній справі.

Проте, з такими висновками судів
погодитись неможливо.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
КАС України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Судами встановлено, що 12 березня 2002
року Первомайським районним судом
Автономної Республіки Крим видано
виконавчий лист № 2-381/2002 про стягнення
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на
утримання дітей.

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Первомайського районного управління
юстиції Автономної Республіки Крим від
22 березня 2013 року встановлено, що
заборгованість зі сплати аліментів
складає станом на 26 грудня 2012 року 6856,75
грн, а тому накладено арешт на майно
боржника та оголошено заборону його
відчуження.

Згідно із частиною 1 статті 181 КАС
України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Позивач є учасником виконавчого
провадження.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_4
оскаржує дії органу державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, які ухвалені місцевим
загальним судом в 2002 році в порядку
Цивільного процесуального кодексу
України 1963 року.

Статтею 383 Цивільного процесуального
кодексу України, який набрав чинності 01
вересня 2005 року, передбачено, що
учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього
Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Аналіз зазначеної норми свідчить про
те, що до цивільної юрисдикції
відносяться лише спори щодо рішень, дій
чи бездіяльності органів виконавчої
служби, вчинених під час виконання
рішень, які ухвалені цивільними судами
за правилами нового Цивільного
процесуального кодексу України, тобто,
які ухвалені після 01 вересня 2005 року.

Отже, оскарження рішень, дій чи
бездіяльності органів державної
виконавчої служби, вчинених під час
виконання рішень загальних судів, які
ухвалені до 01 вересня 2005 року, не можуть
переглядатися за правилами нового
Цивільного процесуального кодексу
України. Такі спори відповідно до
статті 181 Кодексу адміністративного
судочинства України відносяться до
адміністративної юрисдикції.

З огляду на викладене, суди помилково
вважали, що спори щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби під час виконання
рішення ухваленого місцевим загальним
судом в 2002 році в порядку Цивільного
процесуального кодексу України 1963
року.

Відповідно до частини другої статті 227
КАС України підставою для скасування
судового рішення суду апеляційної
інстанції і направлення справи на
новий розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин, ухвали судів першої
та апеляційної інстанцій підлягають
скасуванню, з направленням матеріалів
до суду першої інстанції для вирішення
питання про прийняття позовної заяви.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 09
квітня 2013 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня
2013 року скасувати, а матеріали
справи направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
прийняття позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К. Черпак