Справа № 1527/12851/13-а
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р. Справа № 1527/12851/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Гудіна Н.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Зуєвої Л.Є.

- Шевчук О. А.

при секретарі - Троян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради на
постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 09 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради до ОСОБА_2 про
зобов'язання проведення демонтажу
об'єкту самочинного будівництва,-

В С Т А Н О В И ЛА:

Суворовська районна адміністрація
виконавчого комітету Одеської міської
ради звернулась з позовом до ОСОБА_2
про:

- зобов'язання відповідача за свій
рахунок привести до первісного стану
об'єкт будівництва (реконструкції)
балкону на другому поверсі квартири
АДРЕСА_1.

Постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 09 грудня 2013 року в
позові Суворовської районної
адміністрації Одеської міської Ради до
ОСОБА_2 про зобов'язання проведення
демонтажу об'єкту самочинного
будівництва відмовлено.

В апеляційній скарзі Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської Ради ставиться питання про
скасування судового рішення в зв'язку з
тим, що воно постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, оскільки судом першої інстанції
не було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно доповідної записки КП ЖКС
«Північний» від 12.04.2013 року № 536
Суворовською районною адміністрацією
Одеської міської ради отримана
інформація відносно ОСОБА_2 , яка без
дозвільних документів експлуатує
самочинно без проектно-правової
документації розширений балкон на
другому поверсі квартири АДРЕСА_1.

Розпорядженням Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради №
188 р від 22.04.2013 року зобов'язано ОСОБА_2 у
десятиденний термін об'єкт самочинного
будівництва за адресою: АДРЕСА_1,
привести до первісного стану у
відповідності до технічної
документації житлового будинку.

Проектно-правові документи власником
квартири не надано, припис та протокол
проігноровано, розпорядження не
виконано, що і стало підставою для
звернення з позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
не надано доказів, що відповідач
здійснила самочинне будівництво
балкону на АДРЕСА_1, крім того,
неможливо встановити до яких наслідків
приведе знесення самочинного
будівництва, а тому позов задоволенню
не підлягає.

Колегія суддів погоджується з цим
висновком суду першої інстанції та
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
у разі виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису. У разі якщо особа в
установлений строк добровільно не
виконала вимоги, встановлені у приписі,
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
подає позов до суду про знесення
самочинно збудованого об'єкта та
компенсацію витрат, пов'язаних з таким
знесенням. За рішенням суду самочинно
збудований об'єкт підлягає знесенню з
компенсацією витрат, пов'язаних із
знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) таке самочинне
будівництво. Замовником робіт із
знесення зазначеного об'єкта є
інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю, за
позовом якої прийнято відповідне
рішення суду.

За приписами ст. 38 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
знесення об'єкта будівництва
здійснюється лише у разі виявлення
факту самочинного будівництва об'єкта.

Згідно ст.152 ЖК України, переобладнання
і перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
провадяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради народних
депутатів.

Пунктом 1.4 Правил утримання жилих
будинків і прибудинкової території,
затверджених наказом Держилкомунхоза
України № 76 від 17.05.2005 року визначено
умови і порядок переобладнання,
перебудови, перепланування будинків,
жилих і нежилих у жилих будинках
приміщень (далі - Правила).

Відповідно до пп. 1.4.1 Правил
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Підпунктом 1.4.3 визначено, що до
елементів перепланування жилих
приміщень належать: перенесення і
розбирання перегородок, перенесення і
влаштування дверних прорізів,
улаштування і переустаткування
тамбурів, прибудова балконів на рівні
перших поверхів багатоповерхових
будинків.

В свою чергу, переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень, що
призводять до порушення тривкості або
руйнації несучих конструкцій будинку,
погіршення цілісності і зовнішнього
вигляду фасадів, порушення вимог
протипожежної безпеки та засобів
протипожежного захисту, не
допускається.

Крім того, не допускається
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень, що
погіршує умови експлуатації і
проживання всіх або окремих громадян у
будинку або квартирі (п.п. 1.4.4 п. 1.4
Правил).

Як слідує з положень ч.1 ст.376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, згідно з ч.2 ст.376 ЦК України не
набуває права власності на нього.

Частина 2 ст. 383 ЦК України передбачає,
що власник квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Як вбачається із матеріалів справи , що
самочинне будівництво балкону на
другому поверсі площею 9,8 кв. м.
виявлено ще 10.02.1999 року, про що свідчить
штамп у технічному паспорті на
квартиру.

Так, з 11 березня 1999 року ОСОБА_2
являється власником квартири АДРЕСА_1,
що підтверджується договором
купівлі-продажу ААР №271836 від 11 березня
1999 року.

Наведене підтверджує те, що балкон
відповідач не будувала, а лише
використовує його.

Відповідач є особою, яка жодного
відношення до будівництва балкону не
має, а отже і покладення обов'язку
приведення до демонтажу на таку,
відповідно до ст.376 ЦК України, є
протиправним.

Відтак, висновок суду першої інстанції,
стосовно того, що оскільки
відповідачем не здійснювалося
самочинне будівництво балкону, а тому і
підстав для зобов'язання привести у
відповідність до первинного стану
відсутні, колегія суддів вважає вірним.

Крім того, відповідно до положень
Інструкції про порядок проведення
технічної інвентаризації об'єктів
нерухомого майна, затвердженої наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 24 травня 2001 року N127, не
належать до самочинного будівництва: у
багатоквартирних житлових будинках,
гуртожитках - перепланування, пов'язані
із збільшенням житлової або підсобної
площі за рахунок демонтажу
перегородок, комор, знесення печей,
камінів, грубок, вітрин, без зміни
призначення приміщень, без порушення
несучих конструкцій; засклення
балконів і лоджій; зменшення житлової
чи підсобної площі за рахунок
утеплення і оздоблення стін;
улаштування чи закриття дверних
прорізів у внутрішніх некапітальних
стінах (крім великопанельних будинків);
перестановка обладнання в межах
призначених приміщень.

Натомість, позивачем не надано суду
належних доказів, які б вказували на
первісний стан (згідно первісної
технічної документації)
реконструйованого приміщення та того,
що спірний балкон самочинно збудований
відповідачем.

Більш того, колегія суддів акцентує
увагу, що позивачем також не надано
жодних доказів і стосовно того, що
експлуатація відповідачем збудованого
балкону істотно порушує будівельні
норми і правила ДБН, а знесення балкону,
не призведе до істотного порушення
технічних конструкцій житлового
будинку, тривкості або руйнації
несучих конструкцій будинку,
погіршення цілісності і зовнішнього
вигляду фасаду.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції правомірно дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог Суворовської районної
адміністрації Одеської міської ради і,
відповідно, необхідність відмови в їх
задоволенні.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність
висновків суду не спростовують,
відповідно, апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Суворовської
районної адміністрації Одеської
міської ради залишити без задоволення,
постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 09 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: