Справа № 820/261/14
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
судП О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа №820/261/14
Харківський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Котеньова О.Г., при
секретарі судового засідання Звягіні
представника відповідача - Бублій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Комінтернівського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції в особі державного виконавця
Бублій А.В. про визнання бездіяльності
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Комінтернівського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції в особі
державного виконавця Бублій А.В., в
якому, з урахуванням уточнень, просить
суд:
- визнати протиправним відкриття
виконавчого провадження
Комінтернівським відділом державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції на
виконання постанови Харківського
окружного адміністративного суду від
постановою державного виконавця
Бублій А.В. від 09.09.2013 року;
- зобов'язати Комінтернівський
відділ державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції повернути ОСОБА_1 незаконно
стягнуті з нього суму виконавчого
збору 283,95 грн., суму витрат на
проведення виконавчих дій 21,00 грн., а
також судовий збір у сумі 102,92 грн.
У обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що виконавче
провадження з виконання рішення
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2011 року
незаконно, оскільки вказане судове
рішення на момент відкриття
виконавчого провадження не набрало
законної сили. Окрім того, позивачем
зазначено, що рішення суду ним виконано
добровільно 27.03.2014 року, а тому позивач
вважає незаконним стягнення з ОСОБА_1
сум виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій.

Представником відповідача через
канцелярію суду надано заперечення на
адміністративний позов, в яких
зазначено, що виконавче провадження з
виконання рішення суду за виконавчим
листом № 2а-15465/10/2070, виданого
Харківським окружним адміністративним
судом 18.05.2011 року в провадження
державного виконавця
Комінтернівського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції передано
зі Фрунзенського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції 29.08.2013
року, 03.09.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, копію якої
направлено боржнику та надано строк
для добровільного виконання судового
рішення. Також представник відповідача
повідомив суд щодо того, що 20.12.2013 року
до Комінтернівського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції надійшла заява від боржника -
ОСОБА_1 щодо надання йому відстрочки на
виконання рішення суду у справі №
2а-15465/10/2070, у зв'язку з чим на адресу
ОСОБА_1, зазначену в заяві, було надано
відповідь, в якій роз'яснено порядок
отримання відстрочки, а також додано
копію постанови про відкриття
виконавчого провадження та копію
виконавчого листа. На вимогу суду
представником відповідача надано
через канцелярію суду копії матеріалів
виконавчого провадження ВП №39700306.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив
задовольнити адміністративний позов з
підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, підтримав правову
позицію, викладену в запереченнях на
адміністративний позов, та просив суд у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд зазначає наступне.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2011 року
в адміністративній справі №2а-15465/10/2070
задоволено адміністративний позов
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
виплаченої допомоги по безробіттю в
сумі 2839,55 грн. та стягнуто з ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, 61099, ідент. код
НОМЕР_1) на користь Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття в особі
Харківського міського центру
зайнятості (61013, м.Харків, вул.Шевченка,
137А, р/р 2007 в ГУДКУ у Харківській
обл., МФО 851011, ОКПО 36224721) виплачену
допомогу по безробіттю в сумі 2839.55 грн.
(дві тисячі вісімсот тридцять дев'ять
гривень) 55 коп.(а.с.62-64), яку залишено без
змін ухвалою Харківського
апеляційного окружного суду від 04.03.2014
року (а.с.108-111).

Харківським міським центром
зайнятості 20.05.2011 року (вх.№ 2182/05)
отримано виконавчий лист Харківського
окружного адміністративного суду
№2а-15465/10/2070 від 21.02.2011 року, в якому
вказано, що судове рішення набрало
законної сили 24.04.2011 року (а.с.116).
Виконавчий лист видано 18.05.2011 року,
строк пред'явлення виконавчого листа
до виконання 25.04.2012 року.

29.08.2013 року Комінтернівським відділом
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції отримано постанову старшого
державного виконавця Фрунзенського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Ющук М.Є. про закінчення
виконавчого провадження від 28.12.2012 року
(а.с.117).

Старшим державним виконавцем
Комінтернівського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Бублій А.В.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №39700306 від
03.09.2013 року з примусового виконання
виконавчого листа №2а-15465/10/2070, виданого
18.05.2011 року та надано боржнику строк для
добровільного виконання рішення у
7-денний строк з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження (а.с.122).

Вказану постанову направлено боржнику
на адресу, вказану у виконавчому листі,
та стягувачу (супровідний лист від
03.09.2013 року вих.№14978/14-29, № 14979/14-29 - а.с.121).

У зв'язку з невиконанням боржником
виконавчого листа №2а-15465/10/2070, Старшим
державним виконавцем
Комінтернівського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Бублій А.В.
винесено постанову про проведення
відрахування із заробітної плати
(доходів) боржника від 09.03.2013 року, яку
направлено на адресу заявника,
стягувача та ТОВ "Вінамекс" - місце
роботи боржника, ОСОБА_1 10.09.2013 року (вих.
№ 15174/14-29, 15175/14-29, 15176/14-29 - а.с.123).

20.12.2013 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
із заявою до Комінтернівського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, в якій просив відповідача
надати відстрочку на виконання
виконавчого листа по справі №2а-15465/10/2070
для підготовки і розгляду апеляційної
скарги у даній справі, направити на
адресу позивача копію постанови про
відкриття виконавчого провадження,
копію виконавчого листа, копію
постанови про надання відстрочки
(а.с.19-20).

Листом від 15.01.2014 року на адресу
позивача, зазначену в заяві (а саме:
АДРЕСА_2) відповідачем направлено лист
(вих.№ ДВ-15/242/14-29), в якому роз'яснено
право на звернення позивача до суду із
заявою про відстрочку виконання
рішення суду у порядку, передбаченому
ст. 36 Закону України "Про виконавче
провадження", а також надіслано копію
виконавчого документу та копяю
постанови про відкриття виконавчого
провадження (згідно переліку додатків)
- а.с. 124. Представником відповідача у
судовому засіданні зазначено, що
вказаний лист із додатками направлено
простою кореспонденцією.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд керується
наступними приписами норм чинного
законодавства.

Відповідно до приписів статті 1
Закону України "Про виконавче
провадження" (далі по тексту - Закон),
виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій органів і
посадових осіб, визначених у цьому
Законі, що спрямовані на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до статті 17 Закону
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, окрім іншого, такі виконавчі
документи як виконавчі листи, що
видаються судами (п.1 ч.2 ст. 17 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 258 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) за кожним
судовим рішенням, яке набрало законної
сили або яке належить виконати негайно,
за заявою осіб, на користь яких воно
ухвалено, чи прокурора, який здійснював
у цій справі представництво інтересів
громадянина або держави в суді,
видається один виконавчий лист.

Частиною першою ст. 259 КАС України
визначено, що виконавчий лист має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України "Про виконавче провадження" (ст.
18 Закону).

Статтею 19 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено
обов'язок державного виконавця
відкрити виконавче провадження на
підставі виконавчого документа,
зазначеного в статті 17 цього Закону за
заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону,
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна.

Статтею 25 Закону регламентовано
порядок прийняття виконавчого
документа до виконання, а саме:
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих
днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення
у строк до семи днів з моменту
винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Частиною п'ятою вказаної статті
передбачено, що копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Стаття 31 Закону України «Про
виконавче провадження встановлює
порядок надсилання документів
виконавчого провадження, згідно якого
копії постанов державного виконавця та
інші документи виконавчого
провадження (далі - документи
виконавчого провадження), що державний
виконавець зобов'язаний довести до
відома сторін та інших учасників
виконавчого провадження, надсилаються
адресатам із супровідними листами
простою кореспонденцією, крім постанов
про відкриття виконавчого провадження
або відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Постанова про відкриття
виконавчого провадження вважається
врученою боржнику за адресою,
зазначеною у виконавчому документі, за
умов, передбачених для вручення
судових повісток.

Як вбачається з матеріалів
справи, державним виконавцем надіслано
постанову про відкриття виконавчого
провадження на адресу боржника, ОСОБА_1,
зазначеною у виконавчому листі, а саме:
АДРЕСА_1, 61099.

Позивачем у судовому засіданні не
заперечувалось, що за вказаною адресою
він не проживає.

В матеріалах справи наявна копія
Відповіді № НОМЕР_2 від 07.12.2012 року на
запит № 631922 від 06.12.2012 року (в рамках
виконавчого провадження), в якому
зазначено, що місцем проживання ОСОБА_1
є АДРЕСА_1, 61099 (а.с.118).

Посилання позивача на порушення
державним виконавцем приписів закону
щодо відкриття виконавчого
провадження з виконання судового
рішення, що не набрало законної сили,
суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 254 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до ч.1 ст. 255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Порядок виконання судових рішень
в адміністративних справах
регламентовано приписами ст.ст.257-258 КАС
України.

Суд зазначає, що факт звернення
ОСОБА_1 до суду з апеляційною скаргою на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2011 року
у справі № 2а-15465/10/2070 після набрання
вказаною постановою законної сили не
дає суду підстав вважати дії
державного виконавця щодо відкриття
виконавчого провадження постановою
від 03.09.2013 року протиправними, оскільки
законодавцем чітко визначено обов'язок
державного виконавця відкрити
виконавче провадження з урахуванням
підстав, встановлених Законом України
"Про виконавче провадження", в той же
час приписами чинного законодавства
передбачено особливості виконання
судових рішень, якщо судом апеляційної
інстанції поновлено строк
апеляційного оскарження судового
рішення (ч.3 ст. 257 КАС України).

Враховуючи вищевикладені приписи
норм законодавства, а також те, що
постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2011 року
у справі № 2а-15465/10/2070 на момент
відкриття виконавчого провадження
державним виконавцем набрала законної
сили, про що свідчить виданий
Харківським окружним адміністративним
судом виконавчий лист № 2а-15465/10/2070
(невідповідність виконавчого листа
вимогам ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження" не встановлено),
суд приходить до висновку про те, що
державним виконавцем дотримано норм
чинного законодавства щодо відкриття
виконавчого провадження з виконання
постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2011 року
у справі № 2а-15465/10/2070, а тому позовні
вимоги у цій частині задоволенню не
підлягають.

Щодо позовних вимог стосовно
зобов'язання Комінтернівський відділ
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції повернути ОСОБА_1 незаконно
стягнуті з нього суму виконавчого
збору 283,95 грн., суму витрат на
проведення виконавчих дій 21,00 грн., а
також судовий збір у сумі 102,92 грн., суд
зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст. 28 Закону
у разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті
25 цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Відповідно ст. 41 Закону витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Враховуючи посилання позивача в
обґрунтування вказаної частини
позовних вимог на добровільне
виконання рішення суду, а також
звернення до органу державної
виконавчої служби із заявою про
відстрочення виконання рішення суду у
справі №2а-15465/10/2070, суд зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 35 Закону України
"Про виконавче провадження", за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у
разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони
були позбавлені можливості
скористатися правами, наданими їм
цим Законом, державний виконавець
може відкласти виконавчі дії за
заявою стягувача чи боржника або з
власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє
сторонам.

Відповідно до ст. 36 Закону за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання. Питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, встановлення чи зміну
способу і порядку виконання
розглядається судом у встановлений
законом строк.

Статтями 37 та 38 Закону
встановлено право та обов'язок
державного виконавця зупинити
виконавче провадження.

Виходячи із аналізу
вищевикладених норм чинного
законодавства, суд зазначає, що
законодавцем чітко регламентовано
порядок дій державного виконавця за
наявності підстав для зупинення або
відкладення виконавчих дій, а також
щодо процедури відстрочення виконання
судового рішення. Суд зазначає, що
вказані правові категорії не можуть
підміняти одна одну.

Щодо відстрочення виконання
судового рішення, суд зазначає, що
приписи Закону України "Про виконавче
провадження" кореспондують із
приписами ч.1 ст. 263 КАС України,
відповідно до якої за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Тобто, питання щодо надання
відстрочки виконання судового рішення
може бути вирішено виключно судом.
Окрім того, вказана норма права не
встановлює обов'язку державного
виконавця звернутися із такою заявою
до суду, а лише визначає його право
вчинити такі дії.

Як вбачається із надісланого на
адресу позивача листа від 15.01.2014 року,
державним виконавцем було роз'яснено
ОСОБА_1 право на звернення до суду із
такою заявою.

Посилання позивача на те, що зі
змісту його заяви від 20.12.2013 року
державний виконавець мав зробити
висновок, що вказана заява фактично є
заявою про відкладення виконавчих дій,
суд до уваги не приймає, оскільки в
тексті заяви ОСОБА_1 чітко формулює
вимоги щодо надання відстрочки
виконання рішення суду.

Посилання позивача на те, що
документи виконавчого провадження
(постанова про відкриття виконавчого
провадження та виконавчий лист)
надіслані йому простою кореспонденцію,
а не рекомендованою, суд оцінює з
огляду на приписи ст. 31 Закону України
"Про виконавче провадження", та вважає
їх необґрунтованими.

Так, Законом України "Про
виконавче провадження" встановлено
обов'язок державного виконавця
направляти рекомендованою
кореспонденцію постанови про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу. Інші
документи направляються простою
кореспонденцією.

Як встановлено судом, копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження та виконавчого листа
направлялись позивачу у відповідь на
його заяву від 20.12.2013 року разом з
листом від 15.01.2014 року. Постанова про
відкриття виконавчого провадження від
03.09.2013 року направлялась позивачу у
відповідності до приписів ст. 31 Закону
03.09.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що,
оскільки законом не встановлено
обов'язку державного виконавця
направляти будь-які документи (в тому
числі і відповіді на заяви і звернення
з відповідними додатками), окрім чітко
визначеного переліку у статті 31 Закону,
рекомендованою кореспонденцією,
державним виконавцем не порушено вимог
приписів чинного законодавства щодо
направлення на адресу позивача,
вказану у заяві від 20.12.2013 року, листа із
відповідними додатками від 15.01.2014 року
простою кореспонденцією.

З наданої через канцелярію суду
довідки Харківського міського центру
зайнятості вбачається, що
заборгованість у сумі 2839,55 грн. ОСОБА_1
погашена у повному обсязі, що також не
заперечувалось сторонами у судовому
засіданні.

Позивачем зазначено, що ним
погашено суму заборгованості за
виконавчим листом № 2а-15465/10/2070, а також
сплачено суму витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 21,00 грн. та
суму виконавчого збору у розмірі 283, 95
грн., що не заперечувалось
представником відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 27 Закону
України "Про виконавче провадження", у
разі отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються.

Тобто, єдиною підставою для
звільнення боржника від обов'язку
сплатити виконавчий збір та витрати,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, є
документальне підтвердження щодо
виконання боржником судового рішення у
наданий для добровільного виконання
строк.

Як встановлено судом вище, у
строк, наданий для добровільного
виконання, рішення суду у справі
№2а-15465/10/2070 боржником не виконано,
державним виконавцем розпочато
примусове виконання рішення (постанова
про проведення відрахування із
заробітної плати (доходів) боржника від
09.09.2013 року, про яку позивачу відомо з
17.12.2013 року), доказів щодо надання до
державної виконавчої служби
документального підтвердження
виконання рішення у строк, наданий для
добровільного виконання, як і
постанови про закінчення виконавчого
провадження (ст. 27 Закону) до суду не
надано, окрім того, позивачем сплачено
оскаржувані суми, що не заперечується
сторонами, а тому суд приходить до
висновку про те, що вказані суми
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій не
підлягають поверненню, оскільки
сплачені позивачем відповідно до вимог
ст.ст. 28, 41 Закону України "Про виконавче
провадження".

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.
Відповідно
до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

За приписами ч.1 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 КАС України.

Суд зазначає, що Комінтернівським
відділом державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції в особі державного виконавця
Бублій А.В. дії щодо відкриття
виконавчого провадження з виконання
рішення суду по справі №2а-15465/10/2070 та зі
стягнення з боржника, ОСОБА_1,
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій вчинені на
підставі, у порядку та у спосіб, що
визначені приписами норм чинного
законодавства, а тому є правомірними.
Доказів, що свідчать про протилежне, до
суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Судові витрати підлягають
розподілу відповідно до приписів ст.94
Кодексу адміністративного судочинства
України.

На підставі викладеного
керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 94, 159, 160-163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Комінтернівського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції в особі державного виконавця
Бублій А.В. про визнання бездіяльності
незаконною - відмовити.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанову у повному обсязі виготовлено
23 квітня 2014 року.

Суддя
Котеньов О.Г.