Справа № 810/4581/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/4581/13-а Головуючий у
1-й інстанції: Колеснікова І.С.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Київського
окружного адміністративного суду від
12.09.2013 у справі за адміністративним
позовом Київського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Експансія" про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н
О В И Л А:

Київське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Експансія" про
стягнення заборгованості зі сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 694666,00 грн. та пені у розмірі
16115,88 грн, загалом - 710781,88 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 12.09.2013 у
задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою задовольнити позовні вимоги
повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку, що у діях
відповідача відсутній склад
правопорушення, оскільки ним у 2012 році
вжито всіх залежних від нього заходів,
необхідних для виділення та створення
у належній кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів, їх пошуку
та працевлаштування. Відтак, у діях
відповідача відсутня вина, наявність
якої є обов'язковою умовою для
застосування до відповідача
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених положеннями
статті 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» № 875-XII від 21.03.1991 (надалі -
Закон України № 875-XII).

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
у лютому 2013 року відповідачем подано до
Київського обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2012 рік (форма 10-ПІ) у якому
зазначено, що середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу становить 1961 особи, з
них: середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність, становить 38 осіб;
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» становить 78 осіб;
фонд оплати праці штатних працівників
складає 34056,00 тис. грн; середньорічна
заробітна плата штатного працівника
складає 17363,65 грн; сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
становить 694666,00 грн.

Згідно розрахунку, наданого позивачем,
за порушення нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
відповідач зобов'язаний сплатити на
користь Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 694666,00 грн та пеню у розмірі
16115,88 грн.

Правові засади соціальної захищеності
інвалідів в Україні, що гарантують їм
на рівні з усіма іншими громадянами
можливості для участі в економічній,
політичній і соціальній сферах життя
суспільства, створення необхідних
умов, які дають можливість інвалідам
вести повноцінний спосіб життя згідно
з індивідуальними здібностями і
інтересами, визначаються Законом
України № 875-XII.

Виходячи з аналізу приписів ст. ст. 17-19
Закону України № 875-XII на підприємства
покладено обов'язок щодо створення
визначеної згідно нормативу кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів та інформування про
наявність таких вільних робочих місць
уповноважених органів влади.

Згідно звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2012 рік
(форма № 10-ПІ), середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу у відповідача
складає 1961 особа. У зв'язку з цим,
відповідно до частини першої статті 19
Закону України № 875-XII, для відповідача
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів становить
78 одиниць.

Тобто, відповідач повинен був
працевлаштувати у 2012 році 78 інвалідів,
у той час як фактично у нього працює
лише 38 осіб, яким відповідно до
законодавства встановлено
інвалідність.

Відповідно до наказу Міністерства
праці та соціальної політики України №
420 від 19.12.2005 «Про затвердження форм
звітності та інструкцій щодо їх
заповнення» та Інструкції щодо
заповнення форм звітності № 3-ПН,
затвердженої наказом Міністерства
праці та соціальної політики України №
420 від 19.12.2005, який зареєстрований в
Міністерстві юстиції України від 21.12.2005
за № 1534/1 за своїм змістом звіт за
формою 3-ПН є актом інформування
органів працевлаштування про створені
на підприємстві робочі місця для
працевлаштування інвалідів і,
водночас, запитом про направлення на
підприємство інвалідів для
працевлаштування.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідач щомісячно звітував до
Києво-Святошинського районного центру
зайнятості про наявність у нього
вільних робочих місць для
працевлаштування інвалідів протягом
2012 року (вакантних посад) за формою №
3-ПН. Вказане підтверджено копіями
звітів за формою № 3-ПН, наявних у
матеріалах справи та листом
Києво-Святошинського районного центру
зайнятості № 863 від 01.07.2013.

Аналогічні звіти подавалися
відповідачем й до районних центрів
зайнятості за місцезнаходженням
відокремлених підрозділів
відповідача.

Відповідачем додатково направлено
відповідачеві листи із проханням
направити на працевлаштування
працездатних осіб, яким згідно
законодавства встановлено
інвалідність.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач, посилаючись на
порушення відповідачем положень
Закону України № 875-XII, не надав доказів
того, що відповідачем не виділено та не
створено робочі місця для
працевлаштування інвалідів відповідно
до встановленого законодавством
нормативу, або ж доказів того, що
останнім було відмовлено у
працевлаштуванні інваліда за його
зверненням чи за направленням
відповідними органами державної
служби зайнятості.

Матеріали справи містять інформацію
про створення та виділення
відповідачем робочих місць для
працевлаштування інвалідів з
урахуванням нормативу, встановленого
Законом України № 875-XII.

Таким чином, колегія суддів доходить
аналогічного з судом першої інстанції
висновку, що відповідачем здійснено
всі можливих заходи для забезпечення
працевлаштування осіб з обмеженими
можливостями, оскільки створено
необхідну кількість робочих місць
виходячи з кількості працюючих
інвалідів на підприємстві та
забезпечено працевлаштування
інвалідів, що направились повноважним
органом.

Беручи до уваги зміст Положення
частини першої статті 20 Закону України
№ 875-XII, частин першої - другої статті 218
Господарського кодексу України суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що у діях відповідача
відсутній склад правопорушення,
оскільки ним у 2012 році вжито усіх
залежних від нього заходів, необхідних
для виділення та створення у належній
кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів, їх пошуку
та працевлаштування, у діях
відповідача відсутня вина, наявність
якої є обов'язковою умовою для
застосування до відповідача
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених положеннями
статті 20 Закону України № 875-XII.

Всупереч вимогам ст. 71 КАС України,
апелянтом не доведено належними та
допустимими доказами невиконання або
неналежного виконання відповідачем
приписів Закону України № 875-XII.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 12.09.2013 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено:
08.04.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В.
Безименна

.

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.