Справа № 826/789/14
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/789/14
інстанції: Костенко Д.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12.03.2014 у справі за
адміністративним позовом Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім -ОСТ»,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
приватне підприємство «ОСТ» про
надання дозволу на погашення
податкового боргу за рахунок майна
платника, що перебуває у податковій
заставі,-

В С Т А Н О В И В:

ДПІ у Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
звернулось до суду першої інстанції із
позовом, в якому просило: надати дозвіл
на погашення податкового боргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім -ОСТ» у
сумі 74879,42 грн. за рахунок майна, що
перебуває у податковій заставі.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12.03.2014 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що зазначена апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи у
відповідача наявний податковий борг в
сумі 74 879, 42 грн., у т.ч.: з податку на
прибуток - 11 830 грн.; з ПДВ - 63 049, 42 грн.,
присудженого до стягнення постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14.09.2010 №11395/10/2670.

Вказаний податковий борг не був
стягнутий державним виконавцем у
зв'язку з відсутністю коштів на
рахунках відповідача (боржника), що
підтверджується постановою державного
виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.
Києві від 30.05.2012 ВП №26685526 про
повернення виконавчого документа
стягувачеві.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що заявлена позивачем
вимога не відповідає пп. 20.1.35 п. 20.1 ст. 20,
п. 95.22 ст. 95 ПК України, а визначені
вказаними положеннями закону умови - не
настали, що також спростовує наявність
правових підстав для звернення
стягнення на зазначену позивачем
дебіторську заборгованість.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідач має податковий борг у сумі
74879,42 грн., який не був стягнутий
державним виконавцем за відсутністю
коштів на рахунках відповідача, у
зв'язку з чим у позивача виникла
необхідність звернення до суду з
позовом про надання дозволу на
погашення податкового боргу за рахунок
майна відповідача, що перебуває у
податковій заставі, - дебіторської
заборгованості ПП «ОСТ» по договору
№1/Т-ОСТ.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
рішенням суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно з п. 95.1 ст. 95 ПК контролюючий
орган здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі.

Абзацом 2 п. 95.3 ст. 95 ПК передбачено, що
контролюючий орган звертається до суду
щодо надання дозволу на погашення
усієї суми податкового боргу за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.

Відповідно до 1.7 Порядку застосування
податкової застави органами державної
податкової служби, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 11.10.2011 № 1273, право податкової
застави виникає у разі: несплати у
строки, встановлені Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної платником податків у
податковій декларації, - з дня, що
настає за останнім днем зазначеного
строку; несплати у строки, встановлені
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної контролюючим
органом, - з дня виникнення податкового
боргу.

Пунктом 1.9 вказаного Порядку
передбачено, що право податкової
застави поширюється на будь-яке майно
платника податків, яке перебуває в його
власності (господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
статті 89 розділу II Кодексу ( 2755-17 ), а
також на інше майно, на яке платник
податків набуде прав власності у
майбутньому.

Згідно з п. 87.5 ст. 87 ПК України у разі
якщо здійснення заходів щодо продажу
майна платника податків не привело до
повного погашення суми податкового
боргу, орган стягнення може визначити
додатковим джерелом погашення
податкового боргу дебіторську
заборгованість платника податків,
строк погашення якої настав та право
вимоги якої переведено на контролюючі
органи.

Відповідно до п. 4 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку № 237 від 08.10.1999
дебіторська заборгованість - це сума
заборгованості дебіторів підприємству
на певну дату.

Дебітор - особа, у якої внаслідок
минулих подій утворилася
заборгованість перед іншою особою у
формі певної суми коштів, їх
еквіваленту або інших активів (ст. 14 ПК
України).

Відповідно до пп. 20.1.35 п. 20.1 ст. 20 ПК
передбачено право контролюючих
органів звертатися до суду щодо
стягнення з дебіторів платника
податків, який має податковий борг, сум
дебіторської заборгованості, строк
погашення якої настав та право вимоги
якої переведено на контролюючий орган,
у рахунок погашення податкового боргу
такого платника податків.

Згідно з п. 95.22 ст. 95 ПК контролюючий
орган звертається до суду щодо
стягнення з дебіторів платника
податку, що має податковий борг, сум
дебіторської заборгованості, строк
погашення якої настав та право вимоги
якої переведено на контролюючі органи,
у рахунок погашення податкового боргу
такого платника податків.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів звертає увагу, що відповідачем у
даній справі є TOB «Торговий Дім - ОСТ»,
однак, стягнути суму податкового боргу
позивач просить за рахунок майна
відповідача, що перебуває у податковій
заставі, на підтвердження чого надає
акт опису активів, на які поширюється
право податкової застави. З
вищезазначеного акту вбачається, що
майно, яке перебуває у податковій
заставі є дебіторська заборгованість
ПП «Ост». Таким чином, ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві внаслідок існування
податкового боргу у TOB «Торговий Дім -
ОСТ» намагається стягнути останній у
ПП «Ост».

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що заявлена позивачем вимога
суперечить чинному законодавству
України, оскільки ПК України містить
чіткий механізм стягнення з дебіторів
платника податків дебіторської
заборгованості, який позивачем не
дотримано.

Більш того, відповідачем надано до суду
належним чином засвідчені копії акту
звірки видаткових накладних по
договору № 1/Т-ОСТ від 02.01.2007, який було
укладено між TOB «Торговий Дім - ОСТ» та
ПП «ОСТ». З даних документів
вбачається, що станом на 31.13.2008
заборгованності між даними
підприємствами по договору № 1/Т-ОСТ
від 02.01.2007 не існує, а в матеріалах
справи відсутні будь-які документи, що
підтверджували б існування
дебіторської заборгованості.

Таким чином, 05.03.2009, тобто на момент
складання акту активів, на які
поширюється право податкової застави,
дебіторської заборгованості ПП «Ост»
по договору №1/Т-ОСТ перед TOB «Торговий
ОСТ» не було, що свідчить про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 12.03.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.,

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
25.04.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.