Справа № 826/5054/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
17 квітня 2014 року м.
Київ № 826/5054/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Добрівська Н.А.,
ознайомившись з позовною заявою та
доданими до неї матеріалами
за позовомМіжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центральний
офіс з обслуговування великих
платниківдоПублічного акціонерного
товариства «Укртранснафта»про
стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, - В С Т А Н О В И В:
15 квітня 2014 року Міжрегіональне
головне управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників звернулось з позовом
до ПАТ «Укртранснафта» про стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках у розмірі 5 516 645,00 грн.
Відповідно до п.4, п.6 ч.1 ст.107 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України), суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи належить позовну заяву
розглядати в порядку
адміністративного судочинства та чи
немає інших підстав для повернення
позовної заяви, залишення її без
розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 2 статті 5 КАС
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.
За змістом пункту 7 частини 3 статті 108
КАС України позовна заява повертається
позивачу, якщо позовну заяву із вимогою
про стягнення грошових коштів, яка
ґрунтується на підставі рішення
суб'єкта владних повноважень, подано
суб'єктом владних повноважень до
закінчення строку оскарження такого
рішення встановленого статтею 99 цього
Кодексу.

Як зазначає позивач, у ПАТ
«Укртранснафта» утворилась податкова
заборгованість, що визначена
податковою вимогою №84-11 від 24 березня
2014 року, тобто після набрання чинності
Податковим кодексом України, а отже
процедура формування та надіслання
податкових повідомлень та вимог, з
дотриманням якої пов'язується
виникнення у позивача права на
стягнення податкового боргу та,
відповідно, звернення до суду (в
контексті положень п.7 ч. 3 ст.108 КАС
України), регламентується положеннями
законодавства в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин.

Положення Податкового кодексу України
застосовуються до правовідносин, які
виникли після набрання ним чинності, що
відповідає положенням статті 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що до події, факту
застосовується той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Згідно із визначенням, наведеним у
підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу України,
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового
кодексу України встановлено, що у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до абз.3 п.58.3 ст.58
Податкового кодексу України у разі
коли пошта не може вручити платнику
податків податкове
повідомлення-рішення або податкові
вимоги, або рішення про результати
розгляду скарги через відсутність за
місцезнаходженням посадових осіб, їх
відмову прийняти податкове
повідомлення-рішення або податкову
вимогу, або рішення про результати
розгляду скарги, незнаходження
фактичного місця розташування
(місцезнаходження) платника податків
або з інших причин, податкове
повідомлення-рішення або податкова
вимога, або рішення про результати
розгляду скарги вважаються врученими
платнику податків у день, зазначений
поштовою службою в повідомленні про
вручення із зазначенням причин
невручення. Дані положення
кореспондуються з твердженнями
зазначеними п.4.8 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових вимог платникам податків,
затвердженим наказом Міністерства
фінансів України від 24.10.2012 року за 1113,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 14 листопада 2012 року за №1909/22221
(далі по тексту - Порядок №1113).

Відповідно до п.4.6 Порядку №1113,
податкова вимога вважається
надісланою (врученою) юридичній особі,
якщо її передано посадовій особі такої
юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення.

При цьому, відповідно до положень,
закріплених у пункті 95.2 статті 95
Податкового кодексу України, стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання (вручення) такому платнику
податкової вимоги ().

Отже, право на стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу
виникає у контролюючого органу на
наступний день після закінчення 60 днів
з дня надіслання платникові податків
податкової вимоги (Лист Вищого
адміністративного суду від 22.04.2011 року
№ 571/11/13-11 «Щодо особливостей
провадження у справах за зверненнями
органів державної податкової служби»).

На підтвердження наявності права на
звернення до суду із позовом про
стягнення з платника податків
заборгованості перед бюджетом
позивачем надано копію податкової
вимоги від 24 березня 2014 року №84-11, яка
була отримана повноважним
представником відповідача 25 березня 2014
року.

Таким чином, датою вручення податкової
вимоги від 24 березня 2014 року №84-11,
відповідно до положень п.59.1 ст.59
Податкового кодексу України та п.4.6
Порядку №1113, є саме 25 березня 2014 року,
яка одночасно є датою, з якої
починається відлік терміну, визначений
у п.95.2 ст.95 Податкового кодексу України.

Отже, право податкового органу на
звернення до суду із позовом про
стягнення податкової заборгованості,
визначеної у податковій вимозі №84-11
від 24 березня 2014 року виникає лише 25
травня 2014 року.

Відтак, звернення Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників до
адміністративного суду із даним
позовом є передчасним.

З огляду на зазначене та в силу
положень п.7 ч.3 ст.108 Кодексу
адміністративного судочинства України
позовна заява підлягає поверненню
позивачу.

Керуючись положеннями п.7 ч.3 ст.108,
ст.ст.99, 160, 165 Кодексу адміністративного
судочинства України, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центральний офіс з обслуговування
великих платників до Публічного
акціонерного товариства
«Укртранснафта» про стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках
повернути позивачу.

2. Копію ухвали про повернення позовної
заяви невідкладно надіслати особі, яка
її подала.

3. Попередити позивача, що позовні
матеріали будуть йому повернуті
супровідним листом рекомендованим
поштовим відправленням із зворотною
розпискою про їх одержання після
спливу терміну для оскарження ухвали
про повернення позовної заяви.

4. У випадку оскарження ухвали позовні
матеріли будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
встановленому в ст. 254 КАС України та
може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду у
порядок та строки, визначені ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя:
Н.А. Добрівська