Справа № 820/12851/13-а
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

22 квітня 2014 р.
справа № 820/12851/13-а

Харківський окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді - Сагайдак В.В.,

при секретарі судового засідання -
Ромащенко М.П.,

за участю:

представника відповідача - Губської
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство Укрпродресурс" до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "НВП Укрпродресурс",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просить
суд скасувати податкові
повідомлення-рішення від 22.11.2013 р. №
, № та № від 29.08.2013 р.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що на підставі акту
перевірки від 09.08.2013 р. № 195/2210/33207420 "Про
результати планової виїзної перевірки
ТОВ "НВП Укрпродресурс" () з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 р. по
31.12.2012 р.", відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення від
29.08.2013 р. № та податкові
повідомлення - рішення від 22.11.2013 р. №
та № . Позивач вважає
висновки акту перевірки
неправомірними, а вказані податкові
повідомлення - рішення такими, що
підлягають скасуванню у повному
обсязі.

Відповідач проти позову заперечував,
зазначивши, що порушення, встановлені в
ході перевірки позивача, зафіксовані
належним чином в акті перевірки, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті на
законних підставах та відповідають
чинному законодавству, у зв'язку з чим
просив у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, просив розглянути
справу за його відсутності за наявними
у справі матеріалами.

Представник відповідача в судове
засідання прибув, проти позовних вимог
заперечував та просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд встановив наступне.

ТОВ "НВП Укрпродресурс" зареєстроване
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради 16.11.2004 р., перебуває на
податковому обліку в органах державної
податкової служби з 25.11.2004 р. за № 15148,
зареєстрований платником податку на
додану вартість, згідно свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість № 100349814 від 05.09.2011 р.,
індивідуальний податковий номер
00 (т. 1 а.с. 22, 23).

Згідно довідки серії АА № 850292
Головного управлінням статистики у
Харківській області, ТОВ "НВП
Укрпродресурс" має наступні види
діяльності за КВЕД-2010: ремонт і
технічне обслуговування готових
металевих виробів; електромонтажні
роботи; інші будівельно-монтажні
роботи; ремонт і технічне
обслуговування машин і устаткування
промислового призначення;
установлення та монтаж машин і
устаткування (т. 1 а.с. 24).

Фахівцями ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова була проведена планова виїзна
перевірка ТОВ "НВП Укрпродресурс" з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р. За
результатами перевірки складено акт
від 09.08.2013 р. № 195/2210/33207420 (т. 1 а.с. 30-46).

В акті перевірки встановлено порушення
позивачем, зокрема:

- вимог п.п. 14.1.36 п. 1.1 ст. 14, ст. 134, ст. 135,
ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, підприємством було
занижено суму податку на прибуток
всього у сумі 524777,00 грн., у тому числі: у 4
кварталі 2011 року на суму 50693,00 грн., у 1
кварталі 2012 року на суму 216194,00 грн., у 3
кварталі 2012 року на суму 171081,00 грн., у 4
кварталі 2012 року на суму 86809,00 грн.;

- вимог п. 185.1 ст. 185, ст. 188, п. 192.1 ст. 192, п.
198.3 п. 198.4 ст. 198 ПК України,
підприємством було занижено суму
податку на додану вартість в розмірі
382784,00 грн., в тому числі по періодах: у
листопаді 2011 року на суму 44081,00 грн., у
січні 2012 року на суму 5610,00 грн., у лютому
2012 року на суму 61508,000 грн., у серпні 2012
року на суму 168650,00 грн., у вересні 2012
року на суму 102935,00 грн.;

- вимог п.п. 3.5 п. 3, п.п. 2.8 п. 2 Положення №
637 від 21.03.2012 р., внаслідок чого
встановлено факт перевищення
підприємством сум встановленого
ліміту каси в розмірі 2540,00 грн. (т. 1 а.с.
46).

На підставі висновків акту перевірки
28.09.2013 р. відповідачем було винесено
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі
574176,00 грн., з яких 382784 грн. - за основним
платежем, 191392,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями, податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 761819,00 грн., з яких 524777,00 грн. - за
основним платежем, 237042,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями, та
податкове повідомлення-рішення №
, яким до позивача застосовано
суму штрафних (фінансових) санкцій у
розмірі 5080,00 грн. (т. 1 а.с. 17, 18, 19).

Позивачем були оскаржені вказані
податкові повідомлення-рішення в
адміністративному порядку. Рішенням ГУ
Міндоходів у Харківській області від
04.11.2013 р. № 3265/10/20-40-10-04-17 були скасовані
податкові повідомлення-рішення: №
в частині збільшення грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
загальному розмірі 7867,50 грн. (основний
платіж - 5245,00 грн., штрафні (фінансові)
санкції - 2622,50 грн.), № в частині
збільшення грошового зобов'язання з
ПДВ у загальному розмірі 154402,50 грн.
(основний платіж - 102935,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції - 51467,50 грн.), в іншій
частині вказані рішення та податкове
повідомлення-рішення № залишено
без змін (т. 1 а.с. 57-60, 68). У зв'язку з
зазначеним, податкові
повідомлення-рішення від 28.09.2013 р. №
та № були визнані
відповідачем такими, що втратили
чинність, та 22.11.2013 р. прийнято
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ у розмірі
419773,50 грн., з яких 279849,00 грн. - за основним
платежем, 139924,50 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями, та податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 753951,50 грн., з яких 519532,00 грн. - за
основним платежем, 234419,50 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями (т. 1
а.с. 69, 70).

Підставою для прийняття податкового
повідомлення-рішення від 22.11.2013 р. №
слугували наступні висновки
податкового органу: завищення
позивачем витрат при здійсненні
реалізації робіт замовнику за ціною
нижчою, ніж ціна придбання цих робіт у
ТОВ «ТНМ-Енерго» на суму у розмірі 514673,00
грн., в т.ч. у 2, 3 кварталах 2012 року;
позивачем було безпідставно включено
до складу витрат суму у розмірі 413375,00
грн., у т.ч. у 4 кварталі 2012 року, що
виникла у зв'язку з придбанням у ТОВ
«НВП «Ньютек» проекту котла ТГМ 84;
позивачем було неправомірно включено
до декларації з податку на прибуток
суму в розмірі 300000,00 грн., що виникла у
зв'язку з придбанням послуг у ТОВ
«Інтехлес» за відсутності
підтверджуючих первинних документів; у
зв'язку з проведенням позивачем
господарських операцій з ТОВ «Тесей-Н»
та ТОВ «Промбуд-Монтажінвест», які
мають ознаки нереальності здійснення
господарської діяльності, позивачем
було завищено суму витрат відповідно
на 208440,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ
«Тесей-Н», та на 220405,00 грн. і 821056,00 грн. по
взаємовідносинам з ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест».

Отже, однією з підстав для прийняття
вказаного податкового
повідомлення-рішення слугував
висновок податкового органу про
порушення контрагентами позивача ТОВ
«Тесей-Н» та ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест» своїх
податкових зобов'язань, приписів
господарського та цивільного
законодавства (моральних засад).

В основу висновку про нереальність
здійснення позивачем господарських
операцій з ТОВ «Тесей-Н» та ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест» відповідачем
були покладені відомості акту
Лівобережної МДПІ м. Дніпропетровська
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Тесей-Н» () щодо підтвердження
господарських відносин з ТОВ «Стрім
Строй» () за лютий 2012
року, а також акту від 26.01.2012 р. №
42/15-02-36/36987611 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест» () щодо підтвердження господарських
відносин по операціям за період
листопад 2011 року, довідки від 29.02.2012 р. №
138/15-02-36/36987611 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест» за період
грудень 2011 року, акту від 07.10.2011 р. №
62/23-02-09/36987611 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків та зборів ТОВ
«Техноспецмаркетинг» (),
їх реальності та повноти відображення
в обліку за період липень 2011 року».
Вказаними актами та довідкою
встановлено, що господарська
діяльність ТОВ «Тесей-Н» та ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест» в перевіряємих
періодах мала ознаки нереальності
здійснення.

Таким чином, відповідач дійшов
висновку, що правочини, укладені
позивачем з ТОВ «Тесей-Н» та ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест», що
виконувались у 4 кварталі 2011 року, 1
кварталі 2012 року, мають ознаки
нереальності здійснення.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
такого висновку спірного правового
акту індивідуальної дії на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що в перевіряємому
періоді (1 квартал 2012 року) позивач мав
взаємовідносини з ТОВ «Тесей-Н». Між
ТОВ "НВП Укрпродресурс" (Покупець) та
ТОВ «Тесей-Н» (Продавець) 08.11.2011 р.
укладено договір № ДГ 1/8-11 (т. 1 а.с. 97) на
поставку металоконструкцій, труб,
болтів, заглушок, головок рукавних,
контргайок, рукавів для пневмотрас-ра,
окремих конструктивних елементів
будівель і споруд та іншого.

На підтвердження власної правової
позиції позивачем надано до суду
первинні документи: видаткову
накладну, рахунки-фактури, платіжні
доручення, податкову накладну від
28.02.2012 р. № 479 на суму 250128,43 грн., в т.ч. ПДВ
- 41688,07 грн. (т. 1 а.с. 100-112).

Згідно п. 3, п. 5 договору від 08.11.2011 р.,
разом з товаром Продавець передає
покупцеві, зокрема, сертифікат якості
виробника; якість товару
підтверджується сертифікатом якості і
має відповідати ГОСТам, технічним та
іншим умовам.

Так, позивачем не надано суду
сертифікатів на підтвердження якості
поставленого товару. Також, позивачем
не надано документів, що засвідчують
факт отримання та зберігання товару,
товарно-транспортних накладних.

Правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджені наказом Міністерства
транспорту України № 363 від 14.10.1997 р. та
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України за № 128/2568 від 20.02.1998 р. (в
редакції, що діяла станом на час
виникнення спірних правовідносин, далі
- Правила № 363), визначають права,
обов'язки і відповідальність власників
автомобільного транспорту -
перевізників та вантажовідправників і
вантажоодержувачів - замовники.
Наказом № 488/346 від 29.12.1995 р. "Про
затвердження типових форм первинного
обліку роботи вантажного автомобіля"
(діяв станом на час виникнення спірних
правовідносин) затверджено типові
форми первинного обліку роботи
вантажного автомобіля, серед яких
затверджена обов'язкова типова форма
товарно - транспортної накладної.

Проведення будь-якої господарської
операції фіксується та
підтверджується первинними
документами, на підставі яких ведеться
бухгалтерський облік. В свою чергу,
відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України "Про бухгалтерський облік ті
фінансову звітність в Україні" за
даними бухгалтерського обліку
формуються фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності.
Отже, згідно вказаної норми Закону,
первинні документи по відображенню
господарських операцій є основою для
податкового обліку.

Первинна транспортна документація
відноситься до первинних документів,
на основі яких ведеться бухгалтерський
облік.

Згідно п. 2.7 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 р. №
88, первинні документи складаються на
бланках типових форм, затверджених
Мінстатом України, а також на бланках
спеціалізованих форм, затверджених
міністерствами і відомствами України.

Відповідно до пункту 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, товарно -
транспортна документація це комплект
документів, на підставі яких
здійснюється облік, приймання,
передавання, перевезення, здавання
вантажу та взаємні розрахунки між
учасниками транспортного процесу.

Товарно - транспортна накладна - це
єдиний для всіх учасників
транспортного процесу документ, що
призначений для списання товарно -
матеріальних цінностей, обліку на
шляху їх переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи.

Згідно п.п. 11.1, 11.5 п. 11 Правил № 363,
основними документами на перевезення
вантажів є товарно - транспортна
накладна та подорожні листи вантажного
автомобіля. Товарно-транспортну
накладну на перевезення вантажів
автомобільним транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом).

Перший екземпляр товарно-транспортної
накладної залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику (п.п. 11.7 п. 11 Правил № 363).

Крім того, п.п. 10.5 п.10 Правил № 363
передбачено, що місце фактичної здачі
приймання вантажу точно зазначається в
договорі з наступним уточненням у
заявці.

Відсутність належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних є
свідченням відсутності факту
перевезення товару, що у свою чергу,
вказує на фіктивність відповідної
господарської операції.

Отже, враховуючи відсутність у
позивача товарно-транспортних
накладних, товар не міг бути
перевезений від продавця до покупця
згідно договору від 08.11.2011 р. № ДГ 1/8-11,
укладеного ТОВ "НВП Укрпродресурс" з
ТОВ «Тесей-Н».

Таким чином, в матеріалах справи
відсутні належні документи на
підтвердження руху товару від продавця
до покупця, документи, що засвідчують
факт отримання та зберігання товару,
сертифікати виробника на
підтвердження якості товару. Отже,
відсутнє підтвердження фізичного
переміщення товарів від контрагента -
продавця ТОВ «Тесей-Н» до підприємства
- покупця ТОВ "НВП Укрпродресурс" та
виконання вказаного договору поставки.

Крім того, судом встановлено, що згідно
наданого суду звіту за формою 1-ДФ по
ТОВ «Тесей-Н», у 1 кварталі 2012 року на
вказаному підприємстві працювала 1
особа - керівник товариства (т. 2 а.с. 221).

Згідно декларації з ПДВ ТОВ «Тесей-Н»,
операції на митній території України,
що оподатковуються за основною
ставкою, крім імпорту товарів, а саме
обсяги постачання (без ПДВ), у лютому 2012
року склали 11240012,00 грн. (т. 2 а.с. 216).
Додатки АМ до податкових декларацій з
податку на прибуток ТОВ «Тесей-Н» до
податкової інспекції не подавало, що
свідчить про відсутність у
підприємства основних фондів (т. 2 а.с.
200).

Отже, суд приходить до висновку, що
незначна кількість працівників
вказаного підприємства не мала
фізичної можливості здійснювати
господарську діяльність підприємства
з багатомільйонним оборотом. Товаром
за наданими до суду документами була
металопродукція, перелік якої був
суттєвим. Для зберігання та
відвантаження такої кількості товару
необхідно мати в наявності складські
приміщення та значний штат
працівників.

Таким чином, позивачем внаслідок
взаємовідносин з ТОВ «Тесей-Н» було
завищено суму витрат у 1 кварталі 2012
року у розмірі 208440,00 грн.

В перевіряємому періоді (4 квартал 2011
року, 1 квартал 2012 року) позивач мав
взаємовідносини з ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест». Між ТОВ "НВП
Укрпродресурс" (Замовник) та ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест» (Підрядник)
07.09.2011 р. був укладений договір підряду
№ 9-09/11, згідно якого Замовник доручає, а
Підрядник зобов'язується на свій ризик,
своїми силами та обладнанням, із своїх
матеріалів та матеріалів Замовника
виконати та здати Замовнику в
установлений цим договором строк
закінчені підрядні роботи, а саме:
капітальний ремонт котла БКЗ-160-10ПТ ст.
№ 8 ТОВ «Краматорськтеплоенерго» за
адресою: м. Краматорськ, вул.
Орджонікідзе, 5 (т. 1 а.с. 227-230), тобто
котла Краматорської ТЕЦ.

В подальшому між вказаними сторонами
до договору № 9-09/11 були укладені
додаткові угоди за №№ 1, 2, 3, 4, 5, в тому
числі на виконання підрядних робіт на
інших об'єктах (т. 1 а.с. 231-235).

На підтвердження власної правової
позиції позивачем надано до суду
первинні документи: акти приймання
виконаних будівельних робіт (т. 1 а.с.
236-248, т. 2 а.с. 1- 15), податкові накладні (т. 2
а.с. 16-43), платіжні доручення (т. 2 а.с. 44-74).

Наказом Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України № 554
від 04.12.2009 р. (діяв станом на час
виникнення спірних правовідносин)
затверджені примірні форми первинних
документів з обліку в будівництві N
КБ-2в "Акт приймання виконаних
будівельних робіт" та N КБ-3 "Довідка про
вартість виконаних будівельних
робіт/та витрати».

Суд звертає увагу, що позивачем до
матеріалів справи не надано довідок
про вартість виконаних будівельних
робіт/та витрати.

Також, інші документи в підтвердження
фактичного виконання робіт
(специфікації, рахунки,
рахунки-фактури, видаткові накладні),
документи, складання яких передбачено
Правилами визначення вартості
будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000),
затвердженими наказом Держбуду
України № 174 від 27.08.2000 р. (діяв станом на
час виникнення спірних правовідносин),
зв'язку замовлених робіт з
господарською діяльністю та їх
використання в оподатковуваних
операціях в межах такої діяльності
позивачем надано не було.

Згідно п. 5.6 договору № 9-09/11, на
підставі проведеної перевірки Робоча
комісія (утворюється з представників
Підрядника та Замовника) визначає
готовність об'єкта до експлуатації.
Результати перевірки Робочою комісією
готовності закінченого об'єкту до
експлуатації оформляється актом вводу
об'єкта в експлуатацію.

Суду не було надано акту вводу об'єкта в
експлуатацію, документів в
підтвердження відряджень працівників
ТОВ "НВП Укрпродресурс" для приймання
виконаних робіт від ТОВ
"Промбуд-Монтажінвест", документів щодо
підтвердження вартості виконаних
робіт та використаних будівельних
матеріалів, доказів використання
матеріалів Підрядника та Замовника.

Крім того, на вимогу суду не надано
документів щодо вводу об'єкта в
експлуатацію з боку інспекції
державного архітектурно будівельного
контролю, наявність ліцензії
зазначеної інспекції на виконання
робіт на об'єкті повищеної небезпеки,
документів щодо вводу в експлуатацію з
боку органів котлонагляду. Суду також
не надано відомостей щодо
проектувальника котла.

Наказ Державного комітету України по
нагляду за охороною праці від 23.07.1996 р.
№ 125 "Про затвердження Правил будови та
безпечної експлуатації парових котлів,
що працюють під тиском не більше 0,07 МПа
(0,7 кгс/см кв.), водогрійних котлів та
водопідігрівачів з температурою води
не вище 115° С" (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.11.1996 р.
за N 655/1680), містить наступні вимоги: п.
8.1. Виготовлення, монтаж налагодження,
реконструкція та ремонт котлів та їх
елементів повинні виконуватися
підприємствами чи організаціями, що
мають технічні засоби, необхідні для
якісного виконання робіт. Підприємства
та організації повинні мати дозвіл
органів Держнаглядохоронпраці на
виготовлення (довиготовлення), котлів
відповідно до вимог Інструкції про
порядок видачі дозволу на
виготовлення, ремонт і реконструкцію
об'єктів котлонагляду та здійснення
нагляду за виконанням цих робіт. ДНАОП
0.00-5.08-96; п. 8.2. Виготовлення, монтаж,
налагодження, реконструкція і ремонт
котлів або окремих елементів повинні
виконуватися за технологією,
розробленою організацією до початку
робіт, відповідно до вимог цих Правил і
технічних умов, затверджуваних у
встановленому порядку.

Отже, при наявності таких первинних
документів, як податкові накладні, не
було встановлено фактичне укладання
договору, виконання умов договору щодо
ремонту котла Краматорської ТЕЦ.
Зазначена підрядна організація не мала
можливості виконувати роботи щодо
ремонту котла без відповідної
матеріальної бази та наявності
дозвільних документів.

Таким чином, позивачем внаслідок
взаємовідносин з ТОВ
"Промбуд-Монтажінвест" було завищено
суму витрат у розмірі 1041641,00 грн., в т.ч. у
4 кварталі 2011 року на суму 220405,00 грн., у 1
кварталі 2012 року на суму 821056,00 грн.

На підставі викладеного, суд вважає
неможливим здійснення даних
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Тесей-Н», ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест», та вважає їх
здійснення позивачем з метою штучного
формування валових витрат.

Порядок формування валових витрат,
обчислення і сплати податку на
прибуток платниками податку
визначений Податковим кодексом
України.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України,
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 п.п. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 ПК
України, витрати операційної
діяльності включають собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку.

Згідно п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 139.1.9. п.139.1 ст. 139 ПК
України, не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно п. 138.4 ст. 138 ПК України, витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Таким чином, за відсутності належних
первинних документів, позивачем не
підтверджено правомірність формування
валових витрат.

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України
визначено, що для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Водночас, статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, виходячи із системного аналізу
вказаних норм, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братись до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Тобто, витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
мають бути підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків. При цьому,
оцінюватись при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Таким чином, враховуючи ознаки
нереальності здійснення ТОВ «Тесей-Н»
та ТОВ «Промбуд-Монтажінвест»
господарської діяльності, позивачем
під час судового розгляду не надано
доказів реального здійснення
господарських операцій з вказаними
контрагентами, не підтверджено зв'язок
понесених на користь позивача витрат з
його господарською діяльністю. Отже,
позивач неправомірно задіяв в складі
валових витрат при обчисленні податку
на прибуток витрати по
взаємовідносинам з вказаними
контрагентами.

Також, однією з підстав для прийняття
вищевказаного податкового
повідомлення-рішення від 22.11.2013 р. №
слугував висновок податкового
органу про безпідставне включення
позивачем до складу витрат суму у
розмірі 413375,00 грн., у т.ч. у 4 кварталі 2012
року, що виникла у зв'язку з придбанням
у ТОВ «НВП «Ньютек» проекту котла ТГМ 84.

В перевіряємому періоді (4 квартал 2012
року) позивач мав взаємовідносини з ТОВ
НВП «Ньютек». Між ТОВ "НВП
Укрпродресурс" (Покупець) та ТОВ НВП
«Ньютек» (Постачальник) 29.08.2012 р. було
укладено договір № 8-4/12 на поставку
проекту котла ТГМ 84 для подальшого
використання його в господарській
діяльності підприємства (для
впровадження проектного рішення з
метою підвищення техніко-економічних
показників на об'єктах) (т. 1 а.с. 78-79).

На підтвердження власної правової
позиції позивачем надано до суду
первинні документи: видаткова
накладна, платіжне доручення, рахунок
на оплату, акт про господарський оборот
об'єкта інтелектуальної власності,
наказ про введення в експлуатацію
нематеріальних активів, податкова
накладна від 31.08.2012 р. № 573 на загальну
суму 992100,00 грн. (т. 1 а.с. 80-86).

У бухгалтерському обліку даний проект
котла було обліковано по рахунку 127
«Інші нематеріальні активи» та у 4
кварталі 2012 року суму в розмірі 413375,00
грн. було включено до складу витрат в
податковій декларації з податку на
прибуток.

Суд зазначає, що на вимогу суду позивач
не надав пояснення та підтверджуючі
документи стосовно того, що проект
котла (тобто в даному випадку проектна
документація на папері) будь-яким чином
було використано у власній
господарській діяльності. Так,
позивачем не надано будь-яких пояснень
стосовно того, де цей проект
використано чи може бути використано
стосовно певного об'єкта, тобто самого
котла. Де цей котел буде збудовано, чи
де він взагалі знаходиться та працює в
разі, якщо його необхідно ремонтувати.
Позивачем не надано жодних пояснень
стосовно того, яким чином витрачені
кошти на проектну документацію було
використано у власній господарській
діяльності.

Наказ Державного комітету України по
нагляду за охороною праці від 23.07.1996 р.
№ 125 "Про затвердження Правил будови та
безпечної експлуатації парових котлів,
що працюють під тиском не більше 0,07 МПа
(0,7 кгс/см кв.), водогрійних котлів та
водопідігрівачів з температурою води
не вище 115° С" (ареєстровано в
Міністерстві юстиції України 05.11.1996 р.
за N 655/1680), містить наступні вимоги:

П. 5.1.4. Зміна проекту котла,
необхідність якої виникає в процесі
виготовлення, монтажу, експлуатації,
ремонту, модернізації або
реконструкції, повинна бути узгоджена
з автором проекту, при відсутності
автора проекту котла - з головною
організацією з котлобудування.

П. 16.1.1. Реєстрації в місцевих органах
Держнаглядохоронпраці до пуску в
роботу підлягають котли, на які
поширюються Правила, за винятком:
парових і водогрійних котлів з
поверхнею нагріву менше 6 кв. м;
водопідігрівачів (бойлерів) незалежно
від тиску і температури.

Зазначених документів на вимогу суду
надано не було.

Крім того, згідно наданого суду звіту
за формою 1-ДФ по ТОВ НВП «Ньютек», у 3
кварталі 2012 року на вказаному
підприємстві працювала 1 особа -
керівник товариства (т. 2 а.с. 235). Згідно
декларації з ПДВ ТОВ НВП «Ньютек»,
операції на митній території України,
що оподатковуються за основною
ставкою, крім імпорту товарів, а саме
обсяги постачання (без ПДВ), у серпні 2012
року склали 16722805,00 грн. (т. 2 а.с. 230).
Додатки АМ до податкових декларацій з
податку на прибуток ТОВ НВП «Ньютек» до
податкової інспекції не подавало, що
свідчить про відсутність у
підприємства основних фондів (т. 2 а.с.
229). Отже, суд приходить до висновку, що
незначна кількість працівників
вказаного підприємства не мала
фізичної можливості здійснювати
господарську діяльність підприємства
з багатомільйонним оборотом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
сума у розмірі 413375,00 грн. на дату її
включення до складу витрат
підприємства в податковій декларації з
податку на прибуток за 4 квартал 2012 року
не є витратами в розумінні Податкового
кодексу України, тобто фактично не
відповідає вимогам ст. 138 ПК України.
Отже, позивачем внаслідок
взаємовідносин з ТОВ НВП «Ньютек» було
завищено суму витрат у 4 кварталі 2012
року у розмірі 413375,00 грн.

Однією з підстав для прийняття
вказаного податкового
повідомлення-рішення від 22.11.2013 р. №
слугував висновок податкового
органу про неправомірне включення
позивачем до декларації з податку на
прибуток суми у розмірі 300000,00 грн., що
виникла у зв'язку з придбанням послуг у
ТОВ «Інтехлес» за відсутності
підтверджуючих первинних документів.

В перевіряємому періоді (3 квартал 2011
року) позивач мав взаємовідносини з ТОВ
«Інтехлес». Між ТОВ "НВП Укрпродресурс"
(Замовник) та ТОВ «Інтехлес» (Підрядник)
05.08.2011 р. було укладено договір підряду
№ 18, згідно якого Підрядник
зобов'язався виготовити
металоконструкції(т. 2 а.с. 177-180).

На підтвердження власної правової
позиції позивачем надано до суду
первинні документи: локальний
кошторис, договірна ціна, довідка про
вартість виконаних будівельних
робіт/та витрат, акт приймання
виконаних будівельних робіт за серпень
2011 року на суму 300000,00 грн., платіжне
доручення (т. 2 а.с. 181-188).

Як було встановлено судом, первинні
документи бухгалтерського та
податкового обліку позивача, які
надані ним в підтвердження здійснення
господарської операції між позивачем
та ТОВ «Інтехлес» та формування
валових витрат, відповідають вимогам
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні". Доказів зворотнього судовим
розглядом справи не встановлено.

Таким чином, суд вважає безпідставною
правову позицію відповідача про
порушення позивачем п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК України, а саме про те, що
господарські операції між позивачем та
ТОВ «Інтехлес» не підтверджуються
жодними первинними документами.

Отже, податкове повідомлення-рішення
від 22.11.2013 р. № підлягає
скасуванню в частині нарахування
грошового зобов'язання по податку на
прибуток по взаємовідносинам позивача
з ТОВ «Інтехлес» у розмірі 63000,00 грн. та
штрафна санкція - 31500,00 грн., всього -
94500,00 грн. (т. 3 а.с. 23).

Однією з підстав для прийняття
вказаного податкового
повідомлення-рішення від 22.11.2013 р. №
слугував також висновок
податкового органу про завищення
позивачем витрат при здійсненні
реалізації робіт замовнику - ТОВ
«Запорізький коксохімзавод» за ціною
нижчою, ніж ціна придбання цих робіт у
ТОВ «ТНМ-Енерго» на суму у розмірі 514673,00
грн., в т.ч. у 2, 3 кварталах 2012 року. Отже,
на думку ДПІ, позивач придбав робіт на
суму вищу, ніж отримав.

В перевіряємому періоді (2, 3 квартал 2012
року) позивач мав взаємовідносини з ТОВ
«ТНМ-Енерго» та ТОВ «Запорізький
коксохімзавод».

Між ТОВ «Запорізький коксохімзавод»
(Замовник) та ТОВ "НВП Укрпродресурс"
(Підрядник) 04.05.2012 р. був укладений
договір підряду № 5/12, згідно якого
Підрядник зобов'язався на власний
ризик виконати роботу для філії
Кременчуцька ТЕЦ ПАТ
«Полтаваобленерго», а саме:
капітальний ремонт турбоагрегата
Т-100/120-130 УТМЗ ст. № 4 за адресою: м.
Кременчук, вул. Свіштовська, 2 (т. 1 а.с.
189-190). Згідно п. 6.2 договору, закінчення
робіт - 10.05.2013 р.

З метою залучення для виконання
вказаного договору підряду
субпідрядника, між ТОВ "НВП
Укрпродресурс" (Замовник) та ТОВ
«ТНМ-Енерго» (Підрядник) 08.05.2012 р. був
укладений договір підряду № 7-2012,
згідно якого Підрядник зобов'язався на
власний ризик виконати роботу для
філії Кременчуцька ТЕЦ ПАТ
«Полтаваобленерго», а саме:
капітальний ремонт турбоагрегата
Т-100/120-130 УТМЗ ст. № 4 за адресою: м.
Кременчук, вул. Свіштовська, 2 (т. 1 а.с.
130-131). Згідно п. 6.2 договору, закінчення
робіт - 10.05.2013 р.

Матеріали справи містять: договірну
ціну, акти приймання виконаних
будівельних робіт за травень, червень,
липень, серпень, вересень, листопад,
грудень 2012 року, платіжні доручення,
податкові накладні (т. 1 а.с. 132-188).

Згідно вказаних актів приймання
виконаних будівельних робіт, позивачем
було придбано роботи від ТОВ
«ТНМ-Енерго» за травень-грудень 2012 року
на загальну суму 2555453,87 грн.

Згідно акту приймання виконаних
будівельних робіт за травень-серпень
2012 року, ТОВ «Запорізький
коксохімзавод» було придбано у
позивача роботи на суму 1937846,66 грн., та
згідно акту приймання виконаних
будівельних робіт за вересень-грудень
2012 року, ТОВ «Запорізький
коксохімзавод» було придбано у
позивача роботи на суму 662153,34 грн.,
всього за травень-грудень 2012 року -
2600000,00 грн. (т. 1 а.с. 191-213).

Матеріали справи також містять:
платіжні доручення, податкові накладні
(т. 1 а.с. 214-226).

Отже, суд вважає безпідставним
висновок відповідача про те, що
собівартість реалізованих робіт
перевищує вартість продажу на суму у
розмірі 514673,00 грн., в т.ч. у 2, 3 кварталах
2012 року.

Відповідно до п. 137.3 ст. 137 ПК України, у
разі якщо платник податку виробляє
товари, виконує роботи, надає послуги з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва та
якщо договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапного їх здавання, доходи
нараховуються платником податку
самостійно відповідно до ступеня
завершеності виробництва (операції з
надання послуг), який визначається за
питомою вагою витрат, здійснених у
звітному податковому періоді, у
загальній очікуваній сумі таких витрат
та/або за питомою вагою обсягу послуг,
наданих у звітному податковому
періоді, у загальному обсязі послуг,
які мають бути надані.

Після переходу покупцю права власності
на товари (роботи, послуги) з
довготривалим технологічним циклом
виробництва, зазначені у попередньому
абзаці, виконавець здійснює
коригування фактично отриманого
доходу, пов'язаного з виготовленням
таких товарів (робіт, послуг),
нарахованого в попередні періоди
протягом терміну їх виготовлення.

При цьому, якщо фактично отриманий
дохід у вигляді кінцевої договірної
ціни (з урахуванням додаткових угод)
перевищує суму доходу, попередньо
нараховану за наслідками кожного
податкового періоду протягом строку
виготовлення таких товарів (робіт,
послуг), таке перевищення підлягає
зарахуванню до доходів звітного
періоду, в якому відбувається перехід
права власності на такі товари (роботи,
послуги).

Згідно абз. 2 п. 138.2 ст. 138 ПК України, у
разі якщо платник податку здійснює
виробництво товарів, виконання робіт,
надання послуг з довготривалим (більше
одного року) технологічним циклом
виробництва за умови, що договорами,
укладеними на виробництво таких
товарів, виконання робіт, надання
послуг, не передбачено поетапної їх
здачі, до витрат звітного податкового
періоду включаються витрати, пов'язані
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг у
цьому періоді.

Таким чином, враховуючи, що ТОВ
«ТНМ-Енерго» виконувало роботи з
довготривалим технологічним циклом
виробництва та укладеним з позивачем
договором на виконання таких робіт не
було передбачено поетапного їх
здавання, суд вважає правомірним
віднесення позивачем до витрат
звітного податкового періоду саме тих
витрат, які безпосередньо пов'язані з
виконанням робіт саме у цьому періоді,
та нараховано доходи відповідно до
ступеня завершеності виконаних робіт.
При цьому, загальна сума собівартості
виконаних робіт у травні-грудні 2012 року
у розмірі 2555453,87 грн. не перевищує суму
продажу цих робіт у розмірі 2600000,00 грн.

Крім того, в п. 3.1.5 акту перевірки
податковим органом було зазначено, що
перевіркою повноти визначення доходу,
що враховується при визначенні об'єкта
оподаткування, за перевіряємий період
його заниження не встановлено.

Отже, позивачем було правомірно
включено витрати у розмірі 514673,00 грн. до
складу податкових витрат у 2, 3
кварталах 2012 року

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 22.11.2013 р. №
підлягає скасуванню в частині
нарахування грошового зобов'язання по
податку на прибуток по
взаємовідносинам позивача з ТОВ
«ТНМ-Енерго» та ТОВ «Запорізький
коксохімзавод» у розмірі 102836,00 грн., та
штрафна санкція - 51418,00 грн., всього -
154254,00 грн. (т. 3 а.с. 22).

Підставою для прийняття податкового
повідомлення-рішення від 22.11.2013 р. №
слугував висновок податкового
органу про те, що у зв'язку з
проведенням позивачем господарських
операцій з ТОВ «Тесей-Н» та ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест», які мають
ознаки нереальності здійснення
господарської діяльності, позивачем
було завищено суму податкового кредиту
у листопаді 2011 року, січні 2012 року,
лютому 2012 року у загальному розмірі
69511,00 грн. по взаємовідносинам з ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест» та у лютому 2012
року у розмірі 41688,00 грн. по
взаємовідносинам з ТОВ «Тесей-Н»; а
також по взаємовідносинам з ТОВ
«Авріл-2007» позивачем було завищено
суму податкового кредиту у серпні 2012
року у розмірі 168650,00 грн.

Отже, однією з підстав для прийняття
вказаного податкового
повідомлення-рішення слугував
висновок податкового органу про
порушення контрагентами позивача ТОВ
«Тесей-Н» та ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест» своїх
податкових зобов'язань, приписів
господарського та цивільного
законодавства (моральних засад).

Відповідач дійшов висновку, що
правочини, укладені позивачем з ТОВ
«Тесей-Н» та ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест», що
виконувались у листопаді 2011 року, січні
2012 року, лютому 2012 року, мають ознаки
нереальності здійснення.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
такого висновку спірного правового
акту індивідуальної дії на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Як вже зазначалось вище, суд дійшов
висновку щодо неможливості здійснення
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Тесей-Н», ТОВ
«Промбуд-Монтажінвест», та вважає їх
здійснення позивачем з метою штучного
формування податкового кредиту.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п.
188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
окрім іншого, з постачання товарів,
місце постачання яких розташоване на
митній території України. Датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів. База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.

Згідно п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6 ст. 201 ПК
України, платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця та є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду, та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. В свою чергу,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198
виникає, окрім іншого, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. При цьому,
відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

З огляду на викладені положення, для
отримання права сформувати податковий
кредит із сум ПДВ, сплачених в ціні
придбаного товару (робіт, послуг),
платник ПДВ повинен мати податкові
накладні, видані на реально отриманий
товар (роботи, послуги), призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Таким чином, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
податковий кредит можуть мати лише
реально вчинені господарські операції
з придбання товарів, послуг чи основних
фондів з метою використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності, а не саме
лише оформлення відповідних
документів або рух грошових коштів на
поточних рахунках платників податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 ПК України).

Отже, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братись до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Тобто, витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість мають бути підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. При цьому,
оцінюватись при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
обліку.

Таким чином, враховуючи ознаки
нереальності здійснення ТОВ «Тесей-Н»
та ТОВ «Промбуд-Монтажінвест»
господарської діяльності, позивачем
під час судового розгляду не надано
доказів реального здійснення
господарських операцій з вказаними
контрагентами, не підтверджено зв'язок
понесених на користь позивача витрат з
його господарською діяльністю. Отже,
позивач неправомірно задіяв в складі
податкового кредиту при обчисленні
податку на додану вартість витрати по
взаємовідносинам з вказаними
контрагентами.

Також, однією з підстав для прийняття
вказаного податкового
повідомлення-рішення від 22.11.2013 р. №
слугував висновок податкового
органу про завищення позивачем суми
податкового кредиту у серпні 2012 року у
розмірі 168650,00 грн. по взаємовідносинам
з ТОВ «Авріл-2007». В зв'язку з
неотриманням від ТОВ «Авріл-2007»
будь-яких товарів за сплачені кошти у
розмірі 1011900,00 грн., в т.ч. ПДВ - 168650,00 грн.,
на підставі скасування вказаному
постачальнику держреєстрації,
податковим органом зроблено висновок,
що грошові кошти, які були перераховані
позивачем на користь ТОВ «Авріл-2007» не
пов'язані з фінансово-господарською
діяльністю ТОВ "НВП Укрпродресурс".

Судом встановлено, що в перевіряємому
періоді (серпень 2012 року) позивач мав
взаємовідносини з ТОВ «Авріл-2007». Між
ТОВ "НВП Укрпродресурс" (Покупець) та
ТОВ «Авріл-2007» (Постачальник) 22.08.2012 р.
був укладений договір поставки № 8-1/12,
згідно якого позивачу було поставлено
металопродукцію (т. 1 а.с. 87-88).

Матеріали справи містять:
рахунок-фактуру № СФ-000000261 від 28.08.2012 р.,
видаткову накладну № РН-0000109 від 30.10.2012
р., товарно-транспортна накладну № 1 від
30.10.2012 р. (т. 1 а.с. 90, 94, 95). Отже, позивачем
були отримані товари від ТОВ «Авріл-2007»
з метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

ТОВ «Авріл-2007» було виписано на адресу
позивача податкову накладну № 716 від
28.08.2012 р. на суму 1011900,00 грн., в т.ч. ПДВ -
168650,00 грн. (т. 1 а.с. 91). На дату проведення
відповідачем перевірки позивач не мав
дебіторської заборгованості по
бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки
з вітчизняними постачальниками» у
розмірі 1011900,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 344 від 28.08.2012 р.
на суму 1011900,00 грн., актом звірки
взаємних розрахунків за період з 01.01.2012
р. по 30.10.2012 р. між ТОВ "НВП
Укрпродресурс" та ТОВ «Авріл-2007» (т. 1
а.с. 93, 96).

Крім того, суд вважає безпідставним
посилання відповідача на скасування
ТОВ «Авріл-2007» держреєстрації,
оскільки вказане товариство було знято
з держреєстрації 28.05.2013 р., та саме з
цієї дати вказана юридична особа
вважається такою, що припинилась. При
цьому, зазначені
фінансово-господарські операції між
позивачем та ТОВ «Авріл-2007»
здійснювались ще у 2012 році, тобто до
дати припинення вказаного товариства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 104 Цивільного
кодексу України, юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або в результаті
ліквідації. Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Таким чином, суд вважає
необґрунтованим висновок відповідача
про порушення позивачем п. 198.3, п. 198.4 ст.
198 ПК України, оскільки позивачем були
отримані товари від ТОВ «Авріл-2007», за
які у позивача відсутня дебіторська
заборгованість.

Отже, податкове повідомлення-рішення
22.11.2013 р. № підлягає скасуванню в
частині нарахування грошового
зобов'язання по ПДВ по
взаємовідносинам позивача з ТОВ
«Авріл-2007» у розмірі 168650,00 грн. та
штрафна санкція - 84325,00 грн., всього -
252975,00 грн. (т. 3 а.с. 23).

Підставою для прийняття податкового
повідомлення-рішення від 29.08.2013 р. №
слугував висновок відповідача
про те, що 21.03.2012 р. з каси ТОВ "НВП
Укрпродресурс" була видана готівка на
виплату заробітної плати за першу
половину березня 2012 року в сумі 3850,00
грн., та платіжна відомість № 20 від
21.03.2012 р. на вказану суму відсутня. У ТОВ
"НВП Укрпродресурс" встановлено ліміт
залишку готівки в касі на 2012 рік у
розмірі 1310,00 грн. згідно наказу № 7 від
21.06.2011 р. Отже, сума перевищення
встановленого ліміту залишку готівки в
касі на кінець дня склала 2540,00 грн.

Відповідно до абз. 3 п.п. 3.5 п. 3 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого Постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
р. № 637 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 р.
за № 40/10320, для виведення залишку
готівки в касі не приймаються
видаткові касові ордери або видаткові
відомості, в яких видача готівки з каси
не підтверджена підписом одержувача.

Згідно п. 7.24 п. 7 вказаного Положення, у
разі виявлення під час перевірок
видаткових касових ордерів або
видаткових відомостей, у яких видача
готівки з каси не підтверджена
підписом одержувача (абзац другий
пункту 3.5 цього Положення), сума готівки
за такими видатковими документами
додається до залишку готівки в касі
виключно в день, у якому оформлено
зазначені видаткові документи, і
надалі зазначена сума не береться для
розрахунку понадлімітних залишків
готівки.

Суд зазначає, що платіжна відомість № 20
від 21.03.2012 р. на суму 3850,00 грн. є в
наявності у позивача, та видача готівки
з каси по даній відомості підтверджена
підписом одержувача (т. 1 а.с. 75).

Отже, суд вважає безпідставним
висновок відповідача про відсутність у
позивача платіжної відомості № 20 від
21.03.2012 р. на суму 3850,00 грн. та перевищення
встановленого ліміту залишку готівки в
касі на кінець дня у розмірі 2540,00 грн.

Таким чином, податкове
повідомлення-рішення від 29.08.2013 р. №
, яким до позивача застосовано
суму штрафних санкцій у розмірі 5080,00
грн., підлягає скасуванню у повному
обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій або
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, які
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема, з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод, та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Із врахуванням встановлених обставин,
суд дійшов висновку, що податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківській області від
29.08.2013 р. № не відповідає вимогам
ч. 3 ст. 2 КАС України та підлягає
скасуванню у повному обсязі; податкове
повідомлення-рішення від 22.11.2013 р. №
підлягає скасуванню в частині
нарахування суми грошового
зобов'язання по податку на прибуток у
загальному розмірі 248754,00 грн., з яких
165836,00 грн. - за основним платежем, 82918,00
грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями; та податкове
повідомлення-рішення 22.11.2013 р. №
підлягає скасуванню в частині
нарахування суми грошового
зобов'язання по ПДВ у загальному
розмірі 252975,00 грн., з яких 168650,00 грн. - за
основним платежем, 84325,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Отже, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 163, ст. 185, ст. 186, ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство Укрпродресурс" до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень -
задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення від 29.08.2013 р. №
у повному обсязі.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення від 22.11.2013 р. №
в частині нарахування суми
грошового зобов'язання по податку на
прибуток у загальному розмірі 248754,00
грн. (двісті сорок вісім тисяч сімсот
п'ятдесят чотири гривні 00 копійок), з
яких 165836,00 грн. - за основним платежем,
82918,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення 22.11.2013 р. № в
частині нарахування суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у загальному розмірі 252975,00
грн. (двісті п'ятдесят дві тисячі
дев'ятсот сімдесят п'ять гривень 00
копійок), з яких 168650,00 грн. - за основним
платежем, 84325,00 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство Укрпродресурс" (61057, м.
Харків, вул. Римарська, буд. 6, кв. 4, ) на користь Державного
бюджету України (УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова
Харківської області, код 37999628, банк
ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011,
р/р 4011) судові витрати у розмірі
2202,23 грн. (дві тисячі двісті дві гривні
двадцять три копійки).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення та з дня
отримання копії постанови, у разі
проголошення постанови суду, яка
містить вступну та резолютивну
частини, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

У повному обсязі постанову
складено 23.04.2014 р.

Суддя
Сагайдак В.В.