Справа № 739/350/14-а
Суддя: Чепурко В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/350/14-а
Провадження № 2-а/739/14/14
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2014 р.

м.
Новгород-Сіверський

Новгород - Сіверський районний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

представників позивачки - ОСОБА_1,
ОСОБА_2,

представника відповідачки - Бондарець
І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новгороді-Сіверському Чернігівської
області адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до начальника відділу
Держземагентства у
Новгород-Сіверському районі
Чернігівської області Ковальчук Анни
Ігнатіївни про визнання рішення
протиправним, його скасування та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі - позивачка)
звернулася до суду з адміністративним
позовом до начальника відділу
Держземагентства у
Новгород-Сіверському районі
Чернігівської області Ковальчук А.І.
(далі - відповідачка) про визнання
протиправним і скасування рішення про
відмову у погодженні технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
ведення підсобного господарства,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та
зобов'язання погодити вказану технічну
документації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
вказана земельна ділянка судовим
рішенням була передана їй у власність
та виділена в натурі із земельної
ділянки загальною площею 0,375 га, у
зв'язку з чим було виготовлено технічну
документацію із землеустрою для
внесення відомостей до Державного
земельного кадастру. Після цього вона
звернулася до відділу
Держземагентства у
Новгород-Сіверському районі
Чернігівської області з приводу
погодження цієї документації, однак
начальником відділу Ковальчук А.І. 16
січня 2014 року у погодженні
документації було відмовлено з
посиланням на те, що позивачці
необхідно виготовити документацію з
землеустрою щодо поділу земельних
ділянок, а не встановлення меж
земельної ділянки в натурі, первинний
правовстановлюючий документ на
земельну ділянку, на частину якої
визнано право власності за позивачкою,
не був зареєстрований, крім того
зазначається про наявність накладання
суміжних земельних ділянок. Позивачка
з даною позицією не погоджується,
вважаючи, що правовстановлюючим
документом на її земельну ділянку є
відповідне рішення суду від 29 березня
2012 року, для внесення відомостей до
Державного земельного кадастру
достатньо тієї технічної документації,
яка була нею розроблена і не потрібно
розробляти технічну документацію на
всю земельну ділянку, яка належала її
спадкодавцеві. Крім того вказує, що на
стадії погодження технічної
документації відповідачка не повинна
перевіряти чи має місце накладання
земельних ділянок, оскільки це є
повноваженнями державного
кадастрового реєстратора.

Відповідачкою подано заперечення
проти позову, в яких зазначається, що
позивачка повинна була виготовити
технічну документації щодо поділу
земельної ділянки, а не щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі, що є порушення вимог чинного
законодавства, зокрема Закону України
«Про землеустрій». Державний акт, який
був виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку,
право власності на частину якої
визнано за позивачкою, не був
зареєстрований в книзі записів
(реєстрації) державних актів на право
приватної власності на землю і дані про
всю земельну ділянку, яка передавалася
ОСОБА_6 в Державному земельному
кадастрі відсутні. У зв'язку з цим
позивачці було роз'яснено необхідність
разом з іншими землекористувачами
звернутися до Новгород-Сіверської
міської ради Чернігівської області із
заявою про надання дозволу на
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
всієї земельної ділянки, яка
передавалася ОСОБА_6, далі внести
відомості про неї до Державного
земельного кадастру і після цього
виготовити технічну документацію із
землеустрою щодо поділу земельної
ділянки. Також відповідачка зазначає,
що земельна ділянка, на яку позивачкою
розроблено технічну документацію із
землеустрою, згідно схеми знімання та
прив'язки земельних ділянок
накладається на суміжну земельну
ділянку, що належить ОСОБА_7

У судовому засіданні представник
позивачки підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив їх
задовольнити з підстав, вказаних у
позовній заяві, зазначивши, що технічна
документація із землеустрою позивачки
відповідає вимога законодавства, а
відмова відповідачки в її погодженні є
незаконною. Вважає, що необхідності
виготовляти технічну документацію на
всю земельну ділянку, яка передавалася
спадкодавцеві позивачки, немає і
реєстрація всієї земельної ділянки не
потрібна, а достатньо лише тієї
технічної документації, яка розроблена
позивачкою і в погодженні якої було
відмовлено. Щодо можливого накладання
земельної ділянки позивачки і суміжної
земельної ділянки вважає, що
відповідачка не повинна це перевіряти
на стадії погодження технічної
документації.

Представник відповідачки у
судовому засіданні висловилася проти
задоволення позову посилаючись
обставини, викладені в запереченнях на
позовну заяву.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8
дав показання про те, що він працює в ПП
«Елітзем», яке займається розробленням
технічної документації із землеустрою.
Щодо розробленої позивачці технічної
документації зазначив, що вона
розроблена неправильно, оскільки ця
документація розроблялася лише на
частину земельної ділянки, однак
спершу необхідно було розробити
технічну документацію на всю земельну
ділянку і вже після внесення
відомостей про неї до державного
земельного кадастру слід було
здійснити її розподіл. Про це, з його
слів, було відомо представнику
позивачки ОСОБА_2

Заслухавши пояснення
представників позивачки та
відповідачки, допитавши свідка,
дослідивши матеріали справи та наявні
в них докази, суд приходить до
наступних висновків.

Як встановлено, рішенням
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області від 02 червня 2010
року за позивачкою визнано право
власності на ? частину земельної
ділянки загальною площею 0,375 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, з
якої 0,075 га для будівництва та
обслуговування господарства і 0,3 га для
ведення підсобного господарства, що
належала ОСОБА_6 відповідно до
Державного акту про право власності на
земельну ділянку І-ЧН 024107, виданого
Новгород-Сіверською міською радою 09
червня 1998 року на підставі рішення цієї
ради від 29 травня 1998 року (а.с. 4-5).

Рішенням Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 29 березня 2012 року позивачці із
земельної ділянки загальною площею 0,375
га, що розташована по АДРЕСА_1, було
виділено в натурі земельну ділянку
площею 1875 кв. м., у тому числі під двором
спільного користування - 30 кв. м., під
двором і городом - 1845 кв. м. (а.с. 6).

За заявою позивачки, на підставі
вказаних рішень суду, ФОП «ОСОБА_9» було
розроблено технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд площею
0,0178 га та для ведення особистого
селянського господарства площею 0,1414 га
(а.с. 48-67).

Після розроблення вказана
технічна документація була подана до
відділу Держземагентства у
Новгород-Сіверському районі
Чернігівської області для погодження.

За результатами розгляду
технічної документації із землеустрою
відповідачкою прийнято рішення про
відмову в її погодженні, яке викладено
у листі, адресованому позивачці від 16
січня 2014 року №03-09/131. Відповідно до
вказаного листа відмова мотивована
наступним. По - перше, позивачка,
відповідно до рішень суду від 02 червня
2010 року та 29 березня 2012 року, на
підставі статті 56 Закону України «Про
землеустрій» мала виготовити технічну
документацію із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок,
натомість нею виготовлена технічна
документація щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості). По - друге
вказується, що відповідно до статті 126
Земельного кодексу України ( в редакції
Кодексу від 05 березня 2009 року) право
власності на землю посвідчується
державним актом, а відповідно до статті
125 цього Кодексу право власності на
земельну ділянку виникає з моменту
його державної реєстрації. Однак
державний акт на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_6, право власності на
частину якої визнано за позивачкою, не
був зареєстрований в книзі записів
(реєстрації) державних актів на право
приватної власності на землю,
відповідно право власності на земельну
ділянку у ОСОБА_6 не виникло. По-третє
зазначено, що Новгород-Сіверською
міською радою у 2008 році було вилучено
частину земельної ділянки, на яку
ОСОБА_6 видавався державний акт і яка у
подальшому була розподілена між його
спадкоємцями та передано цю частину
земельної ділянки ОСОБА_7, відповідно
фактична площа земельної ділянки по
АДРЕСА_1 на даний час менша ніж та, яка
передавалася ОСОБА_6 площею 0,4 га, що
унеможливлює виконання всіх рішень
щодо її розподілу між співвласниками,
одним з яких є позивачка (а.с.14-15).

Відповідно до частин першої, п'ятої та
шостої статті 186-1 Земельного кодексу
України проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

Органи, зазначені в частинах першій -
третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації.

Як з'ясовано позивачка, як один із
власників частини земельної ділянки,
що була передана ОСОБА_6, на виконання
вказаних законодавчих положень подала
відповідачці для затвердження
розроблену на її замовлення технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Відповідно до частини другої
статті 79-1 Земельного кодексу України
формування земельних ділянок
здійснюється: у порядку відведення
земельних ділянок із земель державної
та комунальної власності; шляхом
поділу чи об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок; шляхом
визначення меж земельних ділянок
державної чи комунальної власності за
проектами землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів.

Частиною п'ятою статті 79-1 ЗК
України передбачено, що формування
земельних ділянок (крім випадків,
визначених у частинах шостій - сьомій
цієї статті) здійснюється за проектами
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок.

Згідно з частиною шостою статті 79-1 ЗК
України формування земельних ділянок
шляхом поділу та об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок, які
перебувають у власності або
користуванні, без зміни їх цільового
призначення здійснюються за технічною
документацією із землеустрою щодо
поділу та об'єднання земельних ділянок.

Відповідно до абзаців першого та
другого частини першої статті 21 Закону
України «Про Державний земельний
кадастр» відомості про межі земельної
ділянки вносяться до Державного
земельного кадастру на підставі
відповідної документації із
землеустрою щодо формування земельних
ділянок - у випадках, визначених
статтею 79-1 Земельного кодексу України,
при їх формуванні.

Враховуючи вказані законодавчі
положення формування належної
позивачці земельної ділянки, як об'єкта
цивільних прав має здійснюватися лише
шляхом поділу земельної ділянки, що
була передана ОСОБА_6 При цьому,
відповідно до частини шостої статті 79-1
ЗК України поділу підлягають тільки
раніше сформовані земельні ділянки,
які перебувають у власності або в
користуванні.

Також у судовому засіданні з'ясовано,
що 13 лютого 2009 року громадянину ОСОБА_7
Новгород-Сіверською міською радою
Чернігівської області було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯГ №811848,
відповідно до якого останньому
передано земельну ділянку площею 0,0600
га, кадастровий номер - :00:008:0055,
розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.41).

Зі схеми знімання та прив'язки
земельних ділянок згідно розподілу
експертів вбачається, що земельна
ділянку ОСОБА_7, розташована по АДРЕСА_2
накладається на земельні ділянки,
виділені позивачці та ОСОБА_10 із
земельної ділянки, що передавалася
ОСОБА_6 (а.с.36).

Оскільки межі земельної ділянки, яка
була передана ОСОБА_6, на даний час
фактично не встановлені, дана земельна
ділянка не сформована, відомості про
неї до Державного земельного кадастру
не внесені, крім того має місце
накладання на цю земельну ділянку
суміжної земельної ділянки, право
власності на яку її власником належним
чином зареєстроване, суд вважає
обґрунтованими доводи відповідачки
про те, що позивачка та інші
співвласники земельної ділянки, яка
передавалася ОСОБА_6, повинні
виготовити технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки,
переданої ОСОБА_6, в натурі (на
місцевості), в подальшому погодити цю
документацію та внести відомості про
вказану земельну ділянку до Державного
земельного кадастру. Лише після цього,
з дотриманням вимог статті 56 Закону
України «Про землеустрій», позивачка
та інші співвласники земельної ділянки
можуть виготовити технічну
документацію із землеустрою щодо її
поділу, погодити цю документацію та
звернутися до кадастрового
реєстратора з приводу реєстрації
утворених в результаті поділу
земельних ділянок.

Виділення ж частини земельної ділянки
з цілої земельної ділянки не шляхом
поділу, а шляхом встановлення її меж
чинним законодавством не передбачене.

Викладене свідчить, що технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки, подана позивачкою
на погодження до відділу
Держземагентства у
Новгород-Сіверському районі
Чернігівської області, не відповідає
вимогам вказаних вище законодавчих
положень. Це в свою чергу спростовує
доводи позивачки та її представника
про відповідність розробленої
технічної документації вимогам
законодавства і відсутність
необхідності розробляти технічну
документацію на всю земельну ділянку,
яка була свого часу передана ОСОБА_6

За таких обставин суд приходить до
висновку, що рішення відповідачки про
відмову в погодженні технічної
документації із землеустрою, викладене
в листі від 16 січня 2014 року за №03-09/131 є
законним та обґрунтованим і підстави
для скасування цього рішення відсутні.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 11, 18, 71, 158 - 163, 167, 186,
254, Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_4 до начальника відділу
Держземагентства у
Новгород-Сіверському районі
Чернігівської області Ковальчук Анни
Ігнатіївни про визнання рішення
протиправним, його скасування та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання постановою законної сили
за наслідками апеляційного
провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Новгород-Сіверський районний суд
Чернігівської області протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування частини третьої статті 160
КАС України або винесення постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.В. Чепурко

Постанова у повному обсязі складена 18
квітня 2014 року.