Справа № 2а-772/09
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Справа № 9104/23326/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Кузьмича С.М.,

суддів
Улицького В.З., Гулида Р.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Нетішинського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття на постанову
Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 12 листопада
2009 року по справі № 2-772/09 за позовом
Нетішинського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття до ОСОБА_1 про
стягнення коштів, виплачених як
допомога по безробіттю,-

в с т а н о
в и в :

В липні 2009 року Нетішинський міський
центр зайнятості звернувся в суд із
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
незаконно отриманої допомоги по
безробіттю в сумі 1853,49 грн. В
обґрунтування позовних вимог, позивач
посилався на те, що відповідач
незаконно отримував допомоги по
безробіттю, оскільки на час
призначення таких був зареєстрований
як приватний підприємець.

Постановою Нетіншинського міського
суду Хмельницької області від 12
листопада 2009 року позов задоволено
частково в сумі 1381,24 грн. В решті
позовних вимог відмовлено у зв'язку з
пропуском, встановленого ст. 99 КАС
України, строку звернення до суду за
захистом порушеного права.

Вказане рішення оскаржив Нетішинський
міський центр зайнятості та вважає, що
оскаржувану постанову суду належить
скасувати, як таку, що винесена з
порушенням норм процесуального права
та прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Зокрема, вказує на те, що судом допущено
помилку при визначенні початку
перебігу строку позовної давності,
оскільки про те, що ОСОБА_1 під час
перебування на обліку був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець центр зайнятості
дізнався під час проведення перевірки
із Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, який надійшов
02.06.2009р., про що свідчить відбиток
штемпеля на ньому. Крім того, вказує на
те, що протягом усього розгляду справи
від сторін не надходило жодних усних чи
письмових клопотань про застосування
до спірних правовідносин строку
позовної давності.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 197 КАС України,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог у їх сукупності, колегія
суддів приходить висновку, що подану
апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Матеріалами справи підтверджується, що
Нетішинським центром зайнятості
ОСОБА_1, на підставі ст. 2 Закону України
„Про зайнятість населення" та
особистих заяв від 21.11.2006 р., 14.05.2007 р
01.12.2008р. надано статус безробітного та
призначено виплату допомоги по
безробіттю.

За час перебування на обліку в центрі
зайнятості відповідач отримав
державну допомогу по безробіттю на
загальну суму 1853,49 грн., а саме, в період

з 21.11.2006 р. по 08.02.2007 р. незаконно
отримано 338,92 грн. допомоги по
безробіттю;

з 14.05.2007р. по 12.06.2007р.-132,63 грн.;

з 01.12.2008р. по 02.06.2009р. - 1381,94 грн.

В ході проведення розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення, на
поданий запит 02.06.2009 року до
Нетішинського міського центру
зайнятості надійшов витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців щодо ОСОБА_1,
який перебував на обліку в службі
зайнятості у якості безробітного.

Із витягу встановлено, що відповідач з
03.10.2001 року зареєстрований як фізична
особа - підприємець та у встановленому
законодавством порядку припинив
підприємницьку діяльність 04.06.2009р.

З цих підстав позивачем зроблено
висновок про те, що на момент звернення
до Нетішинського міського центру
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні відповідач належав
до категорії зайнятого населення і,
відповідно, не мав права на надання
статусу безробітного, отримання
допомоги по безробіттю та інших видів
соціального забезпечення.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про зайнятість населення",
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Підпунктом "б" пункту 3 статті 1
наведеного Закону передбачено, що до
зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах, які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України „Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців" фізична
особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Таким чином, відповідачем у заяві про
надання статусу безробітного з
виплатою допомоги по безробіттю
вказані недостовірні відомості про те,
що він не зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, що
призвело до безпідставного отримання
допомоги по безробіттю.

Частинами 2, 3 ст. 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" передбачено, що
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг. Сума
виплаченого забезпечення внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

В порушення вищезазначених норм Закону
відповідач, при реєстрації у центрі
зайнятості, приховав від державної
служби зайнятості дані про свою
реєстрацію як суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи, тобто те,
що він є зайнятою особою.

Вирішуючи спірні правовідносини суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем було допущено умисне
невиконання своїх обов'язків, які
передбачені ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» щодо повідомлення про
обставини, які впливають на умови
соціальних виплат по безробіттю. Проте,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що не підлягають задоволенню вимоги
позивача про стягнення виплаченої
допомоги по безробіттю за період з
21.11.2006р. по 08.02.2007р. та з 14.05.2007р. по
12.06.2007р. в сумі 471,55 грн, оскільки ним
пропущено, встановлений ст. 99 КАС
України строк звернення до суду за
захистом порушеного права, який він не
просив поновити.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується з наступних підстав.

Згідно ст. 99 КАС України (в редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Для звернення до суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлене інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Матеріалами справи
підтверджується, що Нетішинський
міський центр зайнятості в ході
проведення розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення дізнався
про реєстрацію ОСОБА_1 як фізичної
особи підприємця лише 02.06.2009 року,
отримавши витяг з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємці (а.с. 18).

А відтак, початок перебігу строку
позовної давності слід обчислювати з
02.06.2009р.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони не наполягали на застосуванні
річного строку звернення до
адміністративного суду.

Зважаючи на викладене та з огляду на
фактичні обставини справи, колегія
суддів не погоджується з висновками
суду першої інстанції про часткове
задоволення позовних вимог у зв'язку
пропуском позивачем строку звернення
до суду, доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно задовольнити, а постанову
суду скасувати з прийняттям нової
постанови про задоволення позову з
вищевикладених мотивів.

Керуючись ст. ст. 195, 196,197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, -

п о с т а н
о в и в :

Апеляційну скаргу Нетішинського
міського центру зайнятості -
задовольнити.

Постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 12 листопада
2009 року по справі № 2-772/09 - скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Нетішинського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття кошти в сумі 1853 грн.
49 коп.

Постанова набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя :
Кузьмич С.М.

Судді:
Улицький В.З.

Гулид Р.М.