Справа № 820/3189/14
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 квітня 2014 р.
№ 820/3189/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання -
Кікоян Г.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Гордієнка
М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова про
скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1.)
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова (далі по
тексту - відповідач, УПФУ в
Московському районі), в якому просить
суд скасувати вимогу відповідача про
сплату недоїмки № Ф-1687 від 21.02.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що дії управління Пенсійного
фонду України в Московському районі
міста Харкова з приводу направлення
йому вимоги про сплату недоїмки є
протиправними і не відповідають
законодавству України в сфері
державного соціального страхування, а
отже вимога № Ф-1687 від 21.02.2013 року
підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача надав
письмові заперечення, у яких зазначив,
що оскаржувана вимога сформована та
виставлена позивачу згідно чинного
законодавства України та скасуванню не
підлягає.

В судовому засіданні представник
відповідача просив відмовити позивачу
у задоволені позову з підстав,
зазначених у письмових запереченнях.

Вислухавши доводи позивача, дослідивши
матеріали справи, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок наявних у справі
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
наступного висновку.

Порядок обчислення і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування підприємствами,
установами, організаціями, громадянами
до Пенсійного фонду України
передбачено Законом України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VІ від
08.07.2010 року в редакції на час винесення
оскаржуваної вимоги (далі Закон
України № 2464).

Згідно пунктів 2, 10 частини 1 статті 1
Закону України № 2464, єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування;
страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1
Закону України № 2464, недоїмка - сума
єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена у строки,
встановлені цим Законом, обчислена
територіальними органами Пенсійного
фонду України у випадках, передбачених
цим Законом;

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України № 2464, платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6
Закону України № 2464, платник єдиного
внеску зобов'язаний своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Єдиний внесок, відповідно до пункту 3
частини 1 статті 7 Закону України № 2464,
нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4
цього Закону, які обрали спрощену
систему оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленої цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 1 Закону
України № 2464, мінімальний страховий
внесок - сума єдиного внеску, що
визначається розрахунково як добуток
мінімального розміру заробітної плати
на розмір внеску, встановлений законом
на місяць, за який нараховується
заробітна плата (дохід), та підлягає
сплаті щомісяця

Пунктом 11 статті 8 Закону України № 2464
встановлено, що єдиний внесок для
платників, зазначених у пунктах 4 та 5
частини 1 статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Статтею 13 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2012 рік" встановлено
на 2012 рік мінімальну заробітну плату у
місячному розмірі: з 1 січня - 1073 гривні,
з 1 квітня - 1094 гривні, з 1 липня - 1102
гривні, з 1 жовтня - 1118 гривень, з 1 грудня
- 1134 гривні, отже розмір мінімального
страхового місячного внеску за ці
періоди відповідно становить: з 1 січня
2012 року - 372 грн. 33 коп. (1073 грн. х 34,7%), з 1
квітня 2012 року - 379 грн. 62 коп. (1094 грн. х
34,7%), з 1 липня 2012 року - 382 грн. 39 коп. (1102
грн. х 34,7%), з 1 жовтня 2012 року - 387 грн. 95
коп. (1118 грн. х 34,7%), з 1 грудня - 393 грн. 50
коп. (1134 грн. х 34,7%).

Процедуру нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
страхувальниками, визначеними Законом
України № 2464, нарахування і сплати
фінансових санкцій органами
Пенсійного фонду України, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
коштів визначає Інструкція про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що затверджена
постановою правління Пенсійного фонду
України 27.09.2010 № 21-5, зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 27 жовтня
2010 р. за № 994/18289 (далі - Інструкція).

Пунктом 4.6 Інструкції передбачений
порядок обчислення і строки сплати
єдиного внеску платниками, зазначеними
у підпункті 2.1.3 пункту 2.1 розділу II цієї
Інструкції, які обрали спрощену
систему оподаткування.

Згідно підпункту 4.6.1 пункту 4.6
Інструкції зазначена категорія
платників самостійно обчислює для себе
та членів своїх сімей, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, суму
єдиного внеску, яка не може бути менше
мінімального страхового внеску за
кожну особу на місяць.

У відповідності до підпункту 4.6.2 пункту
4.6 Інструкції, платники сплачують
єдиний внесок, нарахований за
календарний квартал, до 20 числа місяця,
що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок.

Платники можуть сплачувати єдиний
внесок у вигляді авансового платежу в
розмірі, який самостійно визначили, до
20 числа кожного місяця поточного
кварталу. При цьому суми єдиного
внеску, сплачені у вигляді авансових
платежів, ураховуються платником при
остаточному розрахунку, який
здійснюється ним за календарний
квартал до 20 числа місяця, що настає
за кварталом, за який сплачується
єдиний внесок.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ як
платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

У період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року ФОП
ОСОБА_3 перебував на спрощеній системі
оподаткування, у зв'язку з чим повинен
був нарахувати та сплатити до
Пенсійного фонду України за
січень-грудень 2012 року 4572,42 грн., з яких
позивачем фактично нараховано 518, 40 грн.
та сплачено з урахуванням залишку на
початок року 519, 39 грн.

Оскільки позивач не в повному обсязі
виконав обов'язок щодо своєчасної
сплати зобов'язання до Пенсійного
фонду України, як наслідок, утворилась
заборгованість зі сплати єдиного
внеску за 2012 рік в розмірі 4053, 03 грн.

Відповідно до частини 3 статті 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове
соціальне страхування" суми недоїмки
стягуються з нарахуванням пені та
застосуванням штрафів.

Частиною 4 статті 25 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" передбачено, що
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. У разі
незгоди з розрахунком суми недоїмки
платник єдиного внеску узгоджує її з
органом Пенсійного фонду в порядку,
встановленому Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики. У разі якщо згоди
з органом Пенсійного фонду не
досягнуто, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею
протягом десяти робочих днів з дня
надходження рішення відповідного
органу Пенсійного фонду або оскаржити
вимогу до органу Пенсійного фонду
вищого рівня чи в судовому порядку.

У зв'язку з несплатою позивачем
заборгованості, відповідачем
сформована та направлена позивачеві
вимога № Ф-1687 від 21.02.2013 року, яка
отримана позивачем 26.02.2013 року, про що
він зазначає у позовній заяві.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимога, винесена відповідачем
відповідає вимогам законодавства
України, що діяло на момент її
винесення.

Щодо тверджень позивача про обов'язок
управління Пенсійного фонду України
надсилати разом із вимогою про сплату
недоїмки повідомлення-розрахунку на
суму єдиного внеску, суд зазначає
наступне.

Пунктом 6.3 Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (в редакції від
19.12.2012 року), що затверджена постановою
правління Пенсійного фонду України
27.09.2010 № 21-5, зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 27 жовтня
2010 р. за № 994/18289, встановлено, що органи
Пенсійного фонду надсилають платникам
вимогу про сплату недоїмки в таких
випадках:

а) якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності платника або
інформація територіальних органів
органу виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію єдиної державної
податкової політики про суми доходу
(прибутку) фізичних осіб - підприємців
чи осіб, які забезпечують себе роботою
самостійно, свідчать про донарахування
(зменшення) сум єдиного внеску або
органами Пенсійного фонду у
повідомленнях-розрахунках визначено
суми єдиного внеску, які підлягають
доплаті;

б) якщо платник має на кінець
календарного місяця недоїмку зі сплати
єдиного внеску;

в) якщо платник має на кінець
календарного місяця борги зі сплати
фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому підпунктом "а"
цього пункту, вимога надсилається
одночасно з актом документальної
перевірки платника єдиного внеску, або
актом про суми розбіжностей щодо сум
доходу (прибутку), заявлених у
звітності до Пенсійного фонду та
задекларованих у річній податковій
декларації фізичними особами -
підприємцями чи особами, які
забезпечують себе роботою самостійно,
або повідомленням-розрахунком на всю
суму донарахованого (зменшеного)
єдиного внеску.

У випадках, передбачених підпунктами
"б" та/або "в" цього пункту, вимога
надсилається:

платникам, зазначеним у підпунктах 2.1.1
та 2.1.2 пункту 2.1 розділу II цієї
Інструкції, протягом п'яти робочих
днів, наступних за календарним місяцем,
у якому виникла або зросла недоїмка зі
сплати єдиного внеску (заборгованість
зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 2.1.3
та 2.1.4 пункту 2.1 розділу II цієї
Інструкції, протягом п'ятнадцяти
робочих днів, наступних за календарним
місяцем, у якому виникла або зросла
недоїмка зі сплати єдиного внеску
(заборгованість зі сплати фінансових
санкцій).

Вимога формується на підставі даних
особових рахунків платників на суму
боргу, що перевищує 10 грн.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Виходячи з зазначеної норми Інструкції
вбачається, що повідомлення-розрахунок
надсилається лише в разі донарахування
(зменшення) суми єдиного внеску, проте
як в даному випадку, відповідачем
винесено вимогу у зв'язку з несплатою
ФОП ОСОБА_1 суми єдиного внеску,
визначеної Законом України № 2464.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що вимога № Ф-1687 від 21.02.2013
року винесена правомірно, позовні
вимоги позивача є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова про скасування вимоги -
відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Бадюков Ю.В.