Справа № 805/4590/14
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.
Справа № 805/4590/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

12 год. 45 хв.

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Смагар С.В.
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата та Ясинуватському районі
Донецької області до Відділу державної
виконавчої служби Ясинуватського
міськрайонного управління юстиції про
визнання бездіяльності неправомірною

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду
України в м. Ясинувата та
Ясинуватському районі Донецької
області заявлено позов до Відділу
державної виконавчої служби
Ясинуватського міськрайонного
управління юстиції про визнання
бездіяльності державного виконавця
щодо виконавчого провадження по ОСОБА_1
неправомірною.

Позивач в обгрунтування позовних
вимог посилається на те, що провадженні
відповідача знаходиться постанова №76
від 7 серпня 2013 року про стягнення
штрафу з ОСОБА_1 в розмірі 3434 грн. Просив
визнати бездіяльність відповідача по
виконавчому провадженню стосовно
ОСОБА_1 неправомірною.

Позивач через канцелярію суду 23
квітня 2014 року надав письмову заяву, у
якій просив суд розглянути справу без
участі представника, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі. Відповідач
у судове засідання не з'явився, про
дату, місце та час слухання справи
належним чином повідомлений, про
причини неявки суд не повідомив, заяви
про розгляд справи без участі
представника суду не надав, письмових
заперечень також не надав.

Відповідно до частини 6 статті 128 КАС
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду даної справи
у письмовому провадженні на підставі
наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши та оцінивши надані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, суд встановив наступне.

У відповідності до вимог статті 2
Закону України «Про виконавче
провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року
(надалі - Закон № 606) примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Згідно з частиною 3 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби. Тобто, з урахуванням
приписів вищезазначеної норми
відповідачем у даній адміністративній
справі є саме відділ державної
виконавчої служби Ясинуватського
міськрайонного управління юстиції.

Судом встановлено, що 7 серпня 2013 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата та Ясинуватському районі
Донецької області прийнято постанову
№76 від 7 серпня 2013 року про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 3434 грн. на громадянина
ОСОБА_1.

29 серпня 2013 року Відділом Державної
виконавчої служби Ясинуватського
міськрайонного управління юстиції
прийнята постанова про відкриття
виконавчого провадження №39559917 на
підставі постанови УПФУ в м. Ясинувата
та Ясинуватському районі № 76 від 7
серпня 2013 року про стягнення штрафу в
розмірі 3434 грн. з ОСОБА_1

З протоколу ознайомлення зі станом
реалізації виконавчого провадження
згідно статті 12 Закону України «Про
виконавче провадження» у Державній
виконавчій службі Ясинуватського
міськрайонного управління юстиції від
1 квітня 2014 року вбачається, що
відповідачем запити про встановлення
майнового стану боржника до Реєстру
речових прав на нерухоме майно,
Міністерства доходів і зборів, МРЕВ ДАІ
не направлялись, арешт на кошти
боржника у банках не накладався,
боржник до відділу ДВС з питань
погашення заборгованості не
викликався. В матеріалах виконавчого
провадження наявна постанова
(розпорядження) про утримання боргу з
заробітної плати боржника від 4 вересня
2013 року, проте відсутні докази
отримання зазначеної постанови
підприємством ТОВ ГК «Форбіс»,
директором якого є ОСОБА_1

Листом від 27 березня 2013 року №8438/04-19/1
про примусове стягнення Управління
просило відповідача звернути
стягнення на заробітну плату боржника,
яку він отримує у ТОВ ГК «Форбіс»,
накласти арешт та звернути стягнення
на майно, належне боржникові на праві
власності або закріплене за ним
відповідно до статті 66 Закону № 606,
вжити всі можливі необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
вимоги відповідно до статті 11 Закону №
606. Відповідачем зазначений лист був
отриманий 25 лютого 2014 року, але при
ознайомленні зі станом реалізації
виконавчого провадження було
встановлено, що клопотання залишилось
без виконання. В матеріалах
виконавчого провадження відсутні
звіти про здійснення відрахувань з
заробітної плати ОСОБА_1 на користь
позивача.

Відповідно до клопотання позивача до
ВДВС Ясинуватського міськрайонного
управління юстиції про здійснення
виконавчих дій від 21 лютого 2014 року №
1831/09-18/2 в матеріалах справи, Управління
у зв'язку з відсутністю надходжень в
рахунок погашення боргу просило
здійснити перевірку виконання
законних вимог державного виконавця
від 4 вересня 2013 року посадовими
особами підприємства щодо звернення
стягнення на заробітну плату
працюючого у них боржника ОСОБА_1 Але
звіти з підприємства не надходили, про
що також зазначено у протоколі
ознайомлення зі станом реалізації
виконавчого провадження від 1 квітня 2014
року.

У відповідності до статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначаються Законом № 606. Так,
відповідно до Закону № 606 виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 11 Закону №
606 державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті
11 Закону № 606 державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право здійснювати
перевірку виконання юридичними
особами всіх форм власності, фізичними
особами, фізичними
особами-підприємцями рішень стосовно
працюючих у них боржників.

Відповідно до статті 25 Закону № 606 у
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Статтею 27 Закону № 606 передбачено, що
у разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Як передбачено статтею 52 Закону № 606
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.
Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. У разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем. Стягнення на
майно боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця. У
разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

З норми статті 57 Закону № 606
вбачається, що арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. Арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом: винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах;
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Статтею 69 Закону № 606 закріплено, що
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, фізичні особи -
підприємці здійснюють відрахування із
заробітної плати, пенсії, стипендії та
інших доходів боржника і перераховують
кошти стягувачу у строк, встановлений
для здійснення зазначених виплат
боржнику, а якщо такий строк не
встановлено - до десятого числа кожного
місяця, наступного за звітним. Такі
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, фізичні особи -
підприємці кожні шість місяців
надсилають державному виконавцю звіт
про здійснені відрахування та виплати
за формою, встановленою Міністерством
юстиції України. У разі припинення
перерахування коштів стягувачу у
зв'язку із зміною боржником місця
роботи, проживання, перебування чи
навчання або з інших причин
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, фізичні особи -
підприємці не пізніш як у триденний
строк повідомляють державному
виконавцю про причину припинення
виплат та зазначають нове місце роботи,
проживання чи навчання боржника, якщо
воно відоме. Посадові особи, винні у
ненаданні таких відомостей без
поважних причин, можуть бути
притягнуті до відповідальності,
передбаченої законом.

Як було зазначено судом, державним
виконавцем 29 серпня 2013 року було
відкрито виконавче провадження №39559917
з примусового виконання постанови № 76
від 7 серпня 2013 року, яка видана
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата та Ясинуватському районі
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
Управління штрафу у сумі 3434 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем не приймаються у повному
обсязі заходи та не вчиняються у
повному обсязі дії направлені на
примусове виконання постанови про
стягнення штрафу № 76 від 7 серпня 2013
року, тому суд вважає таку
бездіяльність з боку відповідача
незаконною.

Відповідно до частини 2 статті 30
Закону № 606 державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження, а з
виконання рішення немайнового
характеру - у двомісячний строк.

Судом встановлено, що відповідачем не
було здійснено необхідних заходів
передбачених статтею 11 Закону № 606 щодо
своєчасного і повного виконання
вищевказаних постанов про накладання
адміністративного штрафу, а також не
було прийнято відповідних заходів з їх
примусового виконання у встановлений
Законом строк.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищенаведене, суд вважає, що з боку
відповідача при примусовому виконанні
спірної постанови про стягнення штрафу
№ 76 від 7 серпня 2013 року, яка видана
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Ясинувата та Ясинуватському районі
була допущена бездіяльність, яка є
незаконною.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку щодо задоволення позовних
вимог позивача у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51,
56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду
України в м. Ясинувата та
Ясинуватському районі Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Ясинуватського
міськрайонного управління юстиції про
визнання бездіяльності державного
виконавця щодо виконавчого
провадження по ОСОБА_1 неправомірною,
задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Ясинуватського міськрайонного
управління юстиції з виконання
постанови Управління Пенсійного фонду
України в м. Ясинувата та
Ясинуватському районі Донецької
області від 7 серпня 2013 року № 76 про
стягнення штрафу з ОСОБА_1 (адреса:
АДРЕСА_1) на користь управління
Пенсійного фонду України в м. Ясинувата
та Ясинуватському районі Донецької
області (адреса: 86000, м. Ясинувата, вул.
Октябрська, 182) в розмірі 3434 грн.

Постанова прийнята у нарадчій
кімнаті 23 квітня 2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Смагар С.В.