Справа № 2а-11894/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2010-11-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2010 року 15:57 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1, фізичної особи
-суб'єкта підприємницької діяльностідо
Державної податкової інспекції у
Подільському районі м.
Києвапрооскарження податкового
повідомлення-рішення про застосування
фінансових (штрафних) санкцій,за
відповідач - ОСОБА_2
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 3 листопада 2010
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся з позовом до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі м. Києва (далі по тексту
-відповідач) про оскарження
податкового повідомлення-рішення про
застосування фінансових (штрафних)
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення
податкового законодавства.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
податкове повідомлення-рішення
прийнято правомірно та на підставі
норм чинного законодавства.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа -підприємець 6 лютого 2002 року
Подільською районною у м. Києві
державною адміністрацією, на
податковому обліку в ДПІ у
Подільському районі м. Києва перебуває
з 13 лютого 2002 року.
Основними видами діяльності
позивача є оренда будівельної техніки
з оператором, посередництво в торгівлі
товарами широкого асортименту.
В період з 1 квітня 2007 року по 31
грудня 2007 року та з 1 липня 2008 року по 31
грудня 2009 року позивач знаходився на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності та був платником
єдиного податку за ставкою 200,00грн.
Актом перевірки від 15.07.2010р.
№63/17-405/НОМЕР_1 про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) за період з 01.04.2007р. по 31.03.2010р.
(далі по тексту -Акт перевірки)
встановлено порушення статті 1 Указу
Президента України від 03.07.1998р. №727 «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва»зі змінами та
доповненнями, а саме обсяг виручки від
реалізації товарів за 2009 рік СПД ОСОБА_1
перевищив 500 тис. грн. та п.п. 8.1.1 п. 8.1.
статті 8, п.п. «а», п. 17.2. статті 17, п.п.
«а»п. 19.2. статті 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних особі»№889-ІV
від 22.05.2003р. із змінами та доповненнями,
а саме приватний підприємець ОСОБА_1
протягом періоду з 01.04.2007р. по 31.12.2009р.
виплачував фізичним особам грошові
кошти за посередництво та оренді
техніки на загальну суму 810000,00грн., в
-240000,00грн., 2009 рік -500000,0грн. без
попереднього нарахування, утримання та
перерахування до бюджету податку з
доходів фізичних особі, в результаті
чого донараховано податку з доходів
фізичних осіб на загальну суму 121
На підставі акту перевірки
повідомлення-рішення від 28.07.2010р.
суму податкового зобов'язання за
основним платежем 121500,0грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
243000,00грн., усього -364 500,00грн.
Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з п.п. 9.12.3 п. 9.12 статті 9 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних особі»фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності або
фізична особа, яка сплачує ринковий
збір, вважається податковим агентом
найманої нею особи або фізичної особи,
що перебуває з нею у цивільно-правових
відносинах, стосовно будь-яких
оподатковуваних доходів, нарахованих
на користь такої особи, включаючи
будь-які доходи, які кінцево
оподатковуються при їх виплаті. При
цьому порядок нарахування та сплати
збору до Пенсійного фонду України або
внесків до державних соціальних фондів
такими фізичними особами визначається
спеціальним законодавством з питань
такого спрощеного оподаткування.

Відповідно до п. 1.15 статті 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних особі»від 22.05.2003р. №889-ІV із
змінами та доповненнями, податковий
агент - юридична особа (її філія,
відділення, інший відокремлений
підрозділ) або фізична особа чи
представництво нерезидента - юридичної
особи, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Судом встановлено, що позивач
протягом періоду з 1 квітня 2007 року по 31
березня 2010 року здійснював
підприємницьку діяльність у сфері
посередництва та послуг оренди техніки
(кран машин, екскаваторів, будівельних
машин та інше). Позивачем укладались
договори по наданню послуг з ТОВ
«Сіпан»(), ТОВ
«Укрсоюзсервіс» (), ТОВ
«Максимус Контракшн»(код ЄДРПОУ 3120199).
Для виконання умов договорів позивач
наймав техніку і послуги фізичних осіб.
Розрахунки з фізичними особами
проводились у готівковій формі.

Первинні документи, які
підтверджують сплату податку з доходів
фізичних осіб від здійснення
господарських операцій у позивача
відсутні. Підтверджуючих документів на
отримання послуг по транспортуванню
товарів позивач не має, оскільки при
здійсненні транспортування такі
документи не видавались.

Згідно з п. 1.6 статті 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних особі»загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню
згідно з цим Законом, нарахований
(виплачений) на користь платника
податку протягом звітного податкового
періоду (далі - оподатковуваний дохід).
Загальний оподатковуваний дохід
складається з доходів, які підлягають
кінцевому оподаткуванню при їх
нарахуванні (виплаті); доходів, які
підлягають оподаткуванню у складі
загального річного оподатковуваного
доходу; доходів, які оподатковуються за
іншими правилами, визначеними цим
Законом.

Таким чином, вищевказані операції
повинні оподатковуватись податком з
доходів фізичних осіб на загальних
підставах у відповідності до п. 1.6
статті 1 та п. 7.1. статті 7 Закону України
«Про податок з доходів фізичних особі».

Відповідно до п.п. 8.1.1. п. 8.1 статті 8
Закону України «Про податок з доходів
фізичних особі»податковий агент, який
нараховує (виплачує) оподатковуваний
дохід на користь платника податку,
утримує податок від суми такого доходу
за його рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону.

Згідно з п.п. «а»п. 17.2. статті 17
Закону України «Про податок з доходів
фізичних особі»особою, відповідальною
за нарахування, утримання та сплату
(перерахування) до бюджету податку з
інших доходів, є для оподатковуваних
доходів з джерелом їх походження з
України - податковий агент.

Відповідно до п.п. «а»п. 19.2 статті 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних особі»особи, які відповідно
до цього Закону мають статус
податкових агентів, зобов'язані
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок.

Підпунктом 20.3.2. п. 20.3. статті 20
Закону України «Про податок з доходів
фізичних особі»встановлено, що у разі
коли податковий агент до або під час
виплати доходу на користь платника
податку не здійснює нарахування,
утримання або сплату (перерахування)
цього податку, відповідальність за
погашення суми податкового
зобов'язання або податкового боргу, що
виникає внаслідок таких дій,
покладається на такого податкового
агента. При цьому платник податку -
отримувач таких доходів звільняється
від обов'язків погашення такої суми
податкових зобов'язань або податкового
боргу.

Таким чином, в порушення вимог п.п.
8.1.1. п. 8.1 статті 8, п.п. «а»п. 17.2. статті 17,
п.п. «а»п. 19.2 статті 9 Закону України
«Про податок з доходів фізичних
особі»позивач протягом періоду з 1
квітня 2007 року по 31 грудня 2009 року
виплачував фізичним особам грошові
кошти за посередництво та послуги по
оренді техніки на загальну суму
810000,00грн., в тому числі за 2007 рік
-70000,00грн., 2008 рік -240000,00грн., 2009 рік
-500000,0грн. без попереднього нарахування,
утримання та перерахування до бюджету
податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до п.п. 7.1. статті 7
Закону України «Про податок з доходів
фізичних особі»ставка оподаткування
встановлюється на рівні 15% від об'єкта
оподаткування, тобто з 1 квітня 2007 року
по 31 грудня 2009 року занижено податок з
доходів фізичних осіб при виплаті
доходів громадянам складає 121500,0грн.
(810000,00х15%).

Перевіркою повноти нарахування,
утримання та перерахування до бюджету
податку з доходів фізичних осіб при
виплаті доходів громадян встановлено
порушення п.п. 8.1.1. п. 8.1 статті 8, п.п.
«а»п. 17.2. статті 17, п.п. «а»п. 19.2 статті 9
Закону України «Про податок з доходів
фізичних особі»позивач протягом
періоду з 1 квітня 2007 року по 31 грудня 2009
року виплачував фізичним особам
грошові кошти без попереднього
нарахування, утримання та
перерахування до бюджету податку з
доходів фізичних особі, в результаті
чого донараховано податок з доходів
фізичних осіб на загальну суму
121500,00грн.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про правомірність винесення
Державною податковою інспекцією у
Подільському районі м. Києва
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 28.07.2010р. фізичній особі
-підприємцю ОСОБА_1.

Згідно зі статтею 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач виконав покладений на нього
обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 28.07.2010р.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, фізичної
особи -суб'єкта підприємницької
діяльності відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
08.11.2010р.

Суддя
В.В. Амельохін