Справа № 0827/2а-12744/11
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2014 рокусправа № 0827/2а-12744/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Богданенка І.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Надточого В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 13 жовтня 2011 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Шевченківському району про визнання
бездіяльності неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2011 року позивачка звернулася
до суду з позовом, в якому просила суд
визнати неправомірними дії
відповідача по виплаті допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірах менших, ніж
встановлено Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2011 року
було відкрите скорочене провадження по
справі та залишено без розгляду
адміністративний позов в частині вимог
в строк до 21.03 2011 року.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду,
позивачка подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову та задовольнити позовні
вимоги.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися.
Відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка має малолітню доньку -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
знаходиться на обліку у відповідача та
отримує з 11.01.2010 року по 24.10.2012 року
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, як
особа, що застрахована у системі
соціального загальнообов'язкового
державного соціального страхування, у
розмірі 130 грн. на місяць, про що
зазначено у відповіді відповідача від
09 вересня 2011 року та підтверджується
довідкою від 07 вересня 2011 року, які
міститься в матеріалах справи (а.с.9, 10).

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
адміністративного позову з наступних
підстав.

Як слідує із правових норм, що
регулюють спірні правовідносини, до 1
січня 2008 року, тобто, до набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися як
Законом України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" № 2811-XII від 21 листопада
1992 (далі- Закон № 2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) так і Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" (далі- Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами (статтями 15 та 43 відповідно).

Зокрема, статтею 43 Закону № 2240-III було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом. При
цьому, будь-яких обмежень щодо розміру
вказаної допомоги норма Закону не
містила, та не визначала будь-якого
іншого порядку щодо призначення
вказаної допомоги.

Однак, пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №
107-VI були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III, а
саме: дію статті 13 Закону № 2811-ХІІ з 01
січня 2008 року поширено і на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
виключено статті 40-44.

В той же час, рішенням Конституційного
Суду України від 22 травня 2008 року №
10-рп/2008 визнано неконституційними
положення пункт 25 розділу II Закону №
107-VI щодо виключення статей 40-44 Закону №
2240-III.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІІ Закону
№ 107-VI було передбачено, що розділ II
цього Закону діє до 31 грудня 2008 року.

Аналіз вказаних правових норм свідчить
про те, що 01 січня 2009 року відновлено
дію вищезазначених положень Закону №
2240-III, у тому числі, і статті 43 цього
Закону, приписи якої мали б бути
застосовані Відповідачем при
нарахуванні у 2012 році допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
трирічного віку, адже даною нормою
Закону чітко визначено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму.

Правлінням Фонду у 2010-2013 роках
будь-яких рішень щодо визначення
розміру указаної допомоги не
приймалось.

Закони України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» № 2154 від 27.04.2010, «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» №
2857 від 23.10.2010, «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» № 4282 від 22.12.2011 року
та « Про Державний бюджет України на 2013
рік» № 5515 від 06.12.2012 не містять
будь-яких положень щодо розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ або
делегування повноважень по визначенню
такого розміру Кабінету Міністрів
України.

За таких обставин допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку має надаватися
застрахованій особі у розмірі,
визначеному статтею 43 Закону № 2240-ІІІ,
а саме - у розмірі прожиткового
мінімуму.

З огляду на приписи частин 1, 2 ст. 99
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Судом першої інстанції вірно
постановлено ухвалу про залишення
частини позовних вимог без розгляду у
зв'язку з відсутністю поважних причин
пропуску строку звернення до суду.

Окрім того, колегія суддів щодо виплати
допомоги в подальшому, зазначає, що
виходячи з вимог ст. 6 КАС України,
захисту підлягає вже порушене право, а
не те, яке може бути порушено у
майбутньому і щодо якого невідомо, буде
воно порушено чи ні. Необхідною умовою
для звернення особи до суду з
адміністративним позовом є обов'язкова
наявність порушення прав, свобод чи
інтересів цієї особи у сфері
публічно-правових відносин.

Таким чином, враховуючи наведене, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що відповідач при нарахуванні та
виплаті допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі, меншому, ніж визначено статтею
43 Закону України від 18 січня 2001 року №
2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
діяв неправомірно та з порушенням норм
матеріального права.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 160,198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 13 жовтня 2011 року -
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Шевченківському району щодо
нарахування та виплати на користь
ОСОБА_1 по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі, меншому, ніж визначено статтею
43 Закону України від 18 січня 2001 року №
2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
з 22.03 2011 року по 22.09.2011 року -
неправомірними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Шевченківському району
здійснити перерахунок та забезпечити
виплату на користь ОСОБА_1 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст.43
Закону України від 18 січня 2001 року №
2240-ІІІ "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
у розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом на момент
виплати, починаючи з 22.03 2011 року по
22.09.2011 року, з урахуванням виплачених
сум.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної з моменту
проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
І.Ю. Богданенко