Справа № 2а/1270/4017/2012
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/81644/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Рубіжанської об'єднаної державної
податкової інспекції Луганської
області Державної податкової служби на
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2012 року
та постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 13.09.2012 року
по справі №2а/1270/4017/2012 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізінвест» до
Рубіжанської об'єднаної державної
податкової інспекції Луганської
області Державної податкової служби
про визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лізінвест»
звернулось до суду з позовною заявою до
Рубіжанської об'єднаної державної
податкової інспекції Луганської
області Державної податкової служби
про визнання незаконним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
20.01.2012 року № в частині зменшення
заявленої суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за вересень 2011 року на суму
1350743,00 грн. та нарахування штрафної
санкції у сумі 675372,00 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 13.09.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 29.11.2012 року у даній справі позов
задоволено з огляду на правомірність
заявлених вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем здійснено
позапланову невиїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізінвест» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
період за вересень 2011 року, за
результатами якої встановлено
порушення пп. «а» п. 200.4 ст. 200
Податкового кодексу України та
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 20.01.2012 року №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ на суму 1350743,00 грн.,
та нараховано штрафні санкції в
розмірі 675372,00 грн.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківською рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України, сума податку, що
підлягає бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітною
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Податковий кодекс встановлює єдиний
випадок, коли не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг (п.198.6 ст. 198
Податкового кодексу) це суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, які не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З матеріалів справи вбачається, що усі
суми податку на додану вартість, що
заявлені позивачем до бюджетного
відшкодування, підтверджені
податковими накладними, порушень щодо
їх оформлення перевіркою не
встановлено, отже позивач правомірно
відніс відповідні суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг до
податкового кредиту.

Доводи відповідача про нікчемність
угод, укладених між позивачем та його
контрагентами, судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Крім того, чинне законодавство України
не ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Невиконання
контрагентом свого зобов'язання зі
сплати ПДВ до бюджету зумовлює
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Рубіжанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Луганської області
Державної податкової служби відхилити.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 29.11.2012 року
та постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 13.09.2012 року
по справі №2а/1270/4017/2012 залишити без
змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.