Справа № 2а-1141/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 19 березня 2012 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України,
третя особа Державна комісія з
регулювання ринків фінансових послуг
України про визнання бездіяльності
протиправною,

ВСТАНОВИЛА

У січні 2012 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Кабінету Міністрів України,
третя особа Державна комісія з
регулювання ринків фінансових послуг
України, про визнання бездіяльності
відповідача у контролі за діяльністю
Кредитної спілки «Християнська
злагода» та зобов'язати Кабінет
Міністрів України видати
розпорядження, яким відшкодувати
позивачу суму коштів внесених на
депозит у Кредитної спілки
«Християнська злагода» з резервного
фонду Державного бюджету України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва 19
березня 2012 року позивачу відмовлено в
задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити вимоги
позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
у задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
позивач є вкладником Кредитної спілки
«Християнська злагода», що
підтверджується наданою позивачем
розрахунковою книжкою рахунку №516/08
ОСОБА_2, що була видана головою
правління вказаної Кредитної спілки
від 20.02.2008 року. Відповідно до вказаної
розрахункової книжки позивач вклав до
Кредитної спілки «Християнська
злагода» суму в розмірі 51 941 грн..

В листопаді 2008 року було порушено
кримінальну справу №141-2596 по
обвинуваченню голови правління
Кредитної спілки «Християнська
злагода» ОСОБА_3 в злочинах
передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.2 та ч.3
ст.358, ч.2 ст.366 Кримінального кодексу
України.

Позивач 12.12.2011 року звернувся до
Кабінету Міністрів України та
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України із заявою, в
якій зазначає що вклад до Кредитної
спілки «Християнська злагода» йому не
повернутий, тому на виконання ст. 1177
Цивільного кодексу України просить
відшкодувати йому шкоду в розмірі суми
вкладу 51941 грн. з резервного фонду
державного бюджету України.

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
на його думку, державні органи проявили
бездіяльність, в результаті чого
позивачу було завдані збитки. Так,
Галицький районний суд м.Львова,
розглядаючи кримінальну справу, щодо
голови правління кредитної спілки
«Християнська злагода» ОСОБА_3, не
визначив порядку відшкодування шкоди,
чим, на думку апелянта проявив
бездіяльність. Крім того, Кабінет
Міністрів України не здійснив
відповідних заходів по забезпеченню
громадського порядку та боротьби зі
злочинністю, чим також проявив
бездіяльність. Аналогічною є позиція
апелянта і щодо дій Державної комісії з
регулювання фінансових послуг України
і органів прокуратури.

Дослідивши позицію суду першої
інстанції та доводи, викладені
позивачем в апеляційній скарзі,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
та винесене на підставі повного й
об'єктивного правового аналізу
матеріалів справи.

Так, твердження апелянта про
бездіяльність органів влади, щодо
вирішення питання про повернення
коштів, вкладених позивачем у кредитну
спілки «Християнська злагода», колегію
суддів до уваги не беруться, оскільки
апелянтом не надано жодних фактичних
доказів, які б підтверджували таку
бездіяльність. Зокрема, такими
доказами є відповідні рішення суду, які
набрали законної сили, про
бездіяльність органів влади.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовий статус та повноваження
Кабінету Міністрів України визначені у
Конституції України та Законі України
«Про Кабінет Міністрів України».

Відповідно до ст. 113 Конституції
України Кабінет Міністрів України є
вищим органом у системі органів
виконавчої влади. Кабінет Міністрів
України у своїй діяльності керується
Конституцією і законами України,
актами Президента України

Відповідно до ст. 116 Конституції,
Кабінет Міністрів України: 1)
забезпечує державний суверенітет і
економічну самостійність України,
здійснення внутрішньої і зовнішньої
політики держави, виконання
Конституції і законів України, актів
Президента України; 2) вживає заходів
щодо забезпечення прав і свобод людини
і громадянина; 3) забезпечує проведення
фінансової, цінової, інвестиційної та
податкової політики; політики у сферах
праці й зайнятості населення,
соціального захисту, освіти, науки і
культури, охорони природи, екологічної
безпеки і природокористування; 4)
розробляє і здійснює загальнодержавні
програми економічного,
науково-технічного, соціального і
культурного розвитку України; 5)
забезпечує рівні умови розвитку всіх
форм власності; здійснює управління
об'єктами державної власності
відповідно до закону; 6) розробляє
проект закону про Державний бюджет
України і забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України, подає
Верховній Раді України звіт про його
виконання; 7) здійснює заходи щодо
забезпечення обороноздатності і
національної безпеки України,
громадського порядку, боротьби зі
злочинністю; 8) організовує і
забезпечує здійснення
зовнішньоекономічної діяльності
України, митної справи; 9) спрямовує і
координує роботу міністерств, інших
органів виконавчої влади; 10) виконує
інші функції, визначені Конституцією
та законами України, актами Президента
України.

Основні завдання та повноваження
Кабінету Міністрів України визначено
положеннями Закону України «Про
Кабінет Міністрів України».

Відповідно до ч. 6 ст. 130 Господарського
кодексу України, статус, порядок
організації та здійснення
господарської діяльності кредитної
спілки визнаються цим Кодексом,
законом про кредитні спілки та іншими
законами.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про
кредитні спілки» встановлено, що
відповідно до принципів діяльності
спілки забороняється будь-яке
втручання в діяльність кредитної
спілки, за винятком випадків,
передбачених законом.

Відповідно до статті 26 вищевказаного
Закону України органом, що здійснює
державне регулювання і нагляд за
діяльністю кредитних спілок, є
уповноважений орган згідно з
законодавством України про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг, а також інші
державні органи відповідно до їх
компетенції.

Таким органом, відповідно до норм
чинного законодавства, в тому числі
Закону України «Про фінансові послуги
і державне регулювання ринків
фінансових послуг» є Державна комісія
з регулювання ринків фінансових послуг
України.

Частиною першою статті 23 Закону
України «Про фінансові послуги і
державне регулювання ринків
фінансових послуг» передбачено, що
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, є державним
колегіальним органом, підпорядкованим
Президенту України, підзвітним
Верховній Раді України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, про відсутність у
Кабінету Міністрів України
повноважень щодо здійснення
державного контролю за діяльністю
кредитних спілок, а тим більше такого
обов'язку.

Стосовно вимог позивача про
відшкодування шкоди за рахунок
резервного фонду Державного бюджету
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Бюджетного
кодексу України, резервний фонд
бюджету формується для здійснення
непередбачених видатків, що не мають
постійного характеру і не могли бути
передбачені під час складання проекту
бюджету. Порядок використання коштів з
резервного фонду бюджету визначається
Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаної норми
закону, Кабінетом Міністрів України
прийнято Порядок використання коштів
резервного фонду бюджету,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29 березня 2002 року
№415.

З системного аналізу вищевказаних
положень законодавства, колегія суддів
приходить до висновку, що кошти із
резервного фонду Державного бюджету
виділяються лише в крайньому випадку, у
разі відсутності інших джерел та на
потреби загальнодержавного значення (в
деяких випадках місцевого значення),
або щодо необхідності ліквідації
наслідків надзвичайних ситуацій
техногенного та природного характеру
тощо.

Факт визнання особи цивільним
позивачем по справі не є
преюдиціальним фактом, та не доводить
наявність у позивача права на
отримання коштів з осіб, які винні в
скоєнні злочину. Доказування підстав
та розмірів цивільного позову в
кримінальній справі здійснюється за
правилами кримінального судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 1177
Цивільного кодексу України майнова
шкода, завдана майну фізичної особи
внаслідок злочину, відшкодовується
державою, якщо не встановлено особу,
яка вчинила злочин, або якщо вона є
неплатоспроможною.

В матеріалах справи відсутні докази,
які б свідчили про неплатоспроможність
осіб, які визнанні винними у вчиненні
злочину.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням вище викладеного,
колегія суддів вважає, що відмовляючи у
задоволенні вимог позивача, суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку
щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми матеріального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного апелянтом рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 березня 2012 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
04.04.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Карпушова О.В.