Справа № 424/551/14-а
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шумченко Л.В.
Суддя-доповідач - Блохін А. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
справа №424/551/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Блохіна А.А.,
суддів Міронової Г.М., Юрко І.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Ровеньки Луганської області на
постанову Ровеньківського міського
суду Луганської області від 25 лютого 2014
року у справі № 424/551/14-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Ровеньки Луганської
області «Про визнання дій щодо щодо
відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці неправомірними та про
зобов'язання вчинити певні дії»,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Ровеньки Луганської області про
визнання дій щодо відмови в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 16
жовтня 2010 року Управління Пенсійного
Фонду України в м. Ровеньки Луганської
області на підставі розпорядження №
179402 від 17.08.2011 року виплачує їй у зв'язку
з виходом у відставку щомісячне
довічне грошове утримання з заробітної
плати 4 828 грн., яке було призначено на
підставі ст.43 Закону України «Про
статус суддів» від 15.12.1992 року (в
редакції що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) в розмірі 86
відсотків із заробітку працюючого на
відповідній посаді судді. В грудні 2013
року підвищилась заробітна плата
судді, працюючого на відповідній
посаді, яка склала 18 270 грн. 21 січня 2014
року позивач звернулась до Управління
Пенсійного Фонду України в м. Ровеньки
Луганської області із заявою про
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у зв'язку з підвищенням заробітної
плати судді, працюючого на відповідній
посаді, згідно з довідкою
Територіального управління Державної
судової Адміністрації України в
Луганській області № 6 від 15.01.2014 року. 23
січня 2014 року позивач отримала рішення
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Ровеньки Луганської області від
22.01.2014 року про відмову в перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у зв'язку з
тим, що відповідно до ч.4 ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» , передбачено проведення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання лише суддям
Конституційного Суду України.

Постановою Ровеньківського міського
суду Луганської області від 25 лютого 2014
року у справі № 424/551/14-а задоволено.
Визнано рішення Управління Пенсійного
фонду України в м. Ровеньки Луганської
області від 22.01.2014 року про відмову
ОСОБА_2 в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до ч. 3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» від 07.07.2010 року на підставі
довідки Територіального управління
Державної судової адміністрації
України у Луганській області № 6 від
15.01.2014 року неправомірним та скасувати
його. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ровеньки Луганської області здійснити
ОСОБА_2 перерахунок та виплату з 01
грудня 2013 року щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
в розмірі 86 % відповідно до ст. 129 та ч.3
ст.138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року, виходячи
з суддівської винагороди працюючого на
відповідній посаді судді в розмірі 18
270,00 грн., на підставі довідки
Територіального управління Державної
судової Адміністрації у Луганській
області № 6 від 15.01.2014 року, без
обмеження щомісячного довічного
грошового утримання максимальним
розміром, з урахуванням проведених
виплат.

Не погодившись з таким рішенням,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій він зазначив, що постанова судом
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким відмовити в
задоволені позовних вимог.

Згідно частини 1 статті 197 КАС України
суд розглянув справу у порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, здійснюючи апеляційний
перегляд справи в межах апеляційної
скарги, вважає, що останню необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідно до
Постанови ВРУ від 09.09.2010 р. та згідно
наказу голови Ровеньківського
міського суду Луганської області від
15.10.2010 року № 39 позивачка ОСОБА_2 була
звільнена 15.10.2010 року із посади судді
Ровеньківського міського суду
Луганської області у зв'язку з поданням
заяви про відставку (а.с.13-14).

3 16 жовтня 2010 року Управлінням
Пенсійного Фонд України в м. Ровеньки
Луганської області позивачці
призначено виплату щомісячного
довічного грошового утримання.

Відповідно до розпорядження
відповідача № 179402 від 17.08.2011 року
позивачці було призначено щомісячне
довічне грошове утримання у сумі 4 152
грн. 08 коп. (а.с. 12).

21 січня 2014 року позивачка звернулась до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Ровеньки Луганської області із
заявою про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання з 01.12.2013
року у зв'язку з підвищенням заробітної
плати судді, працюючого на відповідній
посаді згідно довідки Територіального
управління Державної судової
Адміністрації у Луганській області № 6
від 15.01.2014 року. Однак, рішенням
відповідача від 22.01. 2014 року було
відмовлено позивачці у такому
перерахунку, з тих підстав, що
відповідно до ч.4 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
передбачено проведення перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання лише судцям Конституційного
Суду України, законом не передбачено
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання суддів у відставці
у разі зміни грошового утримання
діючих суддів місцевих судів (а.с.8).

Зазначене свідчить, що між сторонами
виник спір саме щодо перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання як судді у відставці у
зв'язку з підвищенням заробітної плати
судді, працюючого на відповідній
посаді відповідно до довідки
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Луганській
області.

Так, відповідно до статті 9 КАС України,
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Відповідно до пункту 14 частини першої
статті 92 Конституції України статус
суддів визначається, виключно законами
України. Незалежність і
недоторканність суддів гарантуються
Конституцією і законами України
(частина перша статті 126 Основного
Закону України).

Гарантії незалежності суддів
закріплені, зокрема, у ч.4 ст.47 ЗУ « Про
судоустрій і статус суддів», згідно з
якою незалежність судді
забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді (пункти 7, 8).

Органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
та службові особи, а також фізичні і
юридичні особи та їх об'єднання
зобов'язані поважати незалежність
судді і не посягати на неї; при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу визначених
Конституцією України гарантій
незалежності судді (частини п'ята,
шоста статті 47 Закону).

Конституційний Суд України зазначав,
що невід'ємною складовою статусу
суддів є їх незалежність, яка
забезпечується, у тому числі,
гарантуванням фінансування та
належних умов для функціонування судів
і діяльності суддів, їх правового і
соціального захисту (підпункт 1.1 пункт 1
резолютивної частини Рішення
Конституційного Суду України від 1
грудня 2004 року № 19-рп/2004).

Про необхідність додержання
незалежності судових органів та суддів
наголошено у таких міжнародно-правових
актах, як Основні принципи
незалежності судових органів, схвалені
резолюціями Генеральної Асамблеї ООН
40/32 від 29 листопада 1985 року та 40/146 від 13
грудня 1985 року.

Процедури ефективного здійснення
Основних принципів незалежності
судових органів, затверджені 24 травня
1989 року Резолюцією 1989/60 Економічної і
Соціальної Ради ООН, Європейська
хартія про закон про статус суддів від
10 липня 1998 року (далі -Хартія),
Рекомендація Комітету Міністрів Ради
Європи державам-членам щодо суддів:
незалежність, ефективність та
обов'язки від 17 листопада 2010 року № 12
(2010) та додаток до неї. У цьому додатку
визначено, що оплата праці суддів
повинна відповідати їх професії та
виконуваним ооовязкам; мають існувати
гарантії виплат у зв'язку з виходом на
пенсію, для захисту оплати праці суддів
від зменшення слід прийняти спеціальні
законодавчі положення (пункт 54 розділу
VI).

Хартією передбачено, що рівень
винагороди може залежати від стажу,
характеру обов'язків, виконання яких
доручається професійним суддям, і від
важливості покладених на них завдань
(пункт 6.2).

Виходячи з системного аналізу положень
Закону, це утримання є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу.

Щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці є належним
утриманням цього судді після
припинення виконання ним своїх
професійних обов'язків та особливою
нормою його соціального забезпечення.

Зазначене узгоджується з правовою
позицією Конституційного Суду України,
за якою щомісячне довічне грошове
утримання є гарантованою державою
щомісячною звільненою від сплати
податків грошовою виплатою, що слугує
забезпеченню належного утримання
судді, в тому числі після звільнення
від виконання обов'язків судді (абзац
п'ятий пункту 7 мотивувальної частини
Рішення від 11 жовтня 2005 року № 8-ш/2005;
абзац третій підпункту 3.3 пункту 3
мотивувальної частини Рішення від 18
червня 2007 року № 4-рп/2007) (Рішення КСУ
від 04.12.2011р. №18-рп/2011).

Досліджуючи правове поняття
«щомісячне довічне грошове утримання
судді», Конституційний суд України у
мотивувальній частині рішення від 14
грудня 2011 року № 18-рп вказав, що це
утримання є самостійною гарантією
незалежності судді та складовою його
правового статусу, а правова природа
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці та
щомісячного грошового утримання
діючого судді однакова, а самі ці
поняття однорідні та взаємопов'язані,
ідентичні, відрізняються лише за
способом фінансування: судді у
відставці цю виплату сплачує Пенсійний
фонд України за рахунок коштів
Державного бюджету України, діючому
судді виплачується виключно з
Державного бюджету України.

У цьому ж рішенні Конституційний суд
України вказує про неможливість
звуження змісту та об'єму гарантій
незалежності суддів, а відповідно,
матеріального та соціального
забезпечення.

Конституційний Суд України
неодноразово звертав увагу на
неконституційність обмеження розміру
довічного грошового утримання суддів і
означав, що встановлення максимального
розміру такого утримання звужує обсяг
існуючого права і водночас знижує
досягнутий рівень гарантій
суддівської незалежності,
підкреслював, що такі положення
приймалися Верховною Радою всупереч
вимогам частини третьої статті 22
Конституції України щодо
недопустимості звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод при
прийнятті нових законів або внесення
змін до чинних законів, а тому не
відповідали їй (були неконституційними
- (рішення КСУ від 18.06.2007 p., № 4-рп/2007, п. 7.5.
рішення Конституційного суду України
від 22.05.2008 р. № 10-ш/2008).

На підставі ч.2 ст. 43 Закону України «Про
статус суддів» від 15.12.1992 року №2863-XII, що
був чинний на час призначення
позивачці щомісячного довічного
грошового утримання, за суддею, який
перебуває у відставці, зберігається
звання судді і такі ж гарантії
недоторканості та соціального захисту,
як і до виходу у відставку.

Згідно ч.4 ст. 43 Закону №2863-ХП, судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді не менш 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більш ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Таким чином, відповідно до Закону
№2863-ХИ щомісячне довічне грошове
утримання судді у відставці напряму
було пов'язане з системою оплати праці
працюючих суддів.

Стаття 43 Закону України «Про статус
суддів» від 15.12.1992 року втратила
чинність при введенні в дію Закону
України № 2453- VI «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.2010 року.

Так, ч. 3 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і
статус суддів» закріплювала положення,
згідно з яким щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює па
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати
судді:, без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання.

Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI «
Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» було внесено зміни до ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року, зокрема, внесено зміни до ч. 3 та 5
ст. 138 Закону і положення цих частин
викладено в іншій редакції.

З урахуванням внесених змін відповідно
до ч. 3 ст. 138 ЗУ «Про судоустрій і статус
судців», щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Частина 5 ст. 138 Закону визначала, що
максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці не може перевищувати десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України №3-пр/2013 від 03.06.2013 року
вищевказані положення Закону визнані
такими, що не відповідають Конституції
України ( є неконституційними), а саме:
частина 3, перше, друге, третє речення
частини 5 ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
року № 2453-VI у редакції Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року № 3668- VI. ,

Таким чином, частина 3 та відповідні
положення частини 5 ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» втратили
чинність, як такі, що є
неконституційними, на підставі Рішення
Конституційного Суду України №3-пр/2013
від 03.06.2013 року, тобто з зазначеного
часу ( з 03.06.2013 року) діє первинна
редакція статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 ЗУ «Про
судоустрій і статус суддів» у
первинній редакції, щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює па
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді.
Цією нормою не передбачалось обмеження
граничного розміру щомісячного
довічного грошового утримання.

Отже, з 03.06.2013 року Конституційним судом
України підтверджено право на виплату
щомісячного довічного грошового
утримання без обмеження граничного
розміру щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Щодо тверджень відповідача про те,
Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» проведення перерахунку
довічного грошового утримання судді
передбачено виключно для суддів
Конституційного Суду України, суд
першої інстанції не взяв дані доводи до
уваги, з огляду на таке. Відповідно до
ст. 3 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» суди загальної
юрисдикції утворюють єдину систему
судів. Єдиним органом конституційної
юрисдикції в Україні є Конституційний
Суд України.

Як встановлено положеннями ч.4 ст.17 ЗУ
«Про судоустрій і статус суддів»
єдність системи судів загальної
юрисдикції забезпечується, зокрема:
єдиними засадами організації та
діяльності судів; єдиним статусом
суддів; єдиним порядком
організаційного забезпечення
діяльності судів; фінансуванням судів
виключно з Державного бюджету України.

Статтею 51 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» визначено,
що суддею є громадянин України, який
відповідно до Конституції України та
цього Закону призначений чи обраний
суддею, займає штатну суддівську
посаду в одному з судів України і
здійснює правосуддя на професійній
основі. Судді в Україні мають єдиний
статус незалежно від місця суду в
системі судів загальної юрисдикції чи
адміністративної посади, яку суддя
обіймає в суді.

Згідно ч.5 ст.109 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» за суддею,
звільненим за його заявою, про
відставку, зберігається звання судді
га гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції вважає, що судді, що працюють
або працювали у системі судів
загальної юрисдикції, не повинні
ставитись у менш вигідне становище в
питаннях пенсійного забезпечення, а
саме, нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
Суду України.

У відповідності до ст. 6.4. Європейської
хартії про статус суддів - суддя, що
досяг встановленого законом віку для
виходу у відставку з суддівської
посади, яку займав протягом певного
часу, повинен отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути як можна ближче до рівня останньої
заробітної плати в якості судді.

Ст. 5 КАС України передбачає здійснення
судочинства відповідно як Законів
України, так і міжнародних договорів,
згода на які дана ВР України.
Відповідно до ст. 8 Конституції України
в Україні визнається і діє принципи
верховенства права.

За змістом ст.17 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» єдність
системи судів загальної юрисдикції
забезпечується, зокрема, вирішенням
питань внутрішньої діяльності судів
органами суддівського самоврядування.

Згідно п.6 рішення Ради Суддів України
№18 від 23 березня 2012 року за
результатами розгляду звернень суддів
у відставці щодо їх права на
перерахунок довічного грошового
утримання, вважати наявним у них такого
права відповідно до частини 3 статті 138
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів". При цьому слід запровадити
порядок на рівні Державної судової
адміністрації України та Пенсійного
фонду України, за яким під грошовим
утриманням судді, який працює на
відповідній посаді, слід вважати
єдиний рівень по державі для суддів
відповідної інстанції.

Згідно довідки Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Луганській області № 6
від 15.06.2014 року про суддівську
винагороду для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, виданої на ім'я позивачки -
ОСОБА_2, суддівська винагорода
працюючого на відповідній посаді судді
станом на 01.12.2013 року становить 18 270 грн.
00 коп. та складається з: посадового
окладу - 12 180 грн. 00 коп., надбавки за
вислугу років ( 50%) / за стаж роботи 21 р. 6
м. 06 дн./ - 6 090 грн. 00 коп., а всього - 18 270
грн. 00 коп. (а.с.11).

Вказана довідка відповідає вимогам ч. 3
ст.138 ЗУ «Про судоустрій і статус
суддів» та містить передбачені ст.129
даного Закону складові грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді, що зазначені у
відповідних розмірах згідно ч. 3 та ч.5
ст. 129 даного Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
наявність у позивачки права на
перерахунок довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірі,
встановленому ст. 138 ЗУ «Про судоустрій
і статус суддів», а саме у розмірі 86%
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, а тому рішення відповідача
від 22.01.2014 року про відмову позивачці в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання, як судді у
відставці відповідно до ч. 3 ст.138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» на підставі довідки ТУДСА в
Луганській області № 6 від 15.01.2014 року є
неправомірними та підлягає скасуванню,
з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності прийнятого
судом першої інстанції судового
рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м. Ровеньки
Луганської області на постанову
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 25 лютого 2014 року
у справі № 424/551/14-а - залишити без
задоволення.

Постанову Ровеньківського міського
суду Луганської області від 25 лютого 2014
року у справі № 424/551/14-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду
України в м. Ровеньки Луганської
області «Про визнання дій щодо щодо
відмови в перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці неправомірними та про
зобов'язання вчинити певні дії» -
залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду за наслідками
розгляду у письмовому провадженні
набирає законної сили через пґять днів
після направлення їх копій особами, які
беруть участь у справі і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя - доповідач
Блохін А.А.

Судді
Міронова Г.М.

Юрко І.В.