Справа № К-976/10-С
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2010-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2010 р. м. Київ
К-976/10

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі

суддів: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

Мироненка О.В.,

Смоковича М.І.,

Чумаченко Т.А.,

розглянула в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Балаклійському районі Харківської
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2009 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 3 грудня 2009 року у справі за позовом
ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду
України в Балаклійському районі
Харківської області про стягнення
заборгованості виплати соціальної
допомоги дитині війни, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулась з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Балаклійському районі Харківської
області про стягнення заборгованості
виплати соціальної допомоги дитині
війни.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2009
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 3 грудня 2009
року, позов задоволено частково.
Зобов'язано відповідача здійснити
позивачу перерахунок пенсії, з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком з розміру, встановленого ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року.

Не погоджуючись з судовими рішеннями у
справі Управління Пенсійного фонду
України в Балаклійському районі
Харківської області подало до Вищого
адміністративного суду України
касаційну скаргу у якій просить
скасувати судові рішення у справі та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального та матеріального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_5 має статус
«дитина війни», що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1 та відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» має право на отримання
державної соціальної допомоги у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
набули правового статусу дітей війни,
основи їх соціального захисту та
гарантії їх соціальної захищеності
шляхом надання пільг і державної
соціальної підтримки визначені та
закріплені в Законі України «Про
соціальний захист дітей війни».

Зокрема статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Наявність у позивача права на
призначення підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

З огляду на наведене позивач має право
на отримання державної соціальної
підтримки - підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом було
зупинено дію статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» на
2007 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 положення
пункту 12 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» з
урахуванням статті 111 цього Закону
визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до вимог 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 01.01. 2007 до 09.07.2007 позивач
не мав права на отримання державної
соціальної підтримки, оскільки норма,
якою передбачено це право, була
зупинена.

В той же час, з моменту ухвалення
рішень Конституційним Судом України
бездіяльність Управління Пенсійного
фонду України є протиправною.

За таких обставин, правильними є
висновок судів про те, що позивач мав
право на підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
лише з 09.07.2007 по 31.12.2007.

Що ж стосується розміру мінімальної
пенсії за віком, з якої має
обчислюватись зазначене підвищення до
пенсії, то суди обґрунтовано визнали,
що розрахунок необхідно проводити з
розміру мінімальної пенсії за
віком,

встановленого частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки іншого розміру
такої пенсії законодавством не
передбачено.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правова оцінка обставинам у справі
дана вірно, а доводи касаційної скарги
висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 220, 221-1, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Балаклійському районі Харківської
області відхилити, постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 29 квітня 2009
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 3 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім як у випадках,
встановлених ст. ст. 237 - 239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: