Справа № 2а/2570/3041/12
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/44882/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ПАТ "Чернігівобленерго" до
Чернігівського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
скасування рішення за касаційною
скаргою Чернігівського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року позивач звернувся в
суд із позовом до Чернігівського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
скасування рішення.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року позов задоволено

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2013
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанцій, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судові
рішення, ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що предметом
оскарження в даній справі стало
рішення № 32-РШ по справі № 02-05/32-2012 (далі
за текстом - Рішення), яким на позивача
накладено штраф у розмірі 68000,00 грн. на
підставі ст.52 Закону України „Про
захист економічної конкуренції".

Позивач, за результатами діяльності у
2011 році та січні-серпні 2012 року займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку передачі та розподілу
електричної енергії місцевими
(локальними) електромережами
ліцензіата, в територіальних межах з
часткою 100%. Визнано дії позивача щодо
не укладання договору про передачу
електричної енергії місцевими
(локальними) електричними мережами з
ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ» в установлений
Порядком доступу постачальників
електричної енергії за нерегульованим
тарифом до місцевих (локальних)
електричних мереж, що затверджений
Постановою НКРЕ 29.10.2010 р. №1421 термін без
обґрунтованих причин порушенням,
передбаченим пунктом 2 статті 50,
пунктом 7 частини 2 статті 13 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» як зловживання
монопольним становищем на ринку
передачі та розподілу електричної
енергії місцевими (локальними)
електромережами шляхом створення
перешкод доступу суб'єкта
господарювання на ринок постачання
електричної енергії.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
економічна конкуренція (конкуренція) -
це змагання між суб'єктами
господарювання з метою здобуття
завдяки власним досягненням переваг
над іншими суб'єктами господарювання,
внаслідок чого споживачі, суб'єкти
господарювання мають можливість
вибирати між кількома продавцями,
покупцями, а окремий суб'єкт
господарювання не може визначати умови
обороту товарів на ринку.

Частиною 2 статті 2 цього ж закону
передбачено, що закон цей
застосовується до відносин, які
впливають чи можуть вплинути на
економічну конкуренцію на території
України.

Порушниками законодавства про захист
економічної конкуренції у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем на ринку можуть бути:
господарюючий суб'єкт, що займає
домінуюче становище на товарному
ринку, група осіб, що займає домінуюче
становище на товарному ринку.

Згідно частин 1-4 статті 12 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" суб'єкт господарювання
займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку товару, якщо: на
цьому ринку у нього немає жодного
конкурента;

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
передбачено, що зловживанням
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, що
призвели або можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, або ущемлення інтересів
інших суб'єктів господарювання чи
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Тобто, для виявлення фактів
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем, слід встановити, що суб'єкт
господарювання дійсно займає вказане
становище на ринку товару.

Порядок визначення монопольного
(домінуючого) становища суб'єктів
господарювання на ринку встановлено
Методикою визначення монопольного
(домінуючого) становища суб'єктів
господарювання на ринку, затвердженою
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 05.03.2002 р. N 49-р.,
розробленою відповідно до Законів
України "Про захист економічної
конкуренції", "Про Антимонопольний
комітет України" і призначеною для
аналізу діяльності суб'єктів
господарювання, груп суб'єктів
господарювання та споживачів з
виробництва, реалізації, придбання
товарів, надання послуг, виконання
робіт на загальнодержавних та
регіональних ринках (пункт 1.1; частина1
пункт 1.2).

Вся процедура визначення монопольного
(домінуючого) становища відповідно до
Методики розбита на ряд стадій, які
дозволяють об'єктивно, з обліком
кількісних і якісних показників,
визначити наявність або відсутність
домінування на ринку.

Згідно пункту 2.1 даної Методики
визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єктів господарювання
може включати в себе такі дії:
встановлення об'єктів аналізу щодо
визначення монопольного (домінуючого)
становища, а саме суб'єкта
господарювання (групи суб'єктів
господарювання), конкретного товару
(продукції, роботи, послуги), який
випускається, постачається,
продається, придбавається
(споживається, використовується) цим
(цими) суб'єктом (суб'єктами)
господарювання; складання переліку
товарів (робіт, послуг), щодо яких має
визначатися монопольне (домінуюче)
становище суб'єкта господарювання і
які мають ознаки одного товару,
товарної групи; складання переліку
основних продавців (постачальників,
виробників), покупців (споживачів)
товарів (товарних груп); визначення
товарних меж ринку та ін.

Пунктом 2.2 Методики передбачено, що
етапи визначення монопольного
(домінуючого) становища суб'єктів
господарювання, їх кількість та
послідовність проведення, передбачені
пунктом 2.1 Методики, можуть змінюватися
залежно від фактичних обставин,
зокрема особливостей товару, структури
ринку, обсягів наявної інформації щодо
ринку тощо.

Отже, органи Антимонопольного комітету
України роблять висновки стосовно
стану конкуренції на ринку і
відповідно до цього приймають рішення
про застосування тих чи інших заходів
щодо захисту чи розвитку конкуренції.

Враховуючи вищезазначене,
Чернігівське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України, при прийнятті рішення, не
провело належного дослідження ринку
постачання електричної енергії, а
також монопольного (домінуючого)
становища підприємства ПАТ
"Чернігівобленерго" на такому
товарному ринку, в передбаченому
Методикою порядку.

Відповідач документально не
обґрунтував та не підтвердив
відсутності на вказаному ринку інших
конкурентів, що надають взаємозамінні
з позивачем послуги, що є не
припустимим при прийнятті органом
Антимонопольного комітету рішення про
визнання суб'єкта господарювання
таким, що займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку товарів та послуг.

Таким чином відповідач зробив
необґрунтовані висновки щодо
монопольного становища позивача, а
відповідно і щодо зловживання ним.

Крім того, суд апеляційної інстанції
правильно погодилася із висновками
суду першої інстанції щодо відсутності
достатніх повноважень для укладання
договору з ТОВ „ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ".

Так, Пунктом 7 Порядку доступу
постачальників електричної енергії за
нерегульованим тарифом до місцевих
(локальних) електричних мереж,
затвердженого постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
29.10.2010 року № 1421 (далі - Порядок)
встановлено, що упродовж п'ятнадцяти
робочих днів з дня отримання від
постачальника електричної енергії за
нерегульованим тарифом усіх
документів, передбачених пунктом 5
цього Порядку, відповідна
електропередавальна організація має
надати постачальнику електричної
енергії за нерегульованим тарифом два
примірники підписаного та скріпленого
печаткою договору про передачу
електричної енергії місцевими
(локальними) електричними мережами. У
разі надання постачальником
електричної енергії за нерегульованим
тарифом не всіх документів,
передбачених пунктом 5 цього Порядку,
заява постачальника електричної
енергії за нерегульованим тарифом не
розглядається, про що відповідна
електропередавальна організація
впродовж трьох робочих днів повідомляє
заявника у письмовій формі.

Зі справи вбачається, що 13.02.2012 року на
адресу позивача надійшла заява ТОВ
«ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ» щодо укладення
договору на передачу електричної
енергії місцевими (локальними)
електромережами до споживачів на суму
607 124.00 грн. з відповідними документами.

Відповідно до пункту 10.14.16 Статуту ПАТ
«Чернігівобленерго» передбачено, що до
виключної компетенції Наглядової ради
належить надання попередньої згоди на
вчинення товариством правочинів на
суму, що перевищує 500 000,00 грн.

Пунктом 11.17.1 Статуту передбачено, що
без попереднього узгодження із
Наглядовою радою, голова правління та
фінансовий директор від імені
Товариства не має права вчиняти
правочини, на суму, що перевищує 500 000,00
грн.

Так, позивачем підготовлено проект
договору та 15.02.2012 року направлено
Наглядовій раді товариства на
погодження.

28.02.2012 року повторно направлено лист за
№ 01/1201, в якому позивач просив надати
інформацію щодо погодження договору,
11.07.2012 року втретє направлено
відповідний лист.

Про вчинення вищевказаних дій, позивач
повідомляв ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ» та
відповідача, що підтверджуються
відповідними листами наявними в
матеріалах справи.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
не вбачає у діях позивача відсутність
обґрунтованих причин щодо не укладання
договору з ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ», на що
посилається відповідач в своїй
апеляційній скарзі, а відтак і дії
позивача не можна кваліфікувати як
зловживання монопольним становище
шляхом створення перешкод доступу на
ринок постачання електричної енергії
ТОВ «ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ».

Згідно статті 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права;
порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для зміни,
скасування чи визнання недійсним
рішення тільки за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що для встановлення порушення
антимонопольного законодавства
відповідачу необхідно було провести
дослідження ринку постачання
електричної енергії у межах
Чернігівської області, визначити яке
саме становище (монопольне або ні)
займає позивач саме на такому
товарному ринку як постачання
електричної енергії та з'ясувати ті
фактичні обставини, що утворюють склад
зловживання монопольним становищем
позивачем, крім того договір з ТОВ
«ГЛОБАЛ ЕНЕРДЖІ» не укладено позивачем
із незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Чернігівського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
залишити без задоволення, постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді