Справа № 437/16404/13-а
Суддя: Бугера О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року Ленінський
районний суд м.Луганська у складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Середа Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Луганської міської
ради про визнання протиправним та
скасування рішення, 3-я особа у справі
ТОВ "Аква-Ленд-Луганськ", -

ВСТАНОВИВ:

Позивачем 16.01.2013 року до суду
подано відповідний позов, в якому
позивач просив визнати протиправним та
скасувати рішення Луганської
міської ради від 27.11.2012р. № 30/68 про
передачу ТОВ «Аква-Ленд-Луганськ» в
оренду терміном на 49 років земельної
ділянки площею 0,0392га під розміщення
будівлі медпункту, за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування свого позову
посилався на те, що рішення прийнято з
порушенням вимог ст.ст. 19, 21, 41, 42
Конституції України, ст.ст. 334, 363, 145 ЦК
України, що в свою чергу призвело до
порушення права позивача на
управлінням товариством, учасником
якого він є. Посилався на те, що не було
враховано, що рішення директора
товариства про отримання в
користування земельної ділянки не було
погоджено з вищим органом управління
товариства - загальними зборами
учасників, до виключної компетенції
якого воно відноситься, у зв'язку з чим
спірне рішення прийнято за наслідками
розгляду клопотання, поданого особою,
яка не мала необхідних для цього
повноважень, а також зазначав, що
рішенням було порушено не лише його
право на управління товариством, а
також його право користування
земельною ділянкою, на якій
розташована належна позивачеві
свердловина питного водопостачання з
контрольно-вимірювальним обладнанням.

В ході розгляду справи позивачем
було подано 18.02.2014 року позовну заяву
відповідно до вимог ч.1 ст.51 КАС України.
Відповідно до позову просив визнати
протиправним та скасувати рішення
Луганської міської ради від 27.11.2012 року.
В обґрунтування позову зазначив, що
рішення є протиправним та підлягає
скасуванню, оскільки будівля
медпункту є власністю 3-ї особи, але в
приміщенні зазначеного медпункту, що
розташований на земельній ділянці, яка
є предметом оскаржуваного рішення,
розташована артезіанська свердловина,
що належить йому і яку він використовує
на підставі дозволу на спеціальне
водокористуванні. При прийнятті
оскаржуваного рішення не було прийнято
до уваги вимоги ст..113 Земельного
кодексу та вимоги ст..1 Водного кодексу,
не було з'ясовано в повній мірі дані
від органів, що забезпечують
санітарно-епідеміологічне
благополуччя населення,
природоохоронних органів та органів,
які здійснюють регулювання водних
відносин. Також не було враховано
вимоги ст..15 Закону України «Про оренду
землі», оскільки істотними умовами
оренди землі є існуючі обмеження щодо
використання земельної ділянки, а саме
в рішенні було зазначено, що земельна
ділянка не містить в собі обмежень
(обтяжень), що не відповідає дійсності,
оскільки земельна ділянка обтяжена у
використанні фактом приналежності
свердловини позивачу, зазначені дані
не були відображені у прийнятому
рішенні, що є порушенням його прав. Том
на думку позивача рішення підлягає
визнанню протиправним та скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити, посилався на
те, що сторони у справі не заперечують
того, що свердловина розташована в
приміщенні медпункту та про це
свідчить безпосередньо копія
технічного паспорту, дозвіл на
користування свердловиною. Наявність в
дозволі іншої адреси не свідчить про
те, що свердловина розташована в іншому
місці. Просив встановити цю обставину
в ході розгляду справи, також зазначав,
що позивач має відповідний дозвіл на
використання свердловини, що також не
оспорюється сторонами в ході розгляду
справи. Просив не брати до уваги
обставини наявності у позивача
речового права, оскільки на час
судового розгляду надати відповідні
належні докази позивача не має
можливості. Посилався на те, що при
прийнятті рішення відповідачем не було
враховано зазначені обставини, тому
рішення є протиправним та підлягає
скасуванню.

Представник відповідача проти
позову заперечував, посилався на те, що
рішення є законним та обґрунтованим, не
підлягає скасуванню. Подав суду
письмові заперечення, що долучені до
справи. В ході розгляду справи
зазначав, що дійсно під час вирішення
питання про надання ділянки в оренду не
досліджувалась їх фахівцями
безпосередньо сама ділянка, а також не
було відомо на момент прийняття
рішення про наявність свердловини в
приміщенні медпункту, але не зважаючи
на це вважав, що рішення жодним чином не
зачіпає інтереси позивача, з
документів, що були додані позивачем до
свого звернення не було можливим
зробити висновок про місце
розташування господарсько-технічного
об'єкту та оформлення позивачем права
власності на вказаний об'єкт. Також
посилався на те, що відповідно до вимог
п. г ч.3 ст.152 ЗК України захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом визнання
недійсними рішень, а тому вимоги
позивача не є способом захисту його
прав на земельну ділянку. Також вважав,
що позивачем не наведено мотивів з
яких рішення підлягає скасуванню.

Представники 3-ї особи в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечували, посилались на те, що
жодним чином прийняте рішення не
порушує прав позивача. Рішення
прийнято в порядку встановленому
законом.

Суд, вислухавши доводи
представника позивача, представника
відповідача, представників 3-ї особи,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступне.

Відповідно до наданої копії
Статуту ТОВ «Аква-Ленд-Луганськ» його
учасниками є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1
(а.с.61-76)).

08.06.2012 року позивачем було подано
начальнику міськомзему м.Луганська,
Луганському міському голові листи, в
яких він доводив до відома, що на
відповідній земельні ділянці, проект
на відведення якої розробляється за
замовленням ТОВ «Аква-Ленд-Луганськ»
знаходиться свердловина (а.с.14,15).

26.06.2012 року позивачу було
повідомлено, що викладена ним у
зверненні інформація про наявність
свердловини буде врахована в
подальшому (а.с.16). А також з листа від
06.07.2012 року вбачаться, що звернення
позивача було розглянуто та
повідомлено, що із доданих ним
документів до листа не є можливим
визначити фактичне місце розташування
свердловини та оформлення права
власності на вказаний об'єкт (а.с.50).

Рішенням Луганської міської ради
від 27.11.2012 року №30/68 було вирішено
передати ТОВ «Аква-Ленд-Луганськ»
земельну ділянку площею 0,0392 га за
адресою АДРЕСА_1 під розміщену будівлю
медпункту строком на 49 років ( а.с. 94-95))

На підставі зазначеного рішення
між Луганською міською радою та ТОВ
«Аква-Ленд-Луганськ» укладено договір
оренди земельної ділянки (а.с.58-60 ).
Договір підписаний сторонами,
посвідчений нотаріусом, але зазначений
договір оренди до Книги реєстрації
державних актів на право власності на
землю та на право постійного
користування землею, договорів оренди
землі не внесений, оскільки ухвалою
суду було забезпечено позов та
зупинено виконання рішення.

ТОВ «Аква-Ленд-Луганськ» на праві
приватної власності належить об'єкт
нерухомого майна, що розташований за
адресою АДРЕСА_1, що підтверджується
відповідним свідоцтвом про право
власності (а.с.78-79). В тому числі в
свідоцтві зазначено на право власності
3-ї особи на медпункт загальною площею
16,4 кв.м., літ.Д-1.

З технічного паспорту ТОВ
«Аква-Ленд-Луганськ» ( а.с.54-57 )
вбачається, що до майнового складу
об'єкту входить приміщення медпункту
площею 13,6 кв.м. з підсобними
приміщеннями, всього 16,4 кв.м. об'єкт - Д-1.
Місцем розташування об'єкту є АДРЕСА_1.
Також на технічному паспорті міститься
посилання на наявність на об'єкті Д-1 -
свердловини.

Як вбачається з листа МКП БТІ від
06.08.2012 року №15/43-927 відповідно до
замовлення ОСОБА_1 від 11.06.2012 року з
метою внесення змін до техпаспорту на
об'єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_2
були проведені обстеження всіх
будівель , в тому числі й розподільчий
колодязь, а будівля медпункту з
розташованою на ньому свердловиною, в
обстеження не включалось, оскільки не
належить ОСОБА_1 (а.с.95).

Зазначена справа була предметом
розгляду першої, апеляційної та
касаційної інстанції. Ухвалою від
10.10.2013 року постанова Ленінського
райсуду м.Луганська та ухвала
Донецького апеляційного
адміністративного суду були скасовані
та справу спрямовано на новий розгляд
(а.с.188-189). Відповідно до ухвали ВАСУ
було зазначено, що наявність дозволу
на спеціальне водокористування не
посвідчує речове право
водокористувача на земельну ділянку, а
тому наявність такого дозволу не
вказує на порушення права на земельну
ділянку позивача. Також було зазначено
не необхідність дати оцінку листу БТІ
від лютого 2013року №15/43/92, відповідно до
якого в інвентаризаційній справі на
об'єкт нерухомості відсутні відомості
щодо реєстрації за позивачем права
власності на свердловину, розташовано
за вказаною адресою.

З урахуванням ухвали вищого
спеціалізованого суду, було досліджено
обставини місця розташування
свердловини.

Відповідно до вимог ст.1 Водного
кодексу України водний об'єкт -
природний або створений штучно елемент
довкілля, в якому зосереджуються води
(море, річка, озеро, водосховище, ставок,
канал, водоносний горизонт); водозабір -
споруда або пристрій для забору води з
водного об'єкта;

При цьому суд вважає за необхідне
зазначити, що в ході розгляду справи
дійсно було встановлено, що за адресою
АДРЕСА_1 в приміщенні медпункту, що
відображений у технічному паспорті
об'єкту нерухомості під літ. Д-1
знаходиться свердловина.

Відповідно до вимог ст.. 48 Водного
кодексу спеціальне водокористування -
це забір води з водних об'єктів із
застосуванням споруд або технічних
пристроїв, використання води та
скидання забруднюючих речовин у водні
об'єкти, включаючи забір води та
скидання забруднюючих речовин із
зворотними водами із застосуванням
каналів. Спеціальне
водокористування здійснюється
юридичними і фізичними особами
насамперед для задоволення питних
потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських (у
тому числі для цілей аквакультури) та
інших державних і громадських потреб.
Порядок погодження та видачі дозволів
на спеціальне водокористування
затверджений Постановою КМУ від 13.03.2002
року №321.

В судовому засіданні досліджувався
наданий позивачем дозвіл на спеціальне
водокористування № Укр 1.1.181 Луг ( а.с.151
-153). Підстав вважати що даний дозвіл не
є чинним, не є дійсним у суду немає, та
будь-яких доводів з цього приводу з
боку 3-ї особи не було висловлено. З
відповідного дозволу вбачається, що
артсвердловина №1 розтащована в парку
ім..Горького, адреса зазначена в
дозволі, як АДРЕСА_2 - є поштовою
адресою водокористувача ОСОБА_1.

Відповідно до паспорту свердловини №1
(а.с.155- 163) місце розташування в парку
ім..Горького, на території
культурно-оздоровчого центру,
правобережна пойменная тераса
р.Лугань. З урахуванням наданих
доказів, на думку суду доводи 3-ї особи з
приводу того, що свердловина
розташована за іншою адресою не
приймаються до уваги.
Відповідно до
довідки Східного державного
регіонального геологічного
підприємства від 04.06.2013 року
вбачається, що на балансі фізичної
особи ОСОБА_1 обліковується водозабір
підземних вод, що складається із однієї
свердловини №1. 24.02.2012 року приватній
особі ОСОБА_1 «Схід ДРГП» було
погоджено умови спец водокористування
за вказаною свердловиною, на момент
видачі умов користування свердловина
знаходилась в реєстрі свердловин
України (а.с.154).

Відповідно до листа Головного
управління Держсанепідслужби у
Луганській області від 28.03.2014 року
№03/1079 ОСОБА_1 надавались роз'яснення з
приводу застосування нормативних
актів ЗСО для водопроводів
господарсько-питного водопостачання
(а.с.231). З листа вбачається, що для
експлуатації зон санітарної охорони
джерел водопостачання та водопроводів
господарсько-питового водопостачання
№2640-82 встановлені межі зон санітарної
охорони і їх пояси. Наявність проекту
ЗСО водо джерела є тільки однією із
складових необхідних для вирішення
питань, пов'язаних із можливістю
використання водозабору. При цьому
діючим СНиП 2.04.02-84 «Водоснабжение.
Наружные сети и сооружения», зони
суворого режиму підземних джерел від
водозаборів повинні бути розміром: -50м
при використанні недостатньо
захищених підземних вод; -30м для
захищених підземних вод.

Згідно із ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами
Верховної Ради і Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, прийнятими
у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст.33 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
в сфері регулювання земельних відносин
до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать повноваження щодо
реєстрація суб'єктів права власності
на землю; реєстрація права
користування землею і договорів на
оренду землі; видача документів, що
посвідчують право власності і право
користування землею; вирішення
земельних спорів у порядку,
встановленому законом; підготовка
висновків щодо надання або вилучення в
установленому законом порядку
земельних ділянок, що проводиться
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування; організація
і здійснення землеустрою, погодження
проектів землеустрою; здійснення
контролю за впровадженням заходів,
передбачених документацією із
землеустрою;

Відповідно до вимог ст. 59
зазначеного закону рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та
інші акти у формі рішень. Рішення ради
приймається на її пленарному засіданні
після обговорення більшістю депутатів
від загального складу ради, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 26 п. 34
зазначеного закону виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
відповідно до закону питання
регулювання земельних відносин.

Відповідно до вимог ст..123 ч.1 ЗК України
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування. При
цьому відповідно до вимог ч.2 цієї
статті особа, зацікавлена в одержанні
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, передають у власність
або користування такі земельні
ділянки. У клопотанні зазначаються
орієнтовний розмір земельної ділянки
та її цільове призначення. До
клопотання додаються графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

А відповідно до ч.3 цієї статті
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування в межах
їх повноважень у місячний строк
розглядає клопотання і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

На підставі поданої 3-ю особою
заяви (.а.с.90) було надано дозвіл на
розробку проекту землеустрою
відповідно до рішення Луганської
міської ради від 30.03.2012 року №22/29, під
розміщену будівлю медпункту (а.с.91-92).
Проект ( а.с.87-89) був погоджений
відповідно до висновку Комісії з
розгляду питань пов'язаних з
погодженням документації із
землеустрою від 04.10.2012 року (.а.с.93).
Підстав для відмови в погоджені
проекту землеустрою не було
встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає,
що підстав для скасування рішення
відповідача не вбачається, оскільки,
процедура отримання земельної ділянки
в оренду була дотримана, суб'єкт
владним повноважень діяв відповідно до
вимог ст..19 Конституції України, а саме
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Також, слід зазначити, що прийняте
рішення Луганської міської ради є
ненормативним правовим актом органу
місцевого самоврядування, є актом
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання. На
підставі прийнятого рішення
Луганської міської ради було укладено
договір оренди земельної ділянки.
Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання.

Враховуючи наведене, суд вважає,
що доводи позову не є обґрунтованими та
позов не підлягає задоволенню.

Керуючись Конституцією України,
Земельним Кодексом України, ст.1, 2, 48
Водного кодексу України, ст. ст. 2, 9,
11, 18, 159-163 КАС України, Законом
України «Про місцеве самоврядування»,
Законом України "Про оренду землі",
Постановою КМУ від 13.03.2002 року №321, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Луганська
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови
виготовлений 16.04.2014 року.

Постанова суду першої інстанції
набирає чинності після закінчення
строку на подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий: суддя
О.В.Бугера

Справа №437/16404/13а

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

вступна та резолютивна частини

09 квітня 2014 року Ленінський
районний суд м.Луганська у складі:

головуючого судді Бугери О.В.,

при секретарі Середа Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Луганської міської
ради про визнання протиправним та
скасування рішення, 3-я особа у справі
ТОВ "Аква-Ленд-Луганськ", -

Керуючись Конституцією України,
Земельним Кодексом України, ст.1, 2, 48
Водного кодексу України, ст. ст. 2, 9,
11, 18, 159-163 КАС України, Законом України
«Про місцеве самоврядування», Законом
України "Про оренду землі", Постановою
КМУ від 13.03.2002 року №321, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.
Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Луганська
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова суду першої інстанції
набирає чинності після закінчення
строку на подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий: суддя
О.В.Бугера