Справа № 2а-2329/11
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Київ К/800/53336/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.Києва
від 09.02.2012р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.10.2013р. у справі за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в Шевченківському районі м. Києва про
зобов'язання вчинити певні дії щодо
виплати пенсії та стягнення моральної
шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва з
вимогами про зобов'язання вчинити
певні дії щодо виплати заборгованості
з виплати пенсії та стягнення
моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м.Києва від 09.02.2012р. у задоволенні
заяви ОСОБА_2 про поновлення строку
звернення до суду відмовлено та
залишено без розгляду
адміністративний позов до УПФ України
в Шевченківському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2013р.
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без
задоволення, ухвалу Шевченківського
районного суду м. Києва від 09.02.2012р.
залишено без змін.

Залишаючи без розгляду
адміністративний позов, суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з того,
що адміністративний позов, поданий
після закінчення строків, установлених
законом, а суд за заявою особи, яка його
подала, не знайшов підстав для
поновлення строку.

У касаційній скарзі позивач, з
посиланням на порушення норм
матеріального і процесуального права,
допущених судами, просить судові
рішення скасувати.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 у квітні 2011 року
звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Шевченківському районі м. Києва та
просив визнати його дії стосовно
невиконання постанови Шевченківського
районного суду м. Києва від 12.12.2006р.
незаконними; зобов'язати відповідача
виплатити заборгованість з виплати
пенсії в розмірі 97880,61 грн.; зобов'язати
відповідача виплатити компенсацію
втрати частини пенсії у зв'язку з
порушенням строків її виплати в
розмірі 78 551,07 грн.; відшкодувати
моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн.

25.08.2011р. позивач подав до суду письмову
заяву, в якій просив поновити йому
строк звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Стаття 100 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що позивачем не наведено
причини, які б об'єктивно протягом
тривалого часу перешкоджали подачі
адміністративного позову в межах
строку звернення до суду,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства України
як на момент виникнення правовідносин,
так і на момент подання
адміністративного позову. Колегія
суддів також погоджується з висновками
судів, що посилання позивача на
постійне перебування на стаціонарному
та амбулаторному лікуванні у 2009 році не
може бути прийняте судом до уваги як
поважна причина пропуску строку
звернення до суду, оскільки позивачем
не надано суду належних доказів того,
що зазначена обставина перешкоджала
йому звернутися до суду у строки,
визначені Кодексом адміністративного
судочинства України.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
ухвалу Шевченківського районного суду
м.Києва від 09.02.2012р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.10.2013р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.