Справа № 2а/0570/8383/12
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/8676/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лемтранс" до
Харківської обласної митниці,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Харківській області про визнання
протиправними дій, скасування рішення
та стягнення надмірно сплачений
податок на додану вартість за
касаційною скаргою Харківської
обласної митниці на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року позивач звернувся в суд
із позовом до Харківської обласної
митниці, Головного управління
Державної казначейської служби
України в Харківській області про
визнання протиправними дій, скасування
рішення та стягнення надмірно
сплачений податок на додану вартість.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухваливши нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Лемтранс"
зареєстровано в якості юридичної особи
на підставі свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи, державна
реєстрація проведена 15.10.1999 р., включено
до Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України за
ідентифікаційним кодом юридичної
особи №30600592, здійснює господарську
діяльність на підставі Статуту.

Між ТОВ «Лемтранс» (покупець) та ВАТ
«Виксунський металургійний завод»
(продавець, РФ) в особі ВАТ «ОМК-Сталь»,
що діє на підставі довіреності 23 червня
2011 року був укладений Контракт № 7К1/70-11
(арк. справи 19-24, том 1) на поставку
залізничних колес. Виробником товару
виступає ВАТ «Виксунський
металургійний завод». Кількість
товару, його строки поставки та ціна
визначаються у Специфікаціях до
Контракту. Оплата здійснюється за
одиницю в доларах США на умовах DAP ст.
Соловей (відповідно до правил
Інкотермс 2010). Оплата за товар
здійснюється у вигляді 100% передоплати
вартості товару шляхом банківського
переказу на поточний рахунок продавця.
При перерахуванні грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця в
якості авансового платежу ціна товару,
що оплачений, зміні не підлягає.

Між ВАТ «Виксунський металургійний
завод» та ТОВ «Лемтранс» 23 грудня 2011
року була підписана Угода про поставку
залізничних колес на перше півріччя 2012
року (арк. справи 35, том 1). Відповідно до
цієї Угоди ТОВ «Лемтранс» гарантує
закупку залізничних колес на ВАТ
«Виксунський металургійний завод» у
кількості не менше 1106 штук (7 вагонів)
щомісяця протягом першого півріччя 2012
року за ціною 615 доларів США за штуку. За
умови збільшення обсягів поставок ціна
протягом першого півріччя 2012 року на
умовах DAP станція прикордонного
переходу РФ - Україна змінюється
відповідно до обсягів, які зазначені у
таблиці. Зокрема, у разі якщо місячний
обсяг товару складає від 4500 до 5500 штук,
ціна за одиниці товару складає 595
доларів США за штуку

Між ТОВ «Лемтранс» та ВАТ «Виксунський
металургійний завод» 30 січня 2012 були
укладені дві Специфікації до Контракту
7К1/70-11 від 23.06.2011р., а саме, № 14 та № 15
(арк. спарви 25, 40-41, том 1). Відповідно до
змісту вказаних специфікацій загальна
кількість товару, що закуповується, за
ними складає 4582 штук. З огляду на що,
відповідно до Угоди про поставку
залізничних колес на перше півріччя 2012
року, ціна товару в Специфікаціях була
погоджена сторонами на рівні 595 доларів
США за штуку. Декларантом при
визначенні митної вартості товару був
використаний перший основний метод за
ціною договору (вартість операції).

Товариством, на користь продавця
вартість товару «колеса залізничні
суцільнокатані» за специфікацією № 14
від 30.01.2012р. до Контракту № 7К1/70-11 від
23.06.2011р. була оплачена в 100%-му розмірі
шляхом внесення передоплати на
підставі рахунку-проформи №61 від
07.02.2012р. (арк. справи 97, том 1), що
підтверджується платіжним дорученням
в іноземній валюті №2 від 10.02.2012 (арк.
справи 98-100, том 1). При цьому передоплата
відбувалась відразу за двома
Специфікаціями від 30.01.2012р. № 14 та № 15
(рахунок - проформа № 62 від 07.02.2012р. (арк.
справи 101, том 1) на загальну суму 2 726
290,00 дол. США.

В межах виконання зазначеного вище
Контракту та Специфікації до нього,
протягом березня 2012 року позивачем на
митну територію України в зоні
діяльності Харківської обласної
митниці ввозився товар «колеса
залізничні суцільнокатані». Для
проведення митного оформлення цього
товару позивачем через митного брокера
до Харківської обласної митниці були
подані вантажні митні декларації типу
"ІМ 40": 807070000/2012/221062 від 01.03.12, 807070000/2012/221091
від 02.03.12, 807070000/2012/221180 від 06.03.12,
807070000/2012/221194 від 07.03.12, 807070000/2012/221293 від
13.03.12, 807070000/2012/221301 від 13.03.12. Вартість
товару у всіх випадках визначена
декларантом за першим методом (за ціною
угоди) щодо такого визначення. Щодо
кожного з митних оформлень за цими ВМД
судом встановлено наступне.

1. До ВМД №807070000/2012/221062 від 01.03.12 (т. 1 арк.
справи 102) відповідно до відомостей
графи 44 позивачем були надані: лист
погодження на здійснення митного
оформлення; транзитна декларація,
залізничні накладні,
зовнішньоекономічний контракт зі
специфікацією № 14 та додатковими
угодами № 3 та № 4, інвойси № 0643, 0666 (арк.
справи 227-228, том 2); паспорти якості
№№829, 843; експортні декларації країни
відправлення №10408070/200212/0000677,
№10408070/200212/0000696 (арк. справи 224, том 2),
лист ВАТ «ОМК-Сталь» № АКД-ТОР/84-02/26997
від 17.11.2011 р., платіжне доручення №2 від
10.02.12, експертний звіт №36 від 14.02.2012.

На декларації митної вартості (ДМВ-1) до
цієї ВМД у графі „для відміток митного
органу" посадовою особою Харківської
обласної митниці у декларанта були
запитані наступні документи: 1.
каталоги, прейскуранти, прайс-листи,
калькуляції фірми - виробника товару; 2.
відповідна бухгалтерська документація
(попередні митні оформлення за місцем
акредитації); 3. висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; 4.
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару.

Харківською обласною митницею 02.03.2012
прийнято рішення про визначення митної
вартості №807000003/2012/000595/2 (арк. справи 107,
том 1), згідно якого митна вартість
заявленого до митного оформлення
товару "залізничні колеса" визначена за
другим методом (за ціною угоди щодо
ідентичних товарів) визначення митної
вартості. Причиною відмови у
застосуванні першого методу,
заявленого декларантом, визначено
неподання необхідних додаткових
документів. Митну вартість визначено
на підставі рівня митної вартості
товару, митне оформлення яких вже
здійснено за ВМД № 702200001/2/1593 від 25.02.2012
р. із розрахунку 1,7734 доларів США за кг.

Того ж дня, відповідач-1 видав Картку
відмови у митному оформленні чи
пропуску товарів через митний кордон
України №807170000/2/00146, у зв'язку з
виданням зазначеного вище рішення про
визначення митної вартості товару (арк.
справи 108-109, том 1).

Після отримання відповідного дозволу
митниці за заявою від 02.03.12р. (арк.
справи 110, том 1), позивач подав нову ВМД
№ 807170000/2012/221104 від 03.03.12 (арк. справи 112-115,
том 1) зі скоригованою згідно рішення
митниці митною вартістю під гарантійні
зобов'язання шляхом сплати до
державного бюджету суми ПДВ.
Розрахунок сум ПДВ, що підляагли сплаті
до держбюджету наведений в графі 47 ВМД
за кодом 038/3, а саме 63105,39 грн.

2) До ВМД №807070000/2012/221091 від 02.03.12 (арк.
справи 116-120, том 1) відповідно до
відомостей графи 44 позивачем були
надані: лист погодження на здійснення
митного оформлення; транзитна
декларація, залізничні накладні;
зовнішньоекономічний контракт зі
специфікацією № 14 та додатковими
угодами № 3 та № 4; інвойси № 0641, 0642 (арк.
справи 225-226, том 2); паспорти якості
№№826, 828; експортна декларація країни
відправлення №10408070/200212/0000677, лист ВАТ
«ОМК-Сталь» № АКД-ТОР/84-02/26997 від 17.11.2011
р., платіжне доручення №2 від 10.02.12,
експертний звіт №36 від 14.02.12.

На декларації митної вартості (ДМВ-1) до
цієї ВМД у графі „для відміток митного
органу" посадовою особою Харківської
обласної митниці у декларанта були
запитані наступні документи: 1.
каталоги, прейскуранти, прайс-листи,
калькуляції фірми - виробника товару; 2.
відповідна бухгалтерська документація
(попередні митні оформлення за місцем
акредитації); 3. висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; 4.
інформація зовнішньоторговельних та
біржових організацій про вартість
товару.

Таким чином, Харківською обласною
митницею 02.03.2012 прийнято рішення про
визначення митної вартості
№807000003/2012/000634/2 (арк. справи 121, том 1),
згідно якого митна вартість заявленого
до митного оформлення товару
«залізничні колеса» визначена за
другим методом (за ціною угоди щодо
ідентичних товарів) визначення митної
вартості. Причиною відмови у
застосуванні першого методу,
заявленого декларантом, визначено
неподання необхідних додаткових
документів. Митну вартість визначено
на підставі рівня митної вартості
товару, митне оформлення яких вже
здійснено за ВМД № 702200001/2/1593 від 25.02.2012 р
із розрахунку 1,7734 доларів США за кг.

Того ж дня відповідач-1 видав Картку
відмови у митному оформленні чи
пропуску товарів через митний кордон
України №807170000/2/00148, у зв'язку з
виданням зазначеного вище рішення про
визначення митної вартості товару (арк.
справи 122, том 1).

Після отримання відповідного дозволу
митниці за заявою від 02.03.12р. (арк.
справи 123, том 1) позивач подав нову ВМД
№ 807170000/2012/221105 від 03.03.12 (арк. справи 125-128,
том 1) зі скоригованою згідно рішення
митниці митною вартістю під гарантійні
зобов'язання шляхом сплати до
державного бюджету суми ПДВ.
Розрахунок сум ПДВ, що підлягали сплаті
до держбюджету наведений в графі 47 ВМД
за кодом 038/3, а саме 63105,39 грн.

3) До ВМД №807070000/2012/221180 від 06.03.12 (арк.
справи 127-134, том 1) відповідно до
відомостей графи 44 позивачем були
надані: лист погодження на здійснення
митного оформлення; транзитна
декларація, залізничні накладні;
зовнішньоекономічний контракт зі
специфікацією № 14 та додатковими
угодами № 3 та № 4; інвойс № 0696 (арк.
справи 229, том 2); паспорти якості №№874;
експортна декларація країни
відправлення №10408070/220212/0000728, лист ВАТ
«ОМК-Сталь» № АКД-ТОР/84-02/26997 від 17.11.2011
р., платіжне доручення №2 від 10.02.12, звіт
№36 від 14.02.12.

На декларації митної вартості (ДМВ-1) до
цієї ВМД у графі «для відміток митного
органу» посадовою особою Харківської
обласної митниці у декларанта були
запитані наступні документи: 1.
каталоги, прейскуранти, прайс-листи,
калькуляції фірми - виробника товару; 2.
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; 3. інформація
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару; 4.
Рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом).

Харківською обласною митницею 07.03.2012
прийнято рішення про визначення митної
вартості №807000003/2012/000770/2 (арк. справи 135,
том 1), згідно якого митна вартість
заявленого до митного оформлення
товару «залізничні колеса» визначена
за третім методом (за ціною угоди щодо
аналогічних товарів) визначення митної
вартості. Причиною відмови у
застосуванні першого методу,
заявленого декларантом, визначено
неподання необхідних додаткових
документів. Митну вартість визначено
на підставі рівня митної вартості
товару, митне оформлення яких вже
здійснено за ВМД № 702200001/2/1593 від 25.02.2012
р. із розрахунку 1,7734 доларів США за кг.

Того ж дня, відповідач-1 видав Картку
відмови у митному оформленні чи
пропуску товарів через митний кордон
України №807170000/2/00169, у зв'язку з
виданням зазначеного вище рішення про
визначення митної вартості товару (арк.
справи 136-137, том 1).

Після отримання відповідного дозволу
митниці за заявою від 07.03.12р. (арк.
справи 138-139, том 1) позивач подав нову
ВМД № 807170000/2012/221225 від 07.03.12 (арк. справи
140-144, том 1) зі скоригованою згідно
рішення митниці митною вартістю під
гарантійні зобов'язання шляхом сплати
до державного бюджету суми ПДВ.
Розрахунок сум ПДВ, що підлягали сплаті
до держбюджету наведений в графі 47 ВМД
за кодом 038/3, а саме 31552,69 грн.

4) До ВМД №807070000/2012/221194 від 07.03.12 (арк.
справи 145-151, том 1) відповідно до
відомостей графи 44 позивачем були
надані: лист погодження на здійснення
митного оформлення; транзитна
декларація, залізничні накладні;
зовнішньоекономічний контракт зі
специфікацією № 14 та додатковими
угодами № 3 та № 4; інвойси № 0709, 0710 (арк.
справи 230-231, том 1); паспорт якості №877;
експортна декларація країни
відправлення №10408070/240212/0000743, лист ВАТ
«ОМК-Сталь» № АКД-ТОР/84-02/26997 від 17.11.2011
р., платіжне доручення №2 від 10.02.12, звіт
№36 від 14.02.12.

На декларації митної вартості (ДМВ-1) до
цієї ВМД у графі «для відміток митного
органу» посадовою особою Харківської
обласної митниці у декларанта були
запитані наступні документи: 1.
каталоги, прейскуранти, прайс-листи,
калькуляції фірми - виробника товару; 2.
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; 3. інформація
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару; 4.
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом).

Таким чином, Харківською обласною
митницею 07.03.2012 прийнято рішення про
визначення митної вартості
№807000003/2012/000791/2 (арк. справи 152, том 1),
згідно якого митна вартість заявленого
до митного оформлення товару
«залізничні колеса» визначена за
другим методом (за ціною угоди щодо
ідентичних товарів) визначення митної
вартості. Причиною відмови у
застосуванні першого методу,
заявленого декларантом, визначено
неподання необхідних додаткових
документів. Митну вартість визначено
на підставі рівня митної вартості
товару, митне оформлення яких вже
здійснено за ВМД № 80717000/2012/221104 від
03.03.2012 р. із розрахунку 1,7734 доларів США
за кг.

Того ж дня, відповідач-1 видав Картку
відмови у митному оформленні чи
пропуску товарів через митний кордон
України №807170000/2/00168, у зв'язку з
виданням зазначеного вище рішення про
визначення митної вартості товару (
арк. справи 153-154, том 1).

Після отримання відповідного дозволу
митниці за заявою від 07.03.12р. (арк.
справи 155-156, том 1) позивач подав нову
ВМД № 807170000/2012/221221 від 07.03.12 (арк. справи
157-161, том 1) зі скоригованою згідно
рішення митниці митною вартістю під
гарантійні зобов'язання шляхом сплати
до державного бюджету суми ПДВ.
Розрахунок сум ПДВ, що підлягали сплаті
до держбюджету наведений в графі 47 ВМД
за кодом 038/3, а саме 63105,39 грн.

5) До ВМД №807070000/2012/221293 від 13.03.12 (арк.
справи 162-163, том 1) відповідно до
відомостей графи 44 позивачем були
надані: лист погодження на здійснення
митного оформлення; транзитна
декларація, залізничні накладні;
зовнішньоекономічний контракт зі
специфікацією № 14 та додатковими
угодами № 3 та № 4; інвойси № 0793, 0794, 0795
(арк. справи 232-234, том 2); паспорт якості
№913, 914, 920; експортна декларація країни
відправлення №10408070/280212/0000801, лист ВАТ
«ОМК-Сталь» № АКД-ТОР/84-02/26997 від 17.11.2011
р., платіжне доручення №2 від 10.02.12, звіт
№36 від 14.02.12.

На декларації митної вартості (ДМВ-1) до
цієї ВМД у графі «для відміток митного
органу» посадовою особою Харківської
обласної митниці у декларанта були
запитані наступні документи: 1.
каталоги, прейскуранти, прайс-листи,
калькуляції фірми - виробника товару; 2.
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; 3. інформація
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару; 4.
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом).

Харківською обласною митницею, 13.03.2012
прийнято рішення про визначення митної
вартості №807000003/2012/000882/2 (арк. справи 167,
том 1), згідно якого митна вартість
заявленого до митного оформлення
товару "залізничні колеса" визначена за
другим методом (за ціною угоди щодо
ідентичних товарів) визначення митної
вартості. Причиною відмови у
застосуванні першого методу,
заявленого декларантом, визначено
неподання необхідних додаткових
документів. Митну вартість визначено
на підставі рівня митної вартості
товару, митне оформлення яких вже
здійснено за ВМД № 80717000/2012/221221 від
07.03.2012 р. із розрахунку 1,7734 доларів США
за кг.

Того ж дня, відповідач-1 видав Картку
відмови у митному оформленні чи
пропуску товарів через митний кордон
України №807170000/2/00190, у зв'язку з
виданням зазначеного вище рішення про
визначення митної вартості товару (арк.
справи 168, том 1).

Після отримання відповідного дозволу
митниці за заявою від 14.03.12р. (арк.
справи 169-170, том 1) позивач подав нову
ВМД № 807170000/2012/221375 від 14.03.12 (арк. справи
171-175, том 1) зі скоригованою згідно
рішення митниці митною вартістю під
гарантійні зобов'язання шляхом сплати
до державного бюджету суми ПДВ.
Розрахунок сум ПДВ, що підлягали сплаті
до держбюджету наведений в графі 47 ВМД
за кодом 038/3, а саме 94622,54 грн.

6) До ВМД №807070000/2012/221301 від 13.03.12 (арк.
справи 176-180, том 1) відповідно до
відомостей графи 44 позивачем були
надані: лист погодження на здійснення
митного оформлення; транзитна
декларація, залізничні накладні;
зовнішньоекономічний контракт зі
специфікацією № 14 та додатковими
угодами № 3 та № 4; інвойси № 0725 (арк.
справи 235, том 2); паспорт якості №900;
експортна декларація країни
відправлення №10408070/240212/0000745, лист ВАТ
«ОМК-Сталь» № АКД-ТОР/84-02/26997 від 17.11.2011
р., платіжне доручення №2 від 10.02.12, звіт
№36 від 14.02.12.

На декларації митної вартості (ДМВ-1) до
цієї ВМД у графі «для відміток митного
органу» посадовою особою Харківської
обласної митниці у декларанта були
запитані наступні документи: 1.
каталоги, прейскуранти, прайс-листи,
калькуляції фірми - виробника товару;
2.висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; 3. інформація
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару; 4.
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом).

Також, Харківською обласною митницею,
13.03.2012 прийнято рішення про визначення
митної вартості №807000003/2012/000888/2 (арк.
справи 181-182, том 1), згідно якого митна
вартість заявленого до митного
оформлення товару "залізничні колеса"
визначена за другим методом (за ціною
угоди щодо ідентичних товарів)
визначення митної вартості. Причиною
відмови у застосуванні першого методу,
заявленого декларантом, визначено
неподання необхідних додаткових
документів. Митну вартість визначено
на підставі рівня митної вартості
товару, митне оформлення яких вже
здійснено за ВМД № 80717000/2012/221221 від
07.03.2012 р. із розрахунку 1,7734 доларів США
за кг.

Того ж дня, відповідач-1 видав Картку
відмови у митному оформленні чи
пропуску товарів через митний кордон
України №807170000/2/00191, у зв'язку з
виданням зазначеного вище рішення про
визначення митної вартості товару (арк.
справи 183, том 1).

Після отримання відповідного дозволу
митниці за заявою від 14.03.12р. (арк.
справи 184-185, том 1) позивач подав нову
ВМД № 807170000/2012/221377 від 14.03.12 (арк. справи
186-189, том 1) зі скоригованою згідно
рішення митниці митною вартістю під
гарантійні зобов'язання шляхом сплати
до державного бюджету суми ПДВ.
Розрахунок сум ПДВ, що підлягали сплаті
до держбюджету наведений в графі 47 ВМД
за кодом 038/3, а саме 31540,85 грн.

Відповідно до статті 264 МКУ, у разі
потреби в підтвердженні заявленої
митної вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки.
Можливість подання додаткових
документів в підтвердження визначеної
митної вартості після здійснення
митного оформлення також передбачена
Порядком випуску товарів у вільний
обіг під гарантійні зобов'язання при
ввезенні їх на митну територію України,
затверджених наказом Держмитслужби
України від 17.03.08 № 230, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 27 березня
2008 року за № 259/14950.

Строк дії гарантійних зобов'язань
становить 90 календарних днів з дати
випуску товару у вільний обіг.

В межах терміну дії гарантійних
зобов'язань Заявами від 11 травня 2012
року за №№: 42, 43, 44 декларант позивача
надав до Харківської обласної митниці
додаткові документи, а саме: 1) угоду від
23.12.2011 р. між ВАТ «Виксунський
металургійний завод» та ТОВ «Лемтранс»
про поставку залізничних коліс на
перше півріччя 2012 р. (арк. справи 35, том
1); 2) специфікацію № 15 від 30.01.2012 р. до
Контракту № 7К1/70-11 від 23.06.2011 р. (арк.
справи 40-41, том 1); 3) лист № АКД-ТОР/84-02/10047
від 27.03.2012 р. від ВАТ «Виксунський
металургійний завод», в якому виробник
підтверджує дійсність ціни на товар та
правила застосування п. 4.2 Контракту
(арк. справи 39, том 1); 4) бухгалтерську
документацію про здійснення
передоплати за поставлений товар за
рахунками-проформами від 07.02.2012 р. № 61
та № 62, платіжне доручення в іноземній
валюті № 2 від 10.02.2012 р., виписка з
розрахункового рахунку від 10.02.2012 р.; 5)
звіт № 36 від 14.02.2012 р. про незалежну
оцінку товару - залізничних
суцільнокатаних коліс згідно
Специфікації № 14 від 30.01.2012 р. до
Контракту № 7К1/70-11 від 23.06.2011 р. (арк.
справи 84-96, том 1), підготовлений
суб'єктом оціночної діяльності, який
діє на підставі Сертифікату № 2000 від
04.11.2000 р., Кваліфікаційного свідоцтва
оцінювача МФ №1167 від 19.06.2004 р.,
Свідоцтва про реєстрацію в Державному
реєстрі оцінювачів № 1939 від 15.12.2004 р.,
Посвідчення про підвищення
кваліфікації оцінювача МФ № 3443-ПК від
12.04.2010 р., Посвідчення про підвищення
кваліфікації оцінювача ЦМК № 1174-ПК від
27.03.2011 р.; 6) лист ВАТ «ОМК-Сталь» (агента
ВАТ «Виксунський металургійний завод»)
№АКД-ТОР/84-02/26997 від 17.11.2011 р. (арк. справи
38, том 1) щодо відсутності практики
складання прайс-листів та каталогів
через, те що в ринкових відносинах
виробник практикує індивідуальний
підхід до клієнтів відповідно до
об'ємів закупівлі, форм та умов оплати,
добросовісності виконання умов
контракту; 7) стосовно витребування
митним органом інформації
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару та/або
сировини декларант позивача зазначив
наступне.

Згідно Методичних рекомендацій із
застосування окремих положень Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затверджених наказом
ДМСУ від 19.10.2010 № 1242 інформація
зовнішньоторговельних та біржових
організацій про вартість товару та/або
сировини вимагається лише у випадках,
коли ціна оцінюваного товару
визначається за формулою та/або товар
чи сировина, з якого товар виготовлено,
реалізуються в порядку біржової
торгівлі.

Зважаючи на те, що товар «залізничні
колеса суцільнокатані» не
виготовляється та не реалізується в
порядку біржової торгівлі, ціна на
даний товар не визначається за
формулою декларант позивача повідомив,
що ця вимога митного органу не може
бути виконана.

Листом від 29.05.2012 за № 08/02-6647 (арк. справи
82-83, том 1) відповідач1 відмовив у
застосуванні митної вартості,
заявленої декларантом. Підставами для
відмови стало невідповідність
зовнішньоекономічного контракту
№7К1/70-11 від 23.06.2011 вимогам наказу
Держмитслужби України від 15.02.2011 №107 в
частині класифікації договору як
«зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу, стороною
якого є виробник товарів, що
декларуються - код 4104», недоведеність
декларантом того, що до ціни товару за
контрактом №7К1/70-11 від 23.06.2011 були
включені витрати, понесені покупцем (не
з'ясовані та документально не доведені
всі обставини, чи дійсно агент діє за
рахунок продавця), а також неподання
декларантом рішення митного органу про
визначення митної вартості раніше
ввезених ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом).

Поняття митної вартості визначено
Митним кодексом України у статті 259,
відповідно до якої митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є їх ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, обчислена
відповідно до положень цього Кодексу.

За змістом статті 260 МК України митна
вартість товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до положень цього Кодексу. Порядок
визначення митної вартості товарів
поширюється на товари, які
переміщуються через митний кордон
України. Для цілей визначення митної
вартості використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості. Методи
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та умови їх застосування
встановлюються цим Кодексом.

Система визначення митної вартості
товарів ґрунтується на загальних
принципах митної оцінки, прийнятих у
міжнародній практиці.
Міжнародно-правовим стандартом, на
який зорієнтоване українське митне
законодавство, є угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року
(ГААТ). Згідно до частини 2 статті VII ГААТ
оцінка ввезеного товару для митних
цілей повинна бути заснована на
дійсній вартості товару, що
обкладається митом, і не повинна
ґрунтуватись на вартості товару
вітчизняного походження або на
довільних чи фіктивних оцінках.

Згідно до статті 262 МК України, митна
вартість товарів і метод її визначення
заявляються декларантом митному
органу шляхом подання декларації
митної вартості в порядку та умовах
декларування митної вартості,
визначеними постановою Кабінету
Міністрів України від 20.12.2006р. №1766.

Статтею 264 МК України встановлено, що
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пункт 7 постанови Кабінету Міністрів
України від 20 грудня 2006р. № 1766 «Про
затвердження Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження» визначає перелік
обов'язкових документів, які декларант
зобов'язаний подати для підтвердження
заявленої митної вартості, а саме:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Пункт 11 ПКМУ № 1766 передбачає, що, окрім
обов'язкових документів, декларантом
для підтвердження заявленої митної
вартості оцінюваних товарів також
можуть бути подані й додаткові
документи.

Також, в пункті 11 Порядку зазначено, що
посадова особа митного органу у графі
"Для відміток митниці" декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис. Посадова особа
митного органу не має права вимагати
від декларанта документи, не зазначені
у графі "Для відміток митного органу".
Із вказаної норми вбачається, що дії
митного органу повинні бути
конкретизовані із чітким зазначенням
документів, необхідних для подання та
зазначенням обставин, які ці документи
мають підтвердити.

Відповідно до пункту 14 ПКМУ № 1766, якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

З аналізу вказаних норм вбачається, що
право митного органу вимагати
необхідні для підтвердження митної
вартості відомості кореспондує
обов'язок декларанта з їх надання.
Тільки у разі невиконання такого
обов'язку митний орган уповноважений
визначати митну вартість товарів на
підставі наявних документів та
відомостей згідно з законодавством.
Основним законом з питань митної
справи є Митний кодекс України у
розділі XI статтях 266 - 273 якого, в
редакції ЗУ № 92-IV від 11.07.2002 року,
чинного на час спірних правовідносин,
зазначені методи визначення митної
вартості товарів, що імпортуються та
порядок застосування цих методів.

Відповідно до статті 266 МК України,
основним методом визначення митної
вартості товару є ціна угоди, за якою
вони імпортуються чи ціна, яка підлягає
сплаті за товари, які імпортуються
(вартість операції). Якщо митна
вартість не може бути визначена за
основним методом, проводиться
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості. При цьому
кожний наступний метод визначення
митної вартості, зазначений у статті 266
МК України, застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

За приписами статті 267 МК України,
митною вартістю за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, є вартість
операції, тобто ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за товари,
якщо вони продаються на експорт в
Україну, скоригована в разі потреби
відповідно до частини другої цієї
статті. Ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті, - це загальна сума
всіх платежів, які були здійснені або
які повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов'язаних з продавцем
осіб. Такі платежі можуть бути
здійснені прямо або опосередковано
шляхом переказу грошей, акредитиву,
інкасування або за допомогою інших
розрахунків (вексель, передача цінних
документів тощо). Термін "ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті"
стосується тільки ціни оцінюваних
товарів. Дивіденди або інші платежі
покупця на користь продавця, не
пов'язані з оцінюваними товарами, не є
частиною митної вартості. Додавання до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, згідно з цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

Відповідно до наданої позивачем в
межах строку дії гарантійних
зобов'язань бухгалтерської
документації (рахунків-проформи № 61 та
№ 62 від 07.02.12, платіжного доручення в
іноземній валюті № 2 від 10.02.12 та
виписки з банківського рахунку)
поставлений товар був оплачений
продавцю у вигляді 100% передоплати.

Частина 4 статті 267 МК України наголошує
на тому, що метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції), використовується в разі,
якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) стосовно продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті; 4) покупець і продавець не є
пов'язаними між собою особами або хоч і
є пов'язаними між собою особами, але ці
відносини не вплинули на ціну товарів.
За наявності достатніх підстав
вважати, що зазначені відносини
вплинули на ціну оцінюваних товарів,
митний орган повинен повідомити про це
декларантові та надати йому можливість
для відповіді та доказу відсутності
впливу взаємозв'язку продавця і
покупця на ціну, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари. На вимогу декларанта
таке повідомлення здійснюється у
письмовій формі.

Суд вірно зазначив, що обмеження у
застосуванні першого методу
визначення митної вартості товару щодо
позивача відсутні, а визначений
законодавцем перелік обмежень
застосування першого (основного)
методу визначення митної вартості є
вичерпним та розширеному тлумаченню не
підлягає. Такого обмеження у
використанні першого (основного)
методу визначення митної вартості
товару, як неподання додаткових
документів, у Митному кодексі не має.
Наявність інформації у митного органу
щодо більш високої митної вартості
подібних товарів, митне оформлення
яких вже здійснено, до зазначеного
переліку обмежень також не належить.

Згідно до статті 265 МК України, митний
орган здійснює контроль правильності
визначення митної вартості товарів
згідно з положеннями цього Кодексу.
Такий контроль може здійснюватися в
установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі
відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Відповідно до статті 268 Митного кодексу
України (ЗУ № 92-IV від 11.07.2002р.), у разі
якщо митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу, за
митну вартість береться вартість
операції з ідентичними товарами, які
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться вартість операції з
ідентичними товарами з дотриманням
умов, зазначених у цій статті. При цьому
під ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: 1) фізичні характеристики; 2)
якість та репутація на ринку; 3) країна
походження; 4) виробник. Незначні
зовнішні відмінності не можуть бути
підставою для відмови у розгляді
товарів як ідентичних, якщо в цілому
такі товари відповідають вимогам
частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних умовах, що й
оцінювані товари.

У разі відсутності такого продажу
використовується вартість операції з
ідентичними товарами, які продавалися
в Україну в іншій кількості та/або на
інших комерційних умовах. При цьому їх
ціна коригується з урахуванням
зазначених розбіжностей незалежно від
того, чи веде це до збільшення або
зменшення вартості. Інформація, що
використовується при здійсненні
коригування, повинна бути
документально підтверджена.

Також, у разі, якщо для цілей
застосування цього методу виявляється
більше, ніж одна вартість операції з
ідентичними товарами, для визначення
митної вартості оцінюваних товарів
використовується найменша така
вартість.

Відповідно до статті 2 Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю 1994 року,
якщо митної вартості імпортних товарів
не може бути визначено згідно з
положеннями статті 1 (ціна угоди - прим.),
митною вартістю є контрактна вартість
ідентичних товарів, що продаються на
експорт до тієї самої країни імпорту й
експортуються в той самий час або майже
в той самий час, що й товари, які
оцінюються.

1. b. Під час застосування цієї статті
для визначення митної вартості повинна
використовуватися контрактна вартість
ідентичних товарів під час продажу на
тому самому комерційному рівні та
майже в такій самій кількості, що й
товари, які оцінюються. У випадках, коли
такого продажу не виявлено,
використовується контрактна вартість
ідентичних товарів, що продаються на
іншому комерційному рівні та (або) в
інших кількостях, скоригована з
урахуванням різниць, які можна
віднести на рахунок комерційного рівня
та (або) кількості, за умови, що такі
коригування можуть робитися на основі
продемонстрованих доказів, які чітко
встановлюють обґрунтованість і
точність коригування, незалежно від
того, чи призводить це коригування до
підвищення чи до зниження вартості.

Якщо під час застосування цієї статті
виявляється більше, ніж одна
контрактна вартість ідентичних
товарів, для визначення митної
вартості імпортних товарів
використовується найменша така
вартість.

Керуючись зазначеними вище
нормативними актами, застосування 2-го
методу визначення митної вартості
можливо лише у випадку, коли: по-перше,
перший метод, за ціною угоди, не може
бути застосований внаслідок чітко
визначених законом вичерпних обмежень
при його застосуванні; по-друге, коли за
основу порівняння береться саме
контрактна вартість ідентичного
товару, а не митна вартість, яка вже
скоригована митним органом. При цьому,
при наявності більше, ніж однієї
операції з подібними товарами, за
основу корегування береться найменша з
виявленої контрактної вартості товару.

Відповідно до статті 269 Митного кодексу
України (ЗУ № 92-IV від 11.07.2002р.), у разі
якщо митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статей 267 та 268 цього
Кодексу (1-й та 2-й методи - прим.), за
митну вартість береться вартість
операції з подібними (аналогічними)
товарами, які продаються на експорт в
Україну і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються із
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними
(аналогічними), враховуються такі
ознаки: 1) якість, наявність торгової
марки та їх репутація на ринку; 2) країна
походження; 3) виробник.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних умовах, що й оцінювані
товари.

У разі, якщо такого продажу не виявлено,
використовується вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продавалися в Україну в іншій
кількості та/або на інших комерційних
умовах. При цьому їх ціна коригується з
урахуванням зазначених розбіжностей
незалежно від того, чи веде це до
збільшення або зменшення вартості.
Інформація, що використовується при
здійсненні коригування, повинна бути
документально підтверджена.

Також, у разі, якщо для цілей
застосування цього методу виявляється
більше, ніж одна вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, для
визначення митної вартості оцінюваних
товарів використовується найменша
така вартість.

Відповідно до статті 3 Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю 1994 року,
якщо митної вартості імпортних товарів
не може бути визначено згідно з
положеннями статей 1 та 2 (ціна угоди або
ціна на ідентичні товари - прим.), митна
вартість є контрактною вартістю
подібних товарів, що йдуть на експорт
до тієї самої країни імпорту й
експортуються в той самий час або майже
в той самий час, що й товари, які
оцінюються.

1. b. Під час застосування цієї статті
для визначення митної вартості повинна
використовуватися контрактна вартість
подібних товарів під час продажу на
тому самому комерційному рівні та
майже в такій самій кількості, що й
товари, які оцінюються. У випадках, коли
такого продажу не виявлено,
використовується контрактна вартість
подібних товарів, що продаються на
іншому комерційному рівні та (або) в
інших кількостях, скоригована з
урахуванням різниць, які можна
віднести на рахунок комерційного рівня
та (або) кількості, за умови, що такі
коригування можуть робитися на основі
продемонстрованих доказів, які чітко
встановлюють обґрунтованість і
точність коригування, незалежно від
того, чи призводить це коригування до
підвищення чи до зниження вартості.

Якщо під час застосування цієї статті
виявляється більше, ніж одна
контрактна вартість подібних товарів,
для визначення митної вартості
імпортних товарів використовується
найменша така вартість.

Суд, у своєму рішенні вірно керувався
статтею 269 МКУ та статтею 3 Угоди про
застосування статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, та
обґрунтовано вказав на те, що
застосування 3-го методу визначення
митної вартості можливо лише у випадку,
коли: перший метод, за ціною угоди, не
може бути застосований в силу чітко
визначених вичерпних обмежень на його
застосування; а також, коли за основу
порівняння береться саме контрактна
вартість подібного товару, а не митна
вартість, яке вже скоригована митним
органом. При цьому, при наявності
більше, ніж однієї операції з подібними
товарами, за основу корегування
береться найменша з виявленої
контрактної вартості товару.

Разом з тим, виносячи спірні рішення
про визначення митної вартості товару
відповідач робить коригування
посилаючись на ВМД, які вже скориговані
митним органом (арк. справи 216, том 2). При
цьому, порівняння відбувається з ВМД,
які оформлені під гарантійні
зобов'язання на підставі спірних в
цьому провадженні Рішень про
визначення митної вартості, тобто
порівняння кожної ВМД відбувається на
підставі попередньо оформленої
відповідачем1.

Митний орган надав витяг з Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
ДМСУ. Проте, як вірно зазначив суд
першої інстанції, у витязі немає
фактурної вартості товару та методу
визначення митної вартості, а є лише
митна вартість, у зв'язку з чим не
можливо встановити чи відбувалось за
ВМД, зазначеними у витязі корегування
митної вартості митим органом на
підставі відповідних рішень, чи це є
контрактна ціна товару (арк. спарви
123-127, том 2).

Відповідно до частини 3 ст. 264 МК
України, у разі виникнення потреби в
уточненні заявленої митної вартості
товарів або в разі незгоди декларанта з
митною вартістю, визначеною митним
органом, декларант має право
звернутися до митного органу з
проханням випустити товари, що
декларуються, у вільний обіг під
гарантію уповноваженого банку або
сплатити податки і збори (обов'язкові
платежі) згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною митним органом.

Згідно п.п. 13, 14 Порядку випуску товарів
у вільний обіг під гарантійні
зобов'язання при ввезенні їх на митну
територію України, затвердженого
Наказом ДМСУ від 17.03.08 р. № 230, протягом
дії гарантійних зобов'язань декларант
повинен подати митному органу
необхідні відомості для підтвердження
заявленої митної вартості, а митний
орган такі відомості перевіряє та
приймає рішення про
можливість/неможливість застосування
митної вартості, заявленої
декларантом. Митний орган перевіряє
надані декларантом відомості, а в разі
необхідності вживає додаткових форм
контролю, передбачених законодавством.
Строк дії гарантійних зобов'язань,
визначених цією статтею, не може
перевищувати 90 календарних днів з
моменту випуску товарів у вільний обіг.

На виконання зазначених норм митного
законодавства декларант позивача
звернувся до Харківської обласної
митниці із Заявами від 11 травня 2012 року
№№: 42, 43, 44 про надання додаткових
документів.

Зі справи вбачається, що протягом дії
гарантійних зобов'язань позивачем були
надані: угода від 23.12.2011 р. між ВАТ
«Виксунський металургійний завод» та
ТОВ «Лемтранс» про поставку
залізничних коліс на перше півріччя 2012
р., відповідно до якої ціна товару
залежить від кількості продукції, що
закуповується, специфікація № 15 від
30.01.2012 р. до Контракту № 7К1/70-11 від 23.06.2011
р., лист № АКД-ТОР/84-02/10047 від 27.03.2012 р. від
ВАТ «Виксунський металургійний завод»,
в якому виробник підтверджує дійсність
ціни на товар та правила застосування
п. 4.2 Контракту; бухгалтерська
документація про здійснення
передоплати за поставлений товар за
рахунками-проформами від 07.02.2012 р. № 61
та № 62, платіжне доручення в іноземній
валюті № 2 від 10.02.2012 р., виписка з
розрахункового рахунку від 10.02.2012 р.,
лист ВАТ «ОМК-Сталь» (агента ВАТ
«Виксунський металургійний завод»)
№АКД-ТОР/84-02/26997 від 17.11.2011 р. щодо
відсутності практики складання
прайс-листів та каталогів через, те що в
ринкових відносинах виробник
практикує індивідуальний підхід до
клієнтів відповідно до об'ємів
закупівлі, форм та умов оплати,
добросовісності виконання умов
контракту;

Крім того, для підтвердження
автентичності ціни товару до митного
оформлення був наданий експертний
висновок № 36 від 14.02.2012 р. про незалежну
оцінку товару залізничних
суцільнокатаних коліс згідно
Специфікації № 14 від 30.01.2012 р. до
Контракту № 7К1/70-11 від 23.06.2011 р. Висновок
підготовлений експертом відповідно до
Сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності № 9725/10 від 02.07.2010р., виданий
Фондом Державного майна України та до
Сертифікату на право проведення
самостійної експертної оцінки майна,
майнових прав та бізнесу на території
України № 2000 від 04.11.2000р., виданий
Фондом державного майна України,
Свідоцтва Фонду Державного майна
України про реєстрацію у Державному
реєстрі № 1939 від 15.12.2004р.

Вартість поставленого товару
«залізничні колеса» була оплачена в
повному обсязі, що підтверджується
наданими рахунками та платіжними
дорученнями в іноземній валюті з
виписками банку.

В рішенні про відмову у застосуванні
митної вартості заявленої позивачем за
результатом розгляду додатково
наданих документів, надісланого у
формі листа-відповіді за № 08/02-6647 від
29.05.2012 відповідач-1 послався на
невідповідність
зовнішньоекономічного контракту
№7К1/70-11 від 23.06.2011 вимогам наказу
Держмитслужби України від 15.02.2011 №107 в
частині класифікації договору як
«зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу, стороною
якого є виробник товарів, що
декларуються - код 4104», недоведеність
декларантом того, що до ціни товару за
контрактом №7К1/70-11 від 23.06.2011 були
включені витрати, понесені покупцем (не
з'ясовані та документально не доведені
всі обставини, чи дійсно агент діє за
рахунок продавця), а також неподання
декларантом рішення митного органу про
визначення митної вартості раніше
ввезених ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом).

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про зовнішньоекономічну діяльність»
від 16.01.1991 №959-ХІІ,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) - матеріально оформлена
угода двох або більше суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності та їх
іноземних контрагентів, спрямована на
встановлення, зміну або припинення їх
взаємних прав та обов'язків у
зовнішньоекономічній діяльності.
Контракт №7К1/70-11 від 23.06.2011 підпадає під
зазначене вище визначення, оскільки
складається з усіх зазначених
елементів.

Угода про застосування статті VII
Генеральної угоди про тарифи й
торгівлю 1994 року передбачає, що
первинною основою для митної вартості
за цією Угодою є "контрактна вартість",
визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно
розглядати разом зі статтею 8 (витрати,
що додаються до митної вартості -
примітка), яка передбачає, inter alia,
коригування ціни, яка фактично
сплачена або підлягає сплаті у
випадках, коли певні конкретні
елементи, які вважаються такими, що
формують частину вартості для митних
цілей, припадають на покупця, але не
включені до ціни, яка фактично сплачена
або підлягає сплаті за імпортовані
товари. Стаття 8 також передбачає
включення до контрактної вартості
певних вигод, які можуть перейти від
покупця до продавця у формі певних
товарів чи послуг, а не в грошовій
формі.

В матеріалах справи міститься
Агентська угода №802/А від 30.12.2008,
укладена між ВАТ «Виксунський
металургійний завод» (принципал) та ТОВ
«ОМК-Сталь» (агент) (арк. справи 26-30, том
1). Відповідно до пункту 1.1 вказаної
угоди Принципал доручає, а Агент
зобов'язується діяти за винагороду від
імені та за рахунок Принципала.
Зазначена угода укладена між двома
нерезидентами поза юрисдикцією
України, імпортер не несе додаткових
витрат, пов'язаних з наявністю цієї
угоди, які б додавались до митної
вартості товару. Умовами поставки
відповідно до зовнішньоекономічного
контракту №7К1/70-11 від 23.06.2011 є DAP станція
Соловей, Інкотермс 2010. Отже, суд вважає
документально підтвердженим факт
відсутності додаткових складових
витрат імпортера, які мали б додаватись
до митної вартості оцінюваних товарів.

Згідно ч.3 статті 260 МКУ, для цілей
визначення митної вартості
використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості.

Зі змісту наказу Держмитслужби України
від 15.02.2011 №107 вбачається, що
використання класифікаційного коду є
процедурним питанням діяльності
відповідача-1, а відповідно до статті 310
МК України, відомчі класифікатори
відображають інформацію надану
декларантом при здійсненні митного
оформлення та не мають вплив на їх
характеристики.

Що стосується неподання декларантом
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом) колегія суддів наголошує
на наступному. Відповідно до пункту 4
постанови КМУ від 20.12.2006 року № 1766, яка
була чинна на момент виникнення
спірних правовідносин, факт подання
рішення про визначення митної вартості
ідентичних товарів, ввезених за одним
договором (контрактом), від одного
відправника (експортера), на адресу
одного одержувача (імпортера), звільняє
імпортера від обов'язку подання
декларації митної вартості на такі
товари. Основною ознакою такого
рішення має бути незмінність вартості
товарів, що імпортуються. Пункт 4
постанови КМУ № 1766 кореспондується з
пунктом 7 цієї ж постанови, яка
встановлює обов'язковість подання
таких рішень при наявності
вищевикладених обставин.
Відповідачем-1 в судових засідання не
надано доказу, що вартість оцінюваних
товарів залишилась незмінною, у зв'язку
з чим, такі рішення мали б бути
обов'язковими для подання позивачем.

Посилання відповідача на наявність
неточностей (розбіжностей) у поданих
документах спростовуються матеріалами
справи, з яких вбачається, що позивачем
дотриманні всі умови, встановлені
законодавством.

Судом також встановлено, що
декларантом позивача були надані
митному органу всі необхідні документи
для підтвердження заявленої митної
вартості як при здійсненні митного
оформлення так і після, протягом строку
дії гарантійних зобов'язань, як
обов'язкові, так і можливі додатково
витребувані, як то, контракт з
додатками, інвойси, експортні
декларації, транспортні документи,
висновки спеціалізованої експертної
організації, рахунки-фактури від
виробника товару, бухгалтерська
документація про оплату товару,
сертифікати якості, пояснення від
контрагента за контрактом. Таким чином,
Позивач надав митниці всі необхідні
документи, які давали можливість
встановити дійсну митну вартість
товару за ціною угоди.

Отже, оскільки позивачем були надані
митному органу всі можливі документи,
які були запитані для підтвердження
митної вартості, у відповідача були
відсутні підстави для відмови у
застосуванні митної вартості,
заявленої декларантом.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що відповідач-1,
приймаючи рішення митної вартості
товарів, діяв на підставі, в межах
повноважень, що передбачені
законодавством, з метою, з якою це
повноваження надане, але діяв не у
спосіб, що передбачений законами, не
обґрунтовано, без урахування усіх
обставин, упереджено.

Відповідно до пункту 206.1 статті 206
Податкового кодексу України, при
ввезенні товарів на митну територію
України суми податку, нараховані
митним органом, підлягають сплаті до
державного бюджету платниками податку
до/або на день подання митної
декларації безпосередньо на єдиний
казначейський рахунок за винятком
операцій, за якими надається
звільнення (умовне звільнення) від
оподаткування. Позивачем податок на
додану вартість сплачений, що
підтверджується відміткою митного
органу «сплачено» у кожній з ВМД.
Загальна сума різниці між базою
оподаткування, визначеною за другим,
третім методами та першим методом,
складає 347032,25 грн.

Стаття 25 Бюджетного кодексу вказує на
те, що Державна казначейська служба
України здійснює безспірне списання
коштів державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно із положеннями статті 162 КАС
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання не чинним рішення чи
окремих його положень; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії;
стягнення з відповідача коштів тощо.
Згідно до постанови КМУ від 03.08.2011р. № 845
безспірне списання коштів державного
та місцевих бюджетів за судовими
рішеннями про стягнення надходжень
бюджету здійснюється органами
Казначейства.

Відповідно до підпункту 5 пункту 4
Положення про Державну казначейську
службу України, затверджене Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
N 460/2011, Казначейство України відповідно
до покладених завдань здійснює
безспірне списання коштів державного
бюджету та місцевих бюджетів на
підставі рішення суду. Пунктом 7
зазначеного Порядку встановлено, що
Казначейство України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (у разі їх
утворення).

Постановою Кабінету міністрів України
від 15 червня 2011 р. N 651 утворено Головне
управління Державної казначейської
служби у Харківській області.

Згідно із підпункту 4 пункту 4 Положення
про головні управління Державної
казначейської служби України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затверджене Наказом Міністерства
фінансів України 12.10.2011 N 1280, Головне
управління Казначейства відповідно до
покладених на нього завдань здійснює
безспірне списання коштів державного
бюджету та місцевих бюджетів на
підставі рішення суду.

Отже, при переданні спору на вирішення
до суду, враховуючи той факт, що
правовим наслідком скасування спірних
Рішень про визначення митної вартості
товару є повернення позивачу різниці
між сумою ПДВ, визначеною декларантом
та сумою ПДВ, яка визначена митним
органом у Рішеннях, з метою повного та
всебічного захисту інтересів
юридичної особи, та прийняття рішення,
яке б гарантувало дотримання і захист
суб'єкту у сфері публічно-правових
відносин, як це передбачено принципами
адміністративного судочинства,
обов'язок здійснення безспірного
списання надмірно сплаченої суми ПДВ
за рішенням суду покладається на
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Харківській області.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд
дійшов обгрунтвоаного висновку про те,
що вимоги посадових осіб Харківської
обласної митниці до декларанта
позивача, викладені у графі «Для
відміток митного органу», щодо надання
додаткових відомостей для
підтвердження заявленої митної
вартості є безпідставними та не
грунтуються на положеннях
законодавства. Відтак у позивача на
законних підставах не виник обов'язок з
надання таких додаткових відомостей, а
отже у відповідача не виникло право на
визначення митної вартості. Тому, з
урахуванням викладеного, позовні
вимоги про скасування рішень
Харківської обласної митниці «про
визначення митної вартості» №
807000003/2012/000595/2 від 02.03.12, № 807000003/2012/000634/2
від 02.03.12, № 807000003/2012/000770/2 від 07.03.12, №
807000003/2012/000791/2 від 07.03.12, № 807000003/2012/000882/2
від 13.03.12, № 807000003/2012/000888/1 від 13.03.12,
стягнення з Державного бюджету України
на користь ТОВ «Лемтранс» надмірно
сплачений податок на додану вартість в
розмірі 347032 гривні 25 копійок, за ВМД №
807170000/2012/221104 від 03.03.12, № 807170000/2012/221105 від
03.03.12, № 807170000/2012/221225 від 07.03.12, №
807170000/2012/221221 від 07.03.12, № 807170000/2012/221375 від
14.03.12, № 807170000/2012/221377 від 14.03.12. є
обґрунтованими.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Харківської обласної
митниці залишити без задоволення,
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 22 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді