Справа № 826/1212/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1212/14
інстанції: Катющенко В.П.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за
апеляційною скаргою позивача -
Приватного підприємства «Фасад-Буд» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства «Фасад-Буд» до
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі міста Києва про
визнання протиправним та скасування
рішення № 0001 від 13.02.2014 року , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі міста Києва, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача № 0001 від
13.01.2014 року про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 лютого 2014 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій апелянт
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, в зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції без
змін, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
Приватне підприємство «Фасад-Буд»
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва в якості
платника страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачем за період з
листопада 2009 року по грудень 2010 року до
управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва
подавались розрахунки сум страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, згідно
яких нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, які підлягали сплаті
відповідно до вимог частини шостої
статті 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Рішенням управління Пенсійного фонду
України у Дніпровському районі м. Києва
№ 0001 від 13 січня 2014 року про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду застосовано до
позивача у вигляді стягнення суми
штрафу за період з 21 грудня 2009 року по 17
жовтня 2013 року в розмірі 3 338,05 грн. та
нараховано пеню в розмірі 31 705,29 грн.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), виключно цим Законом
визначаються: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню; платники
страхових внесків, їх права та
обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками; види пенсійних виплат;
умови набуття права та порядок
визначення розмірів пенсійних виплат;
пенсійний вік чоловіків та жінок, при
досягненні якого особа має право на
призначення пенсії за віком;
мінімальний розмір пенсії за віком;
порядок здійснення пенсійних виплат за
загальнообов'язковим державним
пенсійним страхуванням; порядок
використання коштів Пенсійного фонду
та Накопичувального фонду; організація
та порядок здійснення управління в
системі загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 17 вказаного Закону (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Приписами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
страхові внески до солідарної системи
нараховуються, зокрема, для
роботодавця - на суми фактичних витрат
на оплату праці (грошового
забезпечення) працівників, що
включають витрати на виплату основної
і додаткової заробітної плати та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, у тому числі в натуральній
формі, які визначаються згідно з
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до Закону
України "Про оплату праці", виплату
винагород фізичним особам за виконання
робіт (послуг) за угодами
цивільно-правового характеру, що
підлягають обкладенню податком на
доходи фізичних осіб, а також на суми
оплати перших п'яти днів тимчасової
непрацездатності, яка здійснюється за
рахунок коштів роботодавця, та
допомоги по тимчасовій
непрацездатності.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 зазначеного
Закону, страхувальники зобов'язані
сплачувати страхові внески, нараховані
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше ніж через 20 календарних днів
із дня закінчення цього періоду.

Крім того, ч.1 ст. 106 даного Закону (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
у разі виявлення своєчасно не
сплачених сум страхових внесків
страхувальники зобов'язані самостійно
обчислити ці внески і сплатити їх з
нарахуванням пені в порядку і розмірах,
визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», суми страхових
внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Також, згідно п. 2 ч. 9 ст. 106 зазначеного
Закону, виконавчі органи Пенсійного
фонду застосовують до страхувальників
такі фінансові санкції за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що у позивача наявна
несвоєчасна сплата сум нарахованих
страхових внесків за період з 21 грудня
2009 року по грудень 2010 року, про що
свідчать картки особового рахунку
страхувальника юридичної особи або
фізичної особи відповідача, а також
розрахунки фінансової санкції та пені,
які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком Окружного
адміністративного суду міста Києва про
правомірність рішення управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва № 0001 від
13 січня 2014 року про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, винесеного у
відношенні позивача.

Також, апеляційний суд не приймає до
уваги доводи апелянта про те, що на час
винесення оскаржуваного рішення ч. 9 ст.
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виключено, так як абзацом
6 п. 7 Прикінцевих положень Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», що на період до
повного стягнення заборгованості із
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача -
Приватного підприємства «Фасад-Буд» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено 24.04.2014
року

Головуючий суддя
Л.В.Бєлова

Судді
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.