Справа № 815/2308/14
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2308/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 року
м.Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Вовченко O.A.,

судді
Марина П.П.,

судді
Самойлюк Г.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної інспекції ядерного
регулювання України, третя особа
Південна державна інспекція з ядерної
та радіаційної безпеки про визнання
дій протиправними в частині
переадресування запиту до не належного
розпорядника інформації; визнання дій
протиправними у частині надання
інформації; зобов'язання надіслати
запит належним розпорядникам
інформації, суд -

В С Т А Н
О В И В :

В Одеському окружному
адміністративному суді розглядалася
позовна заява ОСОБА_1 до Державної
інспекції ядерного регулювання
України, третя особа Південна державна
інспекція з ядерної та радіаційної
безпеки про визнання дій протиправними
в частині переадресування запиту до не
належного розпорядника інформації;
визнання дій протиправними у частині
надання інформації; зобов'язання
надіслати запит належним
розпорядникам інформації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач 30.10.2013 року звернувся із
запитом до Державної інспекції
ядерного регулювання України до
публічної інформації з проханням
надати йому: копію ліцензії Південної
митниці Міндоходів, яку 31.07.2013 було
переоформлено; копію ліцензії ПАТ
«Гемопласт» до якої 31.07.2013 року були
внесені зміни; копію ліцензії ПАТ
«ЮГцемент» до якої 31.07.2013 були внесені
зміни. 31.10.2013 Держатомрегулювання
України була надана відповідь на запит,
згідно якої Держатомрегулювання
України, як розпорядник інформації,
який не володіє запитуваною
інформацією надсилає його запит на
публічну інформацію до Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки, як того вимагає ч.
3, ст. 22 "Про доступ до публічної
інформації". Згідно відповіді
Південної держінспекції від 11.11.2013
року, зазначено, що Південна
держінспекція також не володіє
запитуваною інформацією та тому запит
позивача було надіслано до Південної
митниці Міндоходів, ПАТ «Гемопласт» та
ПАТ «ЮГцемент» відповідно. Позивач
вважає, що Держаторегулювання України
в наслідок хибного, застосування норми
ч. 3, ст. 22 ЗУ "Про доступ до публічної
інформації", перенаправила його запит
до неналежного розпорядника
інформації, а саме до Південної
держінспекції, в звязку з чим вважає
дії Держатомрегулювання України
неправомірною відмовою в наданні
інформації.

Позивач в судове засідання не з'явився,
проте надав до суду заяву в якій просив
справу розглянути без його участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Про день, час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином. Проте
надав до суду заяву про розгляд справи
за відсутності представника
відповідача.

Також представник відповідача надав до
суду письмові заперечення, в яких
просив в задоволенні
адміністративного позову відмовити в
повному обсязі, з огляду на наступне.
Відповідно до норм чинного
законодавства, що регулює діяльність
Держатомрегулювання України, її
повноваження, Держатомрегулювання
України не здійснює ліцензування
діяльності з використання джерел
іонізуючого випромінювання (ДІВ) і не є
розпорядником зазначеної інформації, у
цілях та визначенні Законом України
"Про доступ до публічної інформації".
При цьому, Держатомрегулюванню України
достовірно відомо, що ліцензування
діяльності з використання ДІВ
Південної митниці Міндоходів, ПАТ
«Гемопласт» та ПАТ «ЮГцемент»
знаходиться в межах повноважень
Південної держінспекції і інформація
щодо ліцензій вищезазначених
ліцензіатів, могла бути створена
тільки Південною держінспекцією в
процесі виконання нею своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством. На
підставі вказаного, відповідач вважає
дії щодо переадресування запиту ОСОБА_1
до належного розпорядника інформації
такими, що вчинені на підставі та
відповідно до норм чинного
законодавства, а відтак відповідачем
не в якій мірі не були порушені права
ОСОБА_1 на збір інформації, гарантовані
статтею 34 Конституції України, права на
інформацію, які він має відповідно до
Закону України "Про інформацію". При
цьому, відповідач також зазначив, що
інформація щодо повноважень Південної
держінспекції з питань ліцензування
достовірно відома ОСОБА_1, оскільки він
працював в Південній державній
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Держатомрегулювання України з
моменту створення цієї Інспекції, а
саме з 2006 по 2013 роки, і був звільнений 15
травня 2013 року з посади заступника
начальника Держінспекції - начальника
відділу безпеки РАВ, перевезень та
гарантій - державного інспектора за
власним бажанням у зв'язку з виходом
державного службовця на пенсію,
достроково, як інвалід другої групи.

Представник третьої особи до судового
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином про день, час та місце
проведення судового засідання, проте
надав до суду заяву в якій просив
справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла до висновку про можливість
розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся
до Державної інспекції з ядерного
регулювання України з запитом від
30.10.2013 року (а.с.5), у якому просив надати
наступну інформацію: копію ліцензії
Південної митниці Міндоходів, яку
31.07.2013 було переоформлено; копію
ліцензії ПАТ «Гемопласт» до якої 31.07.2013
року були внесені зміни; копію ліцензії
ПАТ «ЮГцемент» до якої 31.07.2013 були
внесені зміни.

Як вбачається з листа за підписом
начальника управління радіаційної
безпеки від 01.11.2013 року №09-15/7684-44із
(а.с.6), запит позивача було
переадресовано за належністю до
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки, яка за
підписом начальника інспекції
Кобилінського С.В. надала відповідь від
11.11..2013 року №33-08/935(а.с.7).

Так, судом встановлено, що у
вищевказаній відповіді зазначалося
наступне. Відповідно до положень ст. 22
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", у зв'язку з тим, що
володарем запитуваних позивачем
ліцензій є Південна митниця
Міндоходів, ПАТ «Гемопласт» та ПАТ
«ЮГцемент», запит позивача в частині
надання копій ліцензій листами від
11.11.2013 року №33-10/934, №33-10/932, №33-10/933 було
направлено до належних розпорядників
(володарів) інформації, якими є
Південна митниця Міндоходів, ПАТ
«Гемопласт» та ПАТ «ЮГцемент».

Так, згідно із положеннями ст. 1 Закону
України "Про звернення громадян",
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Відповідно до ст. 7 вказаного Закону,
звернення, оформленні належним чином і
подані у встановленому порядку,
підлягають обов'язковому прийняттю та
розгляду. Забороняється відмова в
прийнятті та розгляді звернення з
посиланням на політичні погляди,
партійну належність, стать, вік,
віросповідання, національність
громадянина, незнання мови звернення.
Якщо питання, порушені в одержаному
органом державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Згідно приписів ст. 1 Закону України
№2939-VI від 13.01.2011 року "Про доступ до
публічної інформації" публічна
інформація це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Частиною 1 статті 20 гідно Закону
України №2939-VI від 13.01.2011 року вказано,
що розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Держатомрегулювання України, як орган
виконавчої влади є розпорядником
інформації, визначеним для цілей
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" та має надавати відповіді
на запити на інформацію в рамках
зазначеного Закону.

Державна інспекція ядерного
регулювання України є центральним
органом виконавчої влади, який є
головним у системі центральних органів
виконавчої влади з формування та
реалізації державної політики у сфері
безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до підпункту 15 пункту 4
Положення про Державну інспекцію
ядерного регулювання України,
затвердженого Указом Президента
України № 403/2011 від 06.04.2011 року,
Держатомрегулювання України здійснює
в установленому законодавством
порядку ліцензування діяльності з
використання та виробництва джерел
іонізуючого випромінювання (ДІВ).

Відповідно до п. 8 Положення про
Державну інспекцію ядерного
регулювання України, затвердженого
Указом Президента України № 403/2011 від
06.04.2011 року, Держатомрегулювання
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку міжрегіональні
(повноваження яких поширюються на
кілька адміністративно-територіальних
одиниць) територіальні органи.

Держатомрегулюванням України створено
вісім територіальних органів -
державних інспекцій з ядерної та
радіаційної безпеки (далі
Держінспекції), серед яких Південну
держінспекцію, повноваження якої
поширюється на Миколаївську,
Херсонську та Одеську області.

Свої повноваження Держінспекції
здійснюють відповідно до Положень,
затверджених Головою
Держатомрегулювання України та
розроблених відповідно до Положення
про державні регіональні інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України (надалі -
Положення), затвердженого наказом
Держатомрегулювання № 142 від 11.10.2011
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України за № 1229/19967 від 25.10.2011
року.

Відповідно до пп. 4.1 п. 4 вказаного
Положення, здійснення в установленому
законом порядку ліцензування
діяльності з використання джерел
іонізуючого випромінювання (ДІВ)
покладено на Держінспекції.

З наведеного вбачається, що
територіальний орган
Держатомрегулювання України -
Південна держінспекція, відповідно до
покладених Положенням про державні
регіональні інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки
Держатомрегулювання України
повноважень, є належним розпорядником
інформації щодо ліцензування на
використання ДІВ в Одеській області.

Таким чином, Держатомрегулювання
України не здійснює ліцензування
діяльності з використання ДІВ і не є
розпорядником зазначеної інформації у
цілях та визначенні Закону України "Про
доступ до публічної інформації".

При цьому, Держатомрегулюванню
України, відповідно до покладених
нормами чинного законодавства
повноваженнями, як центральному органу
було достовірно відомо, що
ліцензування діяльності з
використання ДІВ Одеської обласної
клінічної лікарні знаходиться в межах
повноважень Південної держінспекції і
інформація щодо ліцензії Одеської
обласної клінічної лікарні могла бути
створена тільки Південною
держінспекцією в процесі виконання нею
своїх обов'язків, передбачених чинним
законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України
№2939-VI від 13.01.2011 року, розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача.

На підставі встановлених обставин, з
урахуванням наведених вище норм
законодавства, враховуючи, що Південна
держінспекція є розпорядником
інформації у цілях та визначенні
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", колегія суду дійшла
висновку про правомірність дій
відповідача, вчинених відповідно до ч. 3
ст. 22 зазначеного Закону, щодо
переадресування запиту позивача до
належного розпорядника запитуваної
інформації - Південної держінспекції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій або бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, які мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод, та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин,
на підставі наведених норм
законодавства, суд дійшов висновку, що
дії відповідача щодо переадресування
запиту ОСОБА_1 від 30.10.2013 року до
належного розпорядника запитуваної
інформації були вчинені на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано та без будь-яких порушень
прав позивача на доступ до публічної
інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів доходить висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та
такими, що не підтверджені належними
письмовими доказами, у зв'язку з чим у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Державної інспекції
ядерного регулювання України, третя
особа Південна державна інспекція з
ядерної та радіаційної безпеки про
визнання дій протиправними в частині
переадресування запиту до не належного
розпорядника інформації; визнання дій
протиправними у частині надання
інформації; зобов'язання надіслати
запит належним розпорядникам
інформації - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
Вовченко
O.A.

Суддя
Марин П.П.

Суддя
Самойлюк
Г.П.