Справа № 2а-15598/09/2670
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 18 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Державного підприємства
«Науково-дослідний інститут «КВАНТ» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкових вимог та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 18
листопада 2013 року позов задоволено
частково, визнано протиправними дії
ДПІ у Печерському районі міста Києва по
винесенню першої податкової вимоги від
05 серпня 2009 року №1/6729 та другої
податкової вимоги від 12 листопада 2009
року; визнано протиправними та
скасовано першу податкову вимогу ДПІ у
Печерському районі міста Києва від 05
серпня 2009 року №1/6729 та другу податкову
вимогу від 12 листопада 2009 року.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у Печерському районі м. Києва
надіслано ДП "НДІ "КВАНТ" першу
податкову вимогу від 05 серпня 2009 року
№1/6729 (далі по тексту - перша податкова
вимога), в якій повідомлено, що сума
його податкового боргу за узгодженими
податковими зобов'язаннями становить 3
477 821,68 грн., у тому числі за платежами:
податок на додану вартість - 3 477 821,68
грн.; попереджає про право податкової
застави на активи позивача; вимагає
терміново погасити суму податкового
боргу та застерігає про застосування
заходів стягнення податкового боргу.

ДПІ у Печерському районі м. Києва
надіслано позивачу також другу
податкову вимогу від 12 листопада 2009
року №2/10130 (далі по тексту - друга
податкова вимога), в якій повідомлено,
що сума податкового боргу ДП "НДІ
"КВАНТ" за узгодженими податковими
зобов'язаннями становить 3 698 284,11 грн., у
тому числі за платежами: податок на
додану вартість - 3 477 822,58 грн.; пеня - 862,16
грн.; частина чистого прибутку
господарських організацій, що
вилучається до бюджету - 219 599,37 грн.

Згідно акта опису активів, на які
поширюється право податкової застави
від 21 серпня 2009 року №70/24-425
відповідачем здійснено опис активів ДП
"НДІ "КВАНТ", на які поширюється право
податкової застави, зокрема земельних
ділянок.

25 серпня 2009 року в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна на активи
позивача зареєстровано податкову
заставу.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2
статті 6 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" визначено, що у разі
коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Згідно підпункту 6.2.2 пункту 6.2 статті 6
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" податкові вимоги мають
містити крім відомостей, передбачених
підпунктом 6.2.3 цієї статті, посилання
на підстави їх виставлення; суму
податкового боргу, належного до сплати,
пені та штрафних санкцій; перелік
запропонованих заходів із
забезпечення сплати суми податкового
боргу.

Податкові вимоги також надсилаються
платникам податків, які самостійно
подали податкові декларації, але не
погасили суму податкових зобов'язань у
встановлені законом строки, без
попереднього направлення (вручення)
податкового повідомлення.

Підпункт 6.2.3 пункту 6.2 статті 6 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" визначає, що податкові вимоги
надсилаються:

а) перша податкова вимога - не раніше
першого робочого дня після закінчення
граничного строку сплати узгодженої
суми податкового зобов'язання. Перша
податкова вимога містить повідомлення
про факт узгодження податкового
зобов'язання та виникнення права
податкової застави на активи платника
податків. обов'язок погасити суму
податкового боргу та можливі наслідки
непогашення його у строк;

б) друга податкова вимога - не раніше
тридцятого календарного дня від дня
направлення (вручення) першої
податкової вимоги, у разі непогашення
платником податків суми податкового
боргу у встановлені строки. Друга
податкова вимога додатково до
відомостей, викладених у першій
податковій вимозі, може містити
повідомлення про дату та час
проведення опису активів платника
податків, що перебувають у податковій
заставі, а також про дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Судом першої інстанції було
встановлено та не заперечується
сторонами, що 14 липня 2009 року ДП "НДІ
"КВАНТ" подало податкову декларацію з
податку на додану вартість за червень
2009 року, в якій самостійно визначило
суму податкового зобов'язання у
розмірі 3 523 738,00 грн.; та подало 21 липня
2009 року розрахунок частини чистого
прибутку (доходу), що підлягає сплаті до
державного бюджету за результатами
щоквартальної фінансово-господарської
діяльності у 2009 році, згідно якого
самостійно визначено суму податкового
зобов'язання у розмірі 219 600,00 грн.

Відповідно до підпункту 5.3.1 пункту 5.3
статті 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Згідно підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" визначено, що податкові
декларації подаються за базовий
податковий (звітний) період, що
дорівнює: а) календарному місяцю (у тому
числі при сплаті місячних авансових
внесків), - протягом 20 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця; б)
календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі при
сплаті квартальних або піврічних
авансових внесків), - протягом 40
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

Отже, граничним строком сплати суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 3 523 738,00 грн. є
30 липня 2009 року, а суми податкового
зобов'язання зі сплати частини
прибутку - 19 серпня 2009 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 17
липня 2009 року ДП "НДІ "КВАНТ" подало до
філії "Київська дирекція ВАТ
"Інноваційно-промисловий банк"
платіжне доручення від 17 липня 2009 року
№997 про сплату податку на додану
вартість за червень 2009 року в сумі 3 523
738,00 грн. та від 17 липня 2009 року №999 про
сплату частини прибутку за І півріччя
2009 року у сумі 219 600,00 грн., тобто у
визначений Законом строк.

Разом з тим, згідно повідомлень про
невиконання розрахункового документа
від 20 липня 2009 року №110 та №111 банк -
філія "Київська дирекція ВАТ
"Інноваційно-промисловий банк",
повідомив ДП "НДІ "КВАНТ" про виконання
платіжних доручень від 17 липня 2009 року
№997 та №999 у зв'язку з недостатністю
коштів на кореспондентському рахунку,
та які обліковуються за позабалансовим
рахунком 9804 "Документи клієнтів банку
(крім фіз. осіб), що невиконані в строк з
вини банку".

В свою чергу, позивачем надано копію
довідки філії "Київська дирекція ВАТ
"Інноваційно-промисловий банк" від 18
березня 2010 року №79, згідно якої залишок
коштів на поточному рахунку 1
станом на 17 липня 2009 року склав 6 503 743,78
грн., тобто станом на день подачі
платіжних доручень від 17 липня 2009 року
№997 та №999 на рахунку ДП "НДІ "КВАНТ"
було достатньо коштів для їх виконання.

Відповідно до пункту 22.4 статті 22 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" при
використанні розрахункового документа
ініціювання переказу вважається
завершеним з моменту прийняття банком
платника розрахункового документа на
виконання.

Відповідно до підпункту 16.5.1 пункту 16.5
статті 16 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" за порушення
строків перерахування податків, зборів
(обов'язкових платежів) до бюджетів або
державних цільових фондів,
встановлених Законом України "Про
платіжні системи та переказ грошей в
Україні" банк сплачує пеню за кожний
день прострочення, включаючи день
сплати, у розмірах, встановлених
підпунктом 16.4.1 пункту 16.4 статті 16, та
штрафні санкції, встановлені
підпунктом 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 цього
Закону, а також несе іншу
відповідальність, встановлену цим
Законом, за порушення порядку
своєчасного та повного внесення
податку, збору (обов'язкового платежу)
до бюджету або державного цільового
фонду. При цьому платник податків,
зборів (обов'язкових платежів)
звільняється від відповідальності за
несвоєчасне або неповне зарахування
таких платежів до бюджетів та
державних цільових фондів, включаючи
нараховану пеню або штрафні санкції.

Підпункт 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" встановлює, що днем подання до
установ банків платіжного доручення за
всіма видами податкових платежів
вважається день його реєстрації у цих
установах.

Згідно підпункту 16.3.1 пункту 16.3 статті 16
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", нарахування пені
закінчується у день прийняття банком,
обслуговуючим платника податків,
платіжного доручення на сплату суми
податкового боргу. У разі часткової
сплати суми податкового боргу
нарахування пені зупиняється на таку
сплачену частку.

З урахуванням викладеного, судом
першої інстанції було вірно зазначено,
що саме з поданням платником податків
платіжного доручення до банку (а не з
датою фактичного зарахування суми до
бюджету) названий Закон України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" пов'язує
настання певних правових наслідків,
зокрема, погашення (сплату) податкового
зобов'язання (боргу) платником
податків. Тобто відповідна сума
податкового зобов'язання вважається
сплаченою незалежно від надходження до
бюджету саме в день подання платіжного
доручення.

Оскільки позивачем доведено, що на час
подання до банку платіжних доручень на
його поточному рахунку було достатньо
грошових кошів для сплати податку на
додану вартість у розмірі 3 523 738,00 грн.
та частини прибутку за І півріччя 2009
року у сумі 219 600,00 грн. у встановлений
Законом строк, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вказані суми не є
податковим боргом та зазначає, що у ДПІ
у Печерському районі м. Києва не було
правових підстав для нарахування пені
та надсилання першої та другої
податкових вимог.

Враховуючи все вищенаведене, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про обґрунтованість
частини позовних вимог.

За таких обставин підстав для
задоволення апеляційної скарги судова
колегія не вбачає.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 листопада 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.