Справа № 187/1572/13-а (2-а/0187/1/14)
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 рокусправа № 187/1572/13-а
2-а/0187/1/14 Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мартиненка О.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Надточого В.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 16
січня 2014 року у справі №187/1572/13-а
(2-а/0187/1/14) за позовом ОСОБА_1 до
Миколаївської сільської ради
Петриківського району
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.10.2013р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому, з урахуванням заяви
про зміну позовних вимог (а.с.42-45),
просив визнати незаконним рішення
Миколаївської селищної Ради
Петриківського району
Дніпропетровської області від 25.04.2013
про відмову у виділенні земельної
ділянки площею 0,12 га для ведення
індивідуального садівництва по
АДРЕСА_1 через її відсутність;
скасувати рішення Миколаївської
селищної Ради Петриківського району
Дніпропетровської області від 25.04.2013
про відмову у виділенні земельної
ділянки площею 0,12 га для ведення
індивідуального садівництва по
АДРЕСА_1 через її відсутність;
зобов'язати Миколаївську селищну Раду
дати дозвіл на розроблення технічної
документації із землеустрою, щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку
для ведення індивідуального
садівництва площею 0,12 га за адресою
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог посилався
на те, що він користується землею
площею 0,27 га з 1976 року, платить податки
за неї і згоди на вилучення у нього
землі площею 0,12 га для передачі його
сусіду ОСОБА_3 він не надавав. Вважає
рішення Миколаївської селищної ради
від 25.04.2013 незаконне, так як 0,12 га землі
яка розташована на його території
повинно належати йому, а не ОСОБА_3

Постановою Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 16
січня 2014 року позов ОСОБА_1 залишено без
задоволення.

Не погодившись з постановою суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі. Апеляційна скарга
обґрунтована тим, що ним у судове
засідання було надано докази, які
свідчать про виділення йому земельної
ділянки, а також документи, які
свідчать про те, що ні рішенням
колгоспу «Комуніст», ні рішенням
Миколаївської селищної Ради земельна
ділянка не влучалась.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що спірні правовідносини
між сторонами виникли з приводу
відмови відповідача дати дозвіл на
розроблення технічної документації із
землеустрою, щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку для
ведення індивідуального садівництва
площею 0,12 га за адресою АДРЕСА_1.

Так, 25.04.2013 року Миколаївською селищною
радою Петриківського району
Дніпропетровської області була
розглянута заява ОСОБА_1 про виділення
йому земельної ділянки для ведення
індивідуального садівництва за
адресою АДРЕСА_1 по місцю його
проживання. Було встановлено, що по
зазначеній адресі знаходиться
земельна ділянка площею 0,15 га для
обслуговування житлового будинку
позивача. Земельна ділянка, яку ОСОБА_1
просив йому надати розташована по
іншій адресі по АДРЕСА_1 і передана у
власність ОСОБА_3 рішенням
Миколаївської селищної ради 12.05.1995 року
№4, дана земельна ділянка обробляється,
земельний податок за її використання
сплачується. Отже, за адресою АДРЕСА_1
знаходиться земельна ділянка площею 0,15
гаі тому виділити земельну ділянку для
ведення індивідуального садівництва
немає можливості.

ОСОБА_1 було відмовлено у виділенні
земельної ділянки площею 0,12 га для
ведення індивідуального садівництва
по АДРЕСА_1 через її відсутність і було
запропоновано виділити йому ділянку
для садівництва в іншому місці (а.с.12).

Вважаючи таку відмову неправомірною,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та
відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
Рішення Миколаївської селищної ради
від 25.04.2013 року не суперечить
законодавству, не порушує права
землекористувачів як ОСОБА_1 так і
ОСОБА_3, процедура прийняття цього
рішення відповідачем порушена не була,
позивач не довів в суді ті обставини, на
яких ґрунтуються його вимоги.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.34 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються відповідно до закону
питання регулювання земельних
відносин.

Таким чином, Миколаївська селищна рада
в спірних правовідносинах є суб'єктом
владних повноважень, наділеним
владними управлінськими функціями
щодо вирішення питань, які виникають у
сфері земельних відносин.

Так, відповідачем встановлено, що
земельна ділянка на яку претендує
позивач знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 знаходиться земельна ділянка
площею 0,15 га для обслуговування
житлового будинку позивача.

Проте, позивач, з посиланням на
архівний витяг наполягає, що він
користується земельною ділянкою
площею 0,27 га та сплачує за неї податки.

Такі доводи суд першої інстанції вірно
визнав безпідставними, оскільки
наявний в матеріалах справи архівний
витяг №З-09 від 19.01.2009р. про рекомендації
виділення ОСОБА_1 0,27 га землі до
купленої хати у ОСОБА_4 носить
рекомендаційний характер та не
свідчить про те, що позивачу було
виділено земельну ділянку саме такої
площі. Рішення органу місцевого
самоврядування про виділення
земельної ділянки ОСОБА_1 розміром 0,27
га - відсутнє. Відсутні відомості в
даному архівному витягу й про адресу,
за якою рекомендовано виділити ОСОБА_5
земельну ділянку.

Посилання ОСОБА_1 на те, що ним
сплачується земельний податок за
земельну ділянку площею 0,27 га не
знайшло свого підтвердження ані під
час розгляду справи судом першої
інстанції, ані під час розгляду справи
апеляційним судом.

Більш того, в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_1 зазначив, що
користувався земельною ділянкою
площею 0,12 га, яка на даний час належить
ОСОБА_3, до 1995 року. І саме з 1995 року
даною земельною ділянкою користується
ОСОБА_3

Крім того, посилаючись на те, що з
документів, які свідчать про виділення
земельної ділянки 0,30га ОСОБА_3,
неможливо встановити де саме було
виділено землю, не спростовує
висновків відповідача, що ОСОБА_3 було
виділено земельну ділянку за адресою
АДРЕСА_1, а також не підтверджує право
позивача на дану земельну ділянку.

Таким чином, посилання позивача на те,
що вилучення земельної ділянки по
АДРЕСА_2 повинно було відбуватися за
його згодою є безпідставним.

За таких обставин, суд першої
інстанції, враховуючи той факт, що за
адресою АДРЕСА_1 знаходиться земельна
ділянка площею 0,15 га для
обслуговування житлового будинку,
дійшов вірного висновку про
правомірність рішення відповідача, у
зв'язку з відсутністю за даною адресою
іншої земельної ділянки площею 0,12 га.

Оскаржуване рішення прийнято на
пленарному засіданні вісімнадцятої
сесії шостого скликання Миколаївської
селищної ради, а відтак, відповідачем
дотримано процедуру прийняття рішення,
що фактично позивачем не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції. Фактично у своїй
апеляційній скарзі позивач
посилається на ті ж самі обставини, які
викладені в позовній заяві, натомість,
вказаним обставинам, як зазначено вище,
судом першої інстанції надано належну
правову оцінку. Посилання ж на те, що
судом першої інстанції не відображено
факт отримання інвалідності під час
виконання трудових обов'язків в 1982 році
у колгоспі «Комуніст» не може вплинути
на правильність висновків суду першої
інстанції, оскільки не стосується
предмету спору, який полягає у відмові
в наданні дозволу на розроблення
технічної документації із землеустрою.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про те, що судом першої
інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, у
зв'язку з чим підстав для скасування
рішення суду, в межах доводів
апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Петриківського районного
суду Дніпропетровської області від 16
січня 2014 року у справі №187/1572/13-а
(2-а/0187/1/14) залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

(Ухвалу у повному обсязі складено
04.04.2014р.)

Головуючий:
О.В. Мартиненко

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов