Справа № 2а-5918/12/1470
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-5918/12/1470

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Малих О.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Осіпова Ю.В., Романішина В.Л.,

за участю секретаря судового засідання
Сівєлькіної С.Є.,

представника відповідача Жмуровського
І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Корабельному районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Державного підприємства
«Миколаївський авіаремонтний завод
«НАРП» до Державної податкової
інспекції у Корабельному районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
(правонаступника Державної податкової
інспекції у Корабельному районі м.
Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
02.11.2012 року № , № , № ,-

В С Т А Н О В И В:

09 листопада 2012 року Державне
підприємство «Миколаївський
авіаремонтний завод «НАРП» (далі - ДП
«Миколаївський авіаремонтний завод
«НАРП») звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Корабельному
районі м.Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби
(надалі - відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
02.11.2012 року № , № , № .

В обґрунтування позову зазначено, що на
підставі Акту перевірки від 17.10.2012 року
№ 2004/15-00/09794409 відповідачем були
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 02.11.2012 року №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ на 233 216,00 грн. і
застосування штрафних санкцій у
розмірі 116608,00 грн., № про
збільшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ на 123 079,00 грн. та
врахування зазначеної суми у зменшення
податкових зобов'язань наступних
податкових періодів, № про
відмову у наданні бюджетного
відшкодування з ПДВ на 123 079,00 грн.
Позивач вважає, що по взаємовідносинам
з ТОВ «Ювекс-Імпорт» ним правомірно був
сформований податковий кредит з ПДВ за
квітень, червень 2012 року, а тому у нього
є право на відшкодування сум ПДВ, а
прийняті відповідачем податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано в повному обсязі податкове
повідомлення-рішення від 02.11.2012 року №
, прийняте Державною податковою
інспекцією у Корабельному районі м.
Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби. Визнано
протиправним та скасовано в повному
обсязі податкове повідомлення-рішення
від 02.11.2012 року № , прийняте
Державною податковою інспекцією у
Корабельному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби. Визнано
протиправним та скасовано в повному
обсязі податкове повідомлення-рішення
від 02.11.2012 року № , прийняте
Державною податковою інспекцією у
Корабельному районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням відповідач
подав апеляційну скаргу, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального права та неповне
з'ясування обставин справи, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволені позову державного
підприємства відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, пояснення на неї
представника відповідача Жмуровського
І.О., вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що
Державне підприємство «Миколаївський
авіаремонтний завод «НАРП» є юридичною
особою, зареєстрованою Виконавчим
комітетом Миколаївської міської ради
та перебуває на податковому обліку в
ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва
як платник податків.

ДПІ у Корабельному районі м. Миколаєва
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку правомірності
нарахування Державним підприємством
«Миколаївський авіаремонтний завод
«НАРП» від'ємного значення різниці між
сумою податкового зобов'язання і сумою
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
липень 2012 року, за наслідками якої
складено акт від 17.10.2012 року №
2004/15-00/09794409 (далі - акт перевірки), у
якому, зокрема, встановлено такі
порушення платником податків:

- завищення заявленої ДП «НАРП» суми
бюджетного відшкодування ПДВ за липень
2012 року на 233216,00 грн. чим порушено
п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14, п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14,
пп.198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.200.1, п.200.3, п.200.4
ст.200, п.201.4, п.201.6, п.201.10, ст.201 Податкового
кодексу України;

- заниження суми бюджетного
відшкодування за травень 2012 року у
розмірі 123 079,00 грн. та відповідно
відсутність у ДП «НАРП» права на
отримання вказаної суми бюджетного
відшкодування при заявлені у
податковій декларації за липень 2012
року відповідно до п.200.1, п.200.4, п.200.6,
п.200.14 «а» ст.200 Податкового кодексу
України.

На підставі акту перевірки від 17.10.2012
року № 2004/15-00/09794409 відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 02.11.2012 року №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ на 233216,00 грн. і
застосування штрафних санкцій у
розмірі 116608,00 грн., № про
збільшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ на 123 079,00 грн. та
врахування зазначеної суми у зменшення
податкових зобов'язань наступних
податкових періодів, № про
відмову у наданні бюджетного
відшкодування з ПДВ на 123079,00 грн.

Задовольняючи позов ДП «Миколаївський
авіаремонтний завод «НАРП» суд першої
інстанції виходив з наступного, з чим
погоджується апеляційний суд.

Між позивачем та ТОВ «Ювекс-Імпорт»
було укладено договір від 29.03.2012 року
№106-12 на постачання авіаційних виробів
згідно специфікацій до договору.

Судом встановлено, що згідно договору
№ 106-12 від 29.03.2012 року ТОВ «Ювекс-Імпорт»
поставлено авіаційні вироби, за ціною й
в асортименті зазначених в
специфікаціях №1, №2, №3, а саме:

- згідно рахунку № СФ-0000396 від 28.03.2012
року ДП «НАРП» оплачено (платіжне
доручення № 564 від 29.03.2012 року), а ТОВ
«Ювекс-Імпорт» поставлено блок БПСР-2В
(видаткова накладна № 396 від 29.03.2012 року
на 51 200,00 грн.) про що видано податкову
накладну № 206 від 28.03.2012 року. Блок
використано при ремонті літака Іл-78,
який відправлено іноземному замовнику,
що підтверджено митною декларацією №
000867;

- згідно рахунку № СФ-0000579 від 18.04.2012
року ДП «НАРП» оплачено (платіжне
доручення № 802 від 25.04.2012 року), а ТОВ
«Ювекс-Імпорт» поставлено комплект
склоблоків та рамок на літак Іл-76
(видаткова накладна № РН-0000626 від 14.08.2012
року на 1203000,00 грн.) про що видано
податкову накладну № 126 від 25.04.2012 року.
Використання товару підтверджено:
накладна-вимога на відпуск матеріалів
№ ДП-0011480, лімітна відомість № 658 за
листопад 2012 року, накладна-вимога на
відпуск матеріалів № ДП-0011424, лімітна
відомість № 637 за листопад 2012 року,
накладна-вимога на відпуск матеріалів
№ 2, лімітна відомість № 7,
накладна-вимога на відпуск матеріалів
№ ДП-0010842, лімітна відомість № 551 за
жовтень 2012 року, накладна-вимога на
відпуск матеріалів № ДП-0011675, лімітна
відомість № 718 за листопад 2012 року,
накладна-вимога на відпуск матеріалів
№ 5, лімітна відомість № 924 за 12
грудня 2012 року, накладна-вимога на
відпуск матеріалів № ДП-0011679, лімітна
відомість № 636 за листопад 2012 року;

- згідно рахунку № СФ-0000966 від 31.05.2012
року ДП «НАРП» оплачено (платіжне
доручення № 1019 від 07.06.2012 року), а ТОВ
«Ювекс-Імпорт» поставлено дефектоскоп
та два ендоскопи (видаткова накладна №
РН-0000691 від 03.10.2012 року на 145 100,00 грн.) про
що видано податкову накладну № 266 від
31.05.2012 року.

Крім того, факт поставки авіаційних
виробів підтверджується в Акті
Державної фінансової інспекції в
Миколаївській області, що винесений на
підставі проведеної виїзної перевірки
23 жовтня 2012 року (а.с. 105).

Відповідно до Акту перевірки
відповідачем зазначено, що позивачем
безпідставно включено до складу
податкового кредиту за квітень і
червень 2012 року суми податку на додану
вартість, фактично сплачені суб'єктам
господарювання - ТОВ «Ювекс-Імпорт», в
якого по ланцюгу постачання є СГД з
ознаками фіктивності на загальну суму
ПДВ 233216,00 грн. (4-й та 5-й в ланцюгу (ст. 39
та 63 Акту перевірки)).

Згідно з пп.14.1.8 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового
Кодексу України, сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 200.1
цієї статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету. При
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з підпунктом 200.1 цієї статті,
така сума враховується у зменшення
суми податкового боргу з цього податку,
що виник за попередні податкові
періоди (у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 Податкового
Кодексу України якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів / послуг
або до Державного бюджету України;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п.198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 Кодексу).

Отже, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що надання податковому
органу всіх належним чином оформлених
документів, передбачених податковим
законодавством, з метою одержання
бюджетного відшкодування, є підставою
для його одержання, якщо податковим
органом не встановлено та не доведено,
що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладання нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних яких
установлена судом. ПК України не
ставить виникнення права платника
податків на бюджетне відшкодування в
залежність від перерахування до
бюджету податку на додану вартість
його контрагентами, більше того - 4-ті,
5-ті в ланцюгу постачання. Тобто
покупець (позивач) не може нести
відповідальність за несплату податків
продавцем товарів та іншими
продавцями.

Судом враховано, що договірні
відносини між позивачем та ТОВ
«Ювекс-Імпорт» оформлені відповідно до
діючого законодавства України.
Договірні та фінансові
взаємовідносини у повному обсязі
підтверджені документами, оформленими
встановленим чином без порушень, які
були надані для проведення перевірки.
Крім того, в Акті перевірки
підтверджено наявність у ДП «НАРП»
належно оформлених документів
відповідно до норм Податкового Кодексу
України для віднесення певних сум до
податкового кредиту.

В акті перевірки відповідач вказує, що
для визначення права підприємства на
відшкодування ПДВ необхідно
встановити наявність 3-х обов'язкових
підстав у їх сукупності: здійснення
операції з придбання товарів;
наявність належним чином оформленої
податкової накладної; фактичне
надходження сум податку до Державного
бюджету України. Однак, у зв'язку з тим,
що контрагент не сплатив до бюджету
суми ПДВ 233 216,00 грн., то позивач не мав
права включати її до рядку 3
«Розрахунку суми бюджетного
відшкодування» за липень 2012 року.
(ст.ст. 89-90 Акту); ТОВ «Ювекс-Імпорт»
надавались первинні бухгалтерські
документи без мети настання реальних
правових наслідків, з метою несплати
податків.

Проте, в акті перевірки відповідачем
підтверджується факт сплати ПДВ до
бюджету постачальником ТОВ
«Ювекс-Імпорт» в повному обсязі. А
висновок про непідтвердження
реальності здійснення господарських
операцій ґрунтується виключно на
неможливості проведення зустрічних
звірок.

Норми чинного законодавства
встановлюють презумпцію правомірності
правочину (ст. 204 ЦК України). Зважаючи
на це, лише законом чи судом має бути
встановлено недійсність
господарського правочину. Так, у
розглянутому випадку порядок і
підстави визнання правочину недійсним
повинні визначатись відповідно до ст.
228 ЦК України, 207 ГК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). Тільки у цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. За
нормами ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
посилання на кримінальну справу, в
рамках якої проведено виїмку
документів ТОВ «Ювекс-Імпорт», жодним
чином не може впливати формування
податкового кредиту ДП «НАРП» з огляду
на наступне.

Статтею 83 ПКУ визначено вичерпаний
перелік документів та відомостей, які
можуть бути використані податковими
органами під час проведення перевірок
платників податків. До них, зокрема,
належать: документи, визначені цим
Кодексом; податкова інформація;
експертні висновки; судові рішення;
інші матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Крім того, п.2 р. І Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПАУ від 22.12.2010
року № 984, визначено, що документальні
перевірки проводяться на підставі
податкових декларацій (розрахунків),
фінансової, статистичної та іншої
звітності, регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському обліку. Відповідно до
п.4-6 р. 1 цього Порядку результати
перевірки викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Таким чином, законодавством не
передбачена можливість використання
під час проведення перевірок та
складання акта перевірки матеріалів
досудового слідства. Це
співвідноситься, зокрема, і з
положеннями КАС України та й взагалі з
доктриною процесуального права
України, відповідно до яких
заздалегідь є встановленим і не
потребує доведення та доказування
вирок суду в кримінальній справі, який
набрав законної сили. Тобто
преюдиціальний характер має лише вирок
суду, який набрав законної сили, а не
матеріали досудового слідства,
особливо постанова про порушення
кримінальної справи та протоколи
допиту. Факт порушення кримінальної
справи має наслідком та зумовлює
законне проведення уповноваженими
органами дізнання та досудового
слідства певних слідчих дій з метою
підтвердження або спростування факту
вчинення певного злочину конкретною
особою, але не може безперечно свідчити
про винуватість особи, що
підтверджується і закріпленим ст. 62
Конституції України принципом
невинуватості особи у вчиненні
злочину.

Крім того колегія суддів враховує, що
апелянтом не надано вироку, який набрав
законної сили, стосовно посадових осіб
контрагента позивача ТОВ
«Ювекс-Імпорт», у якому б
встановлювався факт їх протиправної
діяльності при укладенні та виконанні
угод з позивачем.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про те, що податковий кредит
за даними операціями було сформовано
позивачем у відповідності з
законодавчими нормами, оскільки
податок на додану вартість в повному
обсязі сплачений в ціні товару, є
вірним.

При цьому податковим органом не
наведено жодних доводів та не подано
будь-яких доказів, які могли б свідчити
про наявність обставин, що виключають
можливість одержання позивачем
бюджетного відшкодування.

Суд першої інстанції також вірно
зазначив, що позивач не мав права на
отримання бюджетного відшкодування за
липень 2012 на суму 123 079,00 грн., яка була
сплачена постачальникам товарів
(послуг) в квітні 2012 року, не
скориставшись цим правом в травні 2012
року.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України
встановлено, що сума податку, що
підлягає сплаті до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст. 200 ПК України визначено,
що якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то: а)бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг; б)залишок від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Суд першої інстанції вірно наголосив,
що виходячи із системного аналізу
наведених норм можна дійти висновку, що
платник податків має право на бюджетне
відшкодування стосовно тієї суми
податку на додану вартість, яку він
фактично сплатив постачальникам
товарів (послуг) у попередньому
податковому періоді. При цьому,
Податковий кодекс України не обмежує
термін «попередній період» лише тим
періодом, який безпосередньо передує
звітному періоду. А тому будь-який
період, який передує звітному, є
попереднім по відношенню до звітного
періоду.

Крім того суд першої інстанції
обґрунтовано зазначив про те, що
попередньою документальною
позаплановою виїзною перевіркою
правомірності нарахування від'ємного
значення та бюджетного відшкодування
ПДВ за червень 2012 року підтверджено
правомірність зазначених даних
додатка 2 до податкової декларації.
Отже ДП «НАРП» правомірно заявлено до
бюджетного відшкодування ПДВ за липень
в сумі 123 079,00 грн.

Відповідно до п. 200.6 ст. 200 Податкового
кодексу України сума бюджетного
відшкодування не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів лише у випадку
прийняття платником податку рішення
про зарахування належної йому суми
бюджетного відшкодування у зменшення
податкових зобов'язань з цього податку.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що позивачем
виконано усі передбачені законом умови
щодо отримання бюджетного
відшкодування, в тому числі щодо сплати
податку на додану вартість в обсязі,
включеному до розрахунку бюджетного
відшкодування, та має всі
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту, зменшення
позивачеві суми бюджетного
відшкодування є неправомірним.

Відтак, висновок суду першої інстанції
про наявність підстав для задоволення
позову ДП «Миколаївський
авіаремонтний завод «НАРП» є
правильним.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач,
який є суб'єктом владних повноважень,
свою позицію суду не довів та не
обґрунтував. В свою чергу позивач довів
апеляційному суду протиправність
прийнятих відповідачем податкових
повідомлень-рішень від 02.11.2012 року №
, № , № .

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Державної
податкової інспекції у Корабельному
районі м.Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Корабельному
районі м.Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали апеляційного суду в повному
обсязі.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
Ю.В.Осіпов

Суддя
В.Л.Романішин