Справа № 2а-18820/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2011-03-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 березня 2011 року 16:15 №
2а-18820/10/2670

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Власенкової
О.О., Бояринцевої М.А., при секретарі
Чупринко Н.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу

за позовомОСОБА_1до Державної
податкової адміністрації України,
Марганецької об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської областіпро
зобов'язання вчинити дії,за участю:

позивача -ОСОБА_2

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 23 березня 2011 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту -позивачі)
звернувся з позовом до Державної
податкової адміністрації України та
Марганецької об'єднаної державної
податкової інспекції
Дніпропетровської області (далі по
тексту -відповідач) про зобов'язання
відповідачів здійснювати облік
позивача по раніше встановленій формі
обліку платників податків та інших
обов'язкових платежів без застосування
ідентифікаційного номера; зобов'язання
відповідачів скасувати
ідентифікаційний номер позивача;
зобов'язання відповідачів виключити
ідентифікаційний номер позивача та всю
інформацію про позивача з Державного
реєстру фізичних осіб -платників
податків та інших обов'язкових
платежів; зобов'язання Державну
податкову адміністрацію України
знищити облікову картку з особистими
даними позивача та інформацію про
нього, що була внесена до Державного
реєстру та зобов'язання Марганецьку
об'єднану державну податкову інспекцію
Дніпропетровської області зробити в
паспорті позивача відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера,
завірити відмітку підписом
відповідної особи і гербовою печаткою.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачами при не
прийнятті відмови позивача від
індивідуального ідентифікаційного
номера порушено положення Закону
України "Про Державний реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів".

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач - 2 проти позову заперечив
посилаючись на те, що при зверненні із
заявою про відмову від
ідентифікаційного номера позивач не
дотримався Порядку унесення відмітки
до паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів, в зв'язку з чим
позивачеві запропоновано виконати
вимоги Порядку.

Відповідач -1 в судове засідання не
з'явився, належним чином повідомлений
про дату та час слухання справи.
Заперечення проти позову суду не надав.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В
И В:

27 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся
до Державної податкової адміністрації
України з заявою про відмову від
ідентифікаційного номера, в якій
просив: звільнити його від
ідентифікаційного номера НОМЕР_1;
виключити інформацію, яка складається
з загальних відомостей про нього та
його ідентифікаційного номера з
Державного реєстру фізичних осіб
-платників податків та інших
обов'язкових платежів; здійснювати в
подальшому облік ОСОБА_1, як платника
податків та інших обов'язкових
платежів, за раніше встановленими
формами обліку без застосування
ідентифікаційного номера; поставити в
паспорті відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера та знищити
облікову картку (ф. №1ДР), яка була
заповнена і на підставі якої були
внесені дані до інформаційного фонду
Державного реєстру ДПІ та Державного
реєстру ДПАУ.

Листом від 01.12.2010р. №7866/Ф/29-2115 Державна
податкова адміністрація України та
листом від 16.11.2010р. №782/10/29-033
Марганецька об'єднана державна
податкова інспекція Дніпропетровської
області повідомили позивача, що
вилучення ідентифікаційного номеру із
Державного реєстру фізичних осіб
-платників податків та інших
обов'язкових платежів здійснюється
відповідно до Порядку унесення
відмітки до паспорта громадянина
України щодо ідентифікаційного номера
фізичної особи -платника податків та
інших обов'язкових платежів, який
затверджено спільним наказом ДПА
України та Міністерством внутрішніх
справ України від 19.10.2004р. №602/1226 та
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 20.10.2004р. №1345/9944.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною першою статті 1 Закону України
«Про Державний реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів» від 22 грудня 1994
року N 320/94-ВР (Далі -Закон № 320)
визначено, що Державний реєстр
фізичних осіб-платників податків та
інших обов'язкових платежів (далі -
Державний реєстр) - це автоматизований
банк даних, створений для забезпечення
єдиного державного обліку фізичних
осіб, які зобов'язані сплачувати
податки, збори, інші обов'язкові
платежі до бюджетів та внески до
державних цільових фондів у порядку і
на умовах, що визначаються
законодавчими актами України.

Частиною другою статті 1 Закону № 320
встановлено, що для осіб, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомляють про це відповідні
державні органи, зберігаються раніше
встановлені форми обліку платників
податків та інших обов'язкових
платежів. У паспортах зазначених осіб
робиться відмітка про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера.

Положеннями частини другої статті 2
Закону № 320 встановлено, що до
Державного реєстру не вноситься
інформація про осіб, які через свої
релігійні або інші переконання
відмовляються від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомляють про це відповідні
державні органи.

Відповідно до частини третьої статті 5
Закону № 320 реєстрація фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів проводиться
державними податковими інспекціями по
районах, районах у містах і містах без
районного поділу за місцем постійного
проживання платників, а для осіб, які не
мають постійного місця проживання в
Україні, - за місцем отримання доходів
або за місцезнаходженням іншого
об'єкта оподаткування.

Порядок унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів, затверджений
наказом Державної податкової
адміністрації України, Міністерства
внутрішніх справ України від 19 жовтня
2004 року N 602/1226, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 20 жовтня
2004 року за N 1345/9944, (Далі -Порядок № 602).

Порядок № 602, розроблений згідно із
Законом України «Про Державний реєстр
фізичних осіб - платників податків та
інших обов'язкових платежів»(зі
змінами) та Постановою Верховної Ради
України від 26.06.92 N 2503-XII "Про
затвердження положень про паспорт
громадянина України та свідоцтво про
народження", визначає процедуру
внесення відмітки про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера до паспорта
фізичної особи, яка через свої
релігійні або інші переконання
відмовляється від прийняття
ідентифікаційного номера та офіційно
повідомила про це орган державної
податкової служби.

Так, положеннями Порядку № 602
передбачено, що відмітка вноситься до
паспорта громадянина України.

Особа, яка через свої релігійні або
інші переконання відмовляється від
ідентифікаційного номера, у разі
наявності в неї ідентифікаційного
номера повідомляє у формі заяви орган
державної податкової служби за своїм
місцем реєстрації. Форму заяви
наведено в додатку 2 до Порядку.

При цьому, Порядком № 602 встановлено, що
особа пред'являє до органу державної
податкової служби: свідоцтво про
народження, паспорт громадянина
України, свідоцтво про шлюб (за
наявності), свідоцтво про розірвання
шлюбу (за наявності), свідоцтво про
зміну імені (за наявності), копію
документа про присвоєння
ідентифікаційного номера (за
наявності).

Пунктом 3.3 Порядку № 302 встановлено, що
після прийняття заяви орган державної
податкової служби за місцем реєстрації
особи проводить перевірку наявності
інформації про особу в Державному
реєстрі фізичних осіб - платників
податків та інших обов'язкових
платежів (далі - ДРФО) щодо
достовірності поданих даних.

У термін до 30 календарних днів з дня
прийняття заяви орган державної
податкової служби надає заявнику
довідку, форму якої наведено в додатку 3
до Порядку, або відмовляє в наданні
такої довідки із зазначенням причин
відмови. Термін дії довідки - 30
календарних днів. (пункт 3.4. Порядку №
302).

Крім того, положеннями пункту 4 Порядку
також прописано, що фізична особа, яка
відмовляється від ідентифікаційного
номера, подає до органу внутрішніх
справ за своїм місцем реєстрації
довідку за формою N В3 та паспорт
громадянина України.

Посадова особа органу внутрішніх справ
при зверненні громадянина за місцем
його реєстрації щодо внесення відмітки
до його паспорта розглядає довідку за
ф. N В3 щодо повноти і правильності її
заповнення та відповідності
пред'явленому паспорту. (Пункт 5.1
Порядку № 602).

За результатом розгляду звернення, у
разі відсутності невідповідностей
посадова особа вносить на 7 - 9 сторінку
паспорта відмітку, зміст та форму якої
наведено в додатку 4. (пункт 5.2 Порядку 3
602).

При цьому, пунктом 6.1. Порядку № 602
передбачено, що саме після надходження
відривного корінця до форми N В3 від
органу внутрішніх справ щодо внесення
відмітки до паспорта громадянина
посадова особа органу державної
податкової служби протягом двох тижнів
учиняє відповідні дії щодо внесення
змін до Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів.

За результатом розгляду справи судом
встановлено, що позивач при зверненні
до відповідачів з відповідною заявою
не подавав заяви за формою
встановленою Порядком №602 та жодних
відповідних додатків до неї, що
позивачем не оспорюється.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог, адже підставою для не внесення
відмови позивача від індивідуального
ідентифікаційного номера було не
дотримання позивачем вимог Порядку №
602. Враховуючи те, що позивачем не
дотримано положень Порядку № 602, що
останнім не оспорюється, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
повідомлення відповідачів про
неможливість вчиненні відповідних дій.
Адже Законом України "Про Державний
реєстр фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових
платежів" віднесено до функцій органів
державної податкової служби ведення
обліку та реєстрації фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів. При цьому,
Порядком № 602 прописано порядок дій та
визначено перелік необхідних
документів, для вчинення дій щодо
належного обліку осіб, що
відмовляються від ідентифікаційного
коду. Адже, унесення відмітки до
паспорта громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів здійснюється
органом внутрішніх справ, за
результатом розгляду документів
державною податковою службою.

В свою чергу, суд вважає необхідним
зазначити, що вимога зобов'язати
податковий орган проставити у паспорті
позивача відмітку про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера та завірити
підпис відповідальної особи гербовою
печаткою, не підлягає задоволенню,
оскільки Порядком чітко встановлено,
що такі відмітки робляться саме
органом внутрішніх справ. Тобто,
зазначена вимога необґрунтовано
сформована до відповідачів. Враховуючи
те, що позивачем не дотримано норм
Порядку № 602, який є обов'язковим для
виконання, позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача зобов'язати
Державну податкову адміністрацію
України виключити з інформаційного
фонду відомості про індивідуальний
ідентифікаційний номер та знищити
облікову картку з відповідними даними,
суд дійшов висновку, що вони не
підлягають задоволенню, адже
попередньо встановлено судом
недотримання позивачем положень
Порядку № 602. З огляду на зазначене у
відповідача були відсутні підстави
вчиняти дії з виключення з
інформаційного фонду відомостей про
індивідуальний ідентифікаційний номер
та знищення облікової картки, адже
позивач не надав всі необхідні
документи та не надав відповідної
заяви, передбаченої, зокрема, Порядком
№602, за результатом розгляду яких
відповідач мав би можливість
перевірити їх достовірність та
відповідність та видати відповідну
довідку (для звернення в подальшому до
органів внутрішніх справи).

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи
відповідача позивач суду не надав.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає позовні вимоги
необґрунтованими, а позов таким, що не
підлягає задоволенню.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
28.03.2011р.

Головуючий суддя -
В.В. Амельохін

Судді:

О.О. Власенкова

М.А. Бояринцева