Справа № 826/19773/13-а
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду апеляційну
скаргу представника Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
Геращенка Сергія Анатолійовича на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування рішень про коригування
заявленої митної вартості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд»
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправними та
скасування рішень про коригування
заявленої митної вартості. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що спірні рішення
прийняті за відсутності законодавчо
визначених правових підстав, що
призводить до порушення прав та
законних інтересів позивача.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
січня 2014 року задоволено вказаний
позов. Визнано протиправними та
скасовано рішення Київської
міжрегіональної митниці про
коригування заявленої митної вартості:
- від 13.06.2013 року №100250000/2013/500016/2; - від
13.06.2013 року №100250000/2013/500020/2; - від 26.06.2013
року №100250000/2013/500050/2; - від 26.06.2013 року
№100250000/2013/500051/2; - від 26.06.2013 року
№100250000/2013/500049/2; - від 26.06.2013 року
№100250000/2013/500053/2; від 02.07.2013 року
№100250000/2013/500062/2; - від 03.07.2013 року
№100250000/2013/500066/2. Зобов'язано Управління
Державної казначейської служби
України у Печерському районі м. Києва
стягнути судові витрати в сумі 351,28 грн.
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» за
рахунок Державного бюджету України
шляхом їх безспірного списання із
рахунків Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням представник Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
Геращенко Сергій Анатолійович подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нову
постанову про відмову у задоволенні
даного позову.

До суду апеляційної інстанції всі
особи, які беруть участь в справі не
прибули, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Статтею 128 КАС України встановлено
наслідки неприбуття в судове засідання
особи, яка бере участь в справі.

Згідно до ч. 6 зазначеної вище статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні, але
прибули не всі особи, які беруть участь
в справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Підстави для проведення апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами визначено ст. 197 КАС
України.

За змістом ч. 1 вищезазначеної статті
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, а також те, що до
суду апеляційної інстанції всі особи,
які беруть участь в справі не прибули,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відсутні клопотання про
розгляд справи за їх участю, колегія
суддів ухвалила про апеляційний
розгляд справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 08 листопада 2010 року між
ТОВ «Фоззі-Фуд» та «Westfleisch eG»
(Німеччина) був укладений контракт
купівлі-продажу товарів № 274.

13.06.2013 року ТОВ «Фоззі-Фуд» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
була подана митна декларація
№100250000/2013/028928 (надалі - «МД») стосовно
імпорту товару «свинина свіжа,
обвалена (без кісток), охолоджена, -
лопатка свиняча» (код УКТЗЕД еG ),
17910,54 кг, торговельна марка «Westfleisch eG»,
виробник та постачальник: «Westfleisch eG»,
країна виробництва: Німеччина, за
митною вартістю одиниці товару - 2,2317
євро / кг (надалі - поставка 274-328).

Разом з тим, аналогічні митні
декларації на зазначений товар були
подані позивачем 13.06.2013 року №
100250000/2013/028942 - 18026,81 кг, за митною
вартістю одиниці товару - 2.2347 євро / кг
(надалі - Поставка 274-329); 26.06.2013 року №
100250000/2013/029534 - 18123,69 кг, за митною
вартістю одиниці товару; - 23848 євро / кг
(надалі - Поставка 274-335); 26.06.2013 року №
100250000/2013/029539 - 18067,04 кг, за митною
вартістю одиниці товару - 23852 євро / кг
(надалі - Поставка 274-336); 26.06.2013 року №
100250000/2013/029532 - 17819,52 кг, за митною
вартістю одиниці товару - 23845 євро / кг
(надалі - Поставка 274-337); 26.06.2013 року №
100250000/2013/029530 - 18047,94 кг, за митною
вартістю одиниці товару - 23853 євро / кг
(надалі - Поставка 274-338); 02.07.2013 року №
100250000/2013/029722 - 17777,17 кг, за митною
вартістю одиниці товару - 2.4881 євро / кг
(надалі - Поставка 274-339); 03.07.2013 року №
100250000/2013/029776 - 17988,90 кг, за митною
вартістю одиниці товару - 2.4870 євро / кг
(надалі - Поставка 274-340).

На підтвердження задекларованої
митної вартості позивачем подані
,зокрема, декларація митної вартості
№100250000/2013/028928 від 13.06.2013 року;
зовнішньоекономічний договір -
контракт № 274 від 08.11.2010 року між ТОВ
«Фоззі-Фуд» та «Westfleisch eG» та додаткова
угода № 3 до нього від 08.11.2010 року;
рахунок-фактура від 05.06.2013 року №
БК-101092; міжнародна автомобільна
накладна СМК №37105 від 05.06.2013 року,
рахунок-фактура про надання
транспортно-експедиційних послуг від
05.06.2013 року № 383 ВЦ довідка про
транспортні втрати від 05.06.2013 року №
274-328;

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає правильним висновок суду
першої інстанції про те, що позивачем
було надано повний перелік документів,
які повинні бути надані відповідно до
частини другої статті 53 Митного
кодексу України для підтвердження
заявленої митної вартості.

Разом з тим, для підтвердження митної
вартості товару разом з митною
декларацією № 100250000/2013/028928 від 13.06.2013
року позивачем було подано додаткові
документи, а саме: Прайс-лист виробника
товару від 05.06.2013 року б/н; Комерційну
пропозицію від 05.06.2013 року б/н;
Експортну митну декларацію країни
відправлення від 05.06.2013 року №
13DЕ56Е3.

За наслідками розгляду поданих
позивачем документів, відповідачем
відповідно до ст. 53 Митного кодексу
України 13.06.2013 року запропоновано
позивачу подати додаткові документи,
що підтверджують митну вартість
товару, а саме:

1) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

2) виписку з бухгалтерської
документації;

3) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

4) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини;

5) транспортні (перевізні) документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість перевезення оцінюваних
товарів.

На виконання запиту відповідача, 13.06.2013
року декларантом ТОВ «Фоззі-Фуд»
листом № 505 подано додаткові документи
на підтвердження заявленої митної
вартості товару, а саме:

1) виписку з бухгалтерської
документації «оборотно-сальдова
відомість» від 14.05.2013р. на попередню
поставку;

2) прайс-лист виробника від 05.06.2013 року
б/н дійсний для даної поставки товару;

3) копія експортної митної декларації
країни відправлення від 05.06.2013 року
№13DЕ56Е3 на дану поставку;

4) рахунок на перевезення вантажу № 383 ВL
від 05.06.2013 року на дану поставку;

5) довідка про транспортні витрати №
274-328 від 05.06.2013 року на дану поставку;

6) контракт № 274 від 08.11.2010 року на дану
поставку;

7) доповнення до контракту №3 від 25.05.2012
року на дану поставку;

8) комерційна пропозиція від 05.06.2013 року
на дану поставку;

9) виписка по рахунку від 13.03.2013 року на
попередню поставку;

10) платіжне доручення № 185 від 14.05.2013
року на попередню поставку;

11) інвойс № DR-1315-1079 від 11.04.2013 року на
попередню поставку.

При цьому судом першої інстанції було
встановлено, що одночасно позивачем
письмово повідомлено митницю про
неможливість надання висновку про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями у зв'язку із його
відсутністю.

За наслідком розгляду додаткових
документів, поданих позивачем,
відповідач прийшов до висновку про те,
що використані декларантом або
уповноваженою особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні та
/або відсутня хоча б одна із складових
митної вартості, яка є обов'язковою при
їх обчисленні. Так, на переконання
відповідача, подані декларантом
документи є неналежними, оскільки
мають розбіжності та не базуються на
об'єктивних даних.

Зважаючи на вищевикладені обставини,
відповідачем прийнято рішення про
коригування митної вартості: -
№100250000/2013/500016/2 від 13.06.2013; -
№100250000/2013/500020/2 від 13.06.2013; -
№100250000/2013/500050/2 від 26.06.2013; -
№100250000/2013/500051/2 від 26.06.2013; -
№100250000/2013/500049/2 від 26.06.2013; -
№100250000/2013/500053/2 від 26.06.2013; -
№100250000/2013/500062/2 від 02.07.2013 -
№100250000/2013/500066/2 від 03.07.2013.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
відповідача, позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із
наступного.

Митна справа в Україні регулюється
Митним кодексом України.

Статтею 7 Митного кодексу України
визначено, що державну митну справу
становлять встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи. Державна
митна справа здійснюється з
додержанням прийнятих у міжнародній
практиці форм декларування товарів,
методів визначення митної вартості
товарів, систем класифікації та
кодування товарів та системи митної
статистики, інших загальновизнаних у
світі норм і стандартів. Правове
регулювання митної вартості товарів та
методів її визначення здійснюється
розділом ІІІ Митного кодексу України.

У статті 4 Митного кодексу України
надано визначення термінів, що
вживаються у ньому, розкрито і зміст
терміну «митний контроль» - це
сукупність заходів, що здійснюються з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Визначення митної вартості - це
сукупність дій щодо встановлення саме
кількісного значення
вартості імпортованого товару
з метою митного обкладення.
Регламентується тільки нормами статей
267-273 Митного кодексу України .

Декларування митної вартості - це
сукупність дій щодо заявлення
декларантом митному органу вже
визначеної митної вартості
імпортованого товару. Регламентується
нормами ст. 262 Митного кодексу України
та іншими підзаконними
нормативно-правовими актами, включаючи
накази Держмитслужби України, основний
із яких - Порядок декларування митної
вартості товарів, які перемішуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України № 1766 від 20.12.2006 року.

За приписами частини 1 статті 318 Митного
кодексу України митному контролю
підлягають усі товари, транспортні
засоби комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно статті 52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: 1) нарахування
митних платежів; 2) застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; 3) ведення митної статистики; 4)
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-3 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України
визначено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

За змістом статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 5 названої статті
Митного кодексу України органу доходів
і зборів, з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, надано право
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Згідно частини 3 статті 53 Митного
кодексу України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи.

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

За приписами ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); другорядні: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний. Основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції). Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, підстав для витребування у
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд»
додаткових документів на
підтвердження митної вартості та
коригування митної вартості товару у
Київської міжрегіональної митниці не
було, оскільки позивачем для
підтвердження митної вартості товару
подано документи, визначені ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України, про що
зазначено і у графах 44 митних
декларацій.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету
Міністрів України від 09.04.2008 року, № 339
"Про затвердження порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості, за змістом якого
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом шляхом,
зокрема, проведення перевірки
документів, поданих для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, і
відомостей, що необхідні для
здійснення митного контролю, згідно з
Порядком декларування митної вартості
товарів, які перемішуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 року
№ 1766».

Перелік документів, вказаний у
постанові Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766, та додатково
витребуваний митним органом висновок
експертної організації документів
були позивачем надані у повному обсязі.

Судом першої інстанції було
встановлено, що митним органом не було
виконано вимоги п. 4.7 вказаної
постанови де передбачено, що для
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
після завершення операцій їх митного
контролю, митного оформлення та
пропуску через митний кордон України,
митний орган повинен був під час
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
після завершення операцій їх митного
контролю, митного оформлення та
пропуску через митний кордон України
звернутися до декларанта з
обґрунтованим запитом стосовно
надання в письмовій формі додаткової
інформації, необхідної для
підтвердження заявленої митної
вартості таких товарів. У запиті
зазначаються питання, на які
декларантові пропонується надати
обґрунтовану відповідь.

Факт ненадання митним органом
обґрунтованого запиту про надання
позивачем обґрунтованої відповіді та
непоставлення конкретних питань
свідчить про те, що наданих позивачем
документів було достатньо для
застосування першого методу.

Разом з тим, в рішенні № 100250000/2013/500016/2
від 13.06.2013 року причиною відмови у
визнанні заявленої митної вартості
вказано (графа 33 рішення):

- неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів;

- невідповідність обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару «мовам, наведеним у главі 9
Митного кодексу України.

В рішеннях № 100250000/2013/500020/2 від 13.06.2013
року; № 100250000/2013/500050/2 від 26.06.2013 року; №
100250000/2013/500051/2 від 26.06.2013 року; №
100250000/2013/500049/2 від 26.06.2013 року; №
100250000/2013/500053/2 від 26.06.2013 року; №
100250000/2013/500062/2 від 02.07.2013 року; №
100250000/2013/500066/2 від 03.07.2013 року причиною
відмови у визнанні заявленої митної
вартості вказано (графа 33рішень):

- невідповідність обраного
декларантом методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 Митного кодексу України;

- неподання декларантом додаткових
документів в повному обсязі на
письмову вимогу митного органу, а
надані додаткові документи не
підтверджують числові значення митної
вартості.

В рішенні № 100250000/2013/500062/2 від 02.07.2013 року
не зазначено причини відмови у
визнанні заявленої митної вартості
(графа 33 рішення не заповнена).

Також у всіх рішеннях, крім рішення №
100250000/2013/500062/2 від 02.07.2013 року, графа 33
якого не заповнена, вказано, що митна
вартість визначена за резервним
методом, при цьому, в порушення вимог
законодавства не зазначено конкретну
митну декларацію, яка була взята за
основу для визначення митної вартості
за резервним методом.

Згідно частини 2 статті 263 Митного
кодексу України у разі відмови у
прийнятті митної декларації або в
митному оформленні товарів, у тому
числі у зв'язку з прийняттям митним
органом рішення про коригування митної
вартості товарів нова митна декларація
подається митному органу, який
здійснює митне оформлення товарів, не
пізніше 10 робочих днів з дати такої
відмови, якщо товари протягом
зазначеного часу не розміщено на
складі тимчасового зберігання чи на
складі митного органу.

На виконання вказаної норми, позивачем
з метою митного оформлення товарів на
підставі прийнятих рішень були подані
нові митні декларації: - № 100250000/2013/028964
від 13.06.2013 року (Поставка 274-328); - №
100250000/2013/028967 від 13.06.2013 року (Поставка
274-329); - № 100250000/2013/029561 від 26.06.2013 року
(Поставка 274-335); - № 100250000/2013/029562 від
26.06.2013 року (Поставка 274-336); -
№100250000/2013/029559 від 26.06.2013 року (Поставка
274-337); - № 100250000/2013/029560 від 26.06.2013 року
(Поставка 274-338);- № 100250000/2013/029767 від 02.07.2013
року (Поставка 274-339); - № 100250000/2013/029798 від
03.07.2013 року (Поставка 274-340).

Водночас, позивач в порядку п.п. 7 та 8
частини 3 статті 52 Митного кодексу
України звернувся до митного органу із
запитами про надання письмової
інформації щодо причин, через які
заявлена митна вартість не може бути
визнана, та щодо інформації про порядок
і метод визначення митної вартості,
застосовані при її коригуванні.

ТОВ «Фоззі-Фуд» були отримані листи
відповідача (- від 26.06.2013р. №14.1/4-24/1029-ПІ
(Поставка 274-328); - від 26.06.2013р.
№14.1/4-24/1027-ПІ (Поставка 274-329) - від 04.07.2013р.
№14.1/2-24/1494-ПІ (Поставка 274-335); - від
04.07.2013р. №14.1/2-24/1497-ПІ (Поставка 274-336); -
від 04.07.2013р. №14.1/2-24/1498-ПІ(Поставка 274-337)
- від 04.07.2013р. №14.1/2-11/1500-ПІ (Поставка
274-338); - від 08.07.2013р. №14.1/2-24/1637-ПІ
(Поставка 274-339); - від 08.07.2013р.
№14.1/2-24/1636-ПІ (Поставка 274-340, у яких було
повідомлено про наявність сумнівів
стосовно заявленої вартості та про те,
що декларантом ТОВ «Фоззі-Фуд»
витребувані додаткові документи
подано не в повному обсязі.

В той час, як згідно ч. 2 ст. 55 Митного
кодексу України прийняте митним
органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити, крім іншого: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування.

Водночас, відповідачем не вказано
обґрунтованого математичного
розрахунку ціни товару за одиницю (із
зазначенням конкретних складових
цього розрахунку), визначеної митницею
у спірних рішеннях.

Таким чином, системний аналіз
законодавства свідчить, що спірні
рішення не містять обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів та митницею не доведено
обґрунтованості рівня скоригованої
нею у спірних рішеннях митної вартості
товару.

Спірні рішення також не розкривають
конкретних фактів, які вплинули на таке
коригування, що вказує на їх
невідповідність вимогам ч. 2 ст. 55
Митного кодексу України, а отже - і на
його протиправність.

Крім того, в порушення наведених
приписів спірні рішення не містять
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано.

Зокрема, у всіх випадках митниця по
суті лише загально зазначає, що
декларантом використано відомості, не
підтверджені документально.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 55 Митного
кодексу України, у всіх оскаржуваних
рішеннях не визначено: які саме
відомості відсутні та які саме
значення вони повинні були
підтверджувати; яка конкретно
інформація є наявною у митного органу,
що у свою чергу призвела до виникнення
обґрунтованого сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості. заявленої
декларантом.

При цьому, в рішенні у переліку вимог
щодо надання додаткових документів не
міститься жодного з основних
документів для підтвердження митної
вартості товарів, перелік яких
визначено у частині 2 ст. 53 Митного
кодексу України.

Під час митного оформлення поставки
274328, за якою винесено зазначене рішення
про коригування митної вартості,
відповідачем у письмовій вимозі
запропоновано декларанту надати
зовнішньоекономічний договір та
додатки до нього, незважаючи на те, ці
документи були надані декларантом
разом з МД №100250000/2013/028928 від 13.06.2013р., що
підтверджується їх наявністю в графі 44
даної МД.

Щодо зазначеного в інших оскаржуваних
рішеннях відповідачем неподання
додаткових документів, суд звертає
увагу на те, що у всіх випадках
позивачем не подало лише один з
витребуваних відповідачем додаткових
документів, а саме - висновки про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 53 Митного
кодексу України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

За таких обставин, з системного аналізу
норм чинного законодавства України
слідує, що висновок про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, надається
на письмову вимогу митниці виключно у
випадку його наявності у декларанта.

Всі інші витребувані митним органом
додаткові документи для підтвердження
митної вартості були подані позивачем.
Разом з тим, в оскаржуваних рішеннях
відповідача про коригування митної
вартості не зазначено про наявність у
наданих позивачем документах
будь-яких розбіжностей або
суперечностей, що підтверджує
протиправність рішень митниці.

При вирішенні питання щодо
правильності обрання методу
визначення митної вартості, колегія
суддів виходить із наступного.

Відповідачем не доведено неможливість
застосування основного методу
визначення митної вартості - за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 Митного кодексу
України основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за піною договору (вартість
операції).

Згідно ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України
кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм нього Кодексу.

В ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України
передбачено, що метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Водночас, судом першої інстанції
встановлено, що митна вартість товарів
була підтверджена позивачем всіма
необхідними документами, зазначеними у
ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Таким чином, позивачем для
підтвердження митного оформлення
товару було подано усі документи, які
підтверджують вартість товару та усі
складові митної вартості.

Також судом першої інстанції було
встановлено, що ані в листах від 26.06.2013р.
№14.1/4-24/1029-ПІ, від 26.06.2013р. №14.1/4-24/1027-ПІ,
від 04.07.2013р. №14.1/2-24/1494-ПІ, від 04.07.2013р.
№14.1/2-24/1497-ПІ, від 04.07.2013р. №14.1/2-24/1498-ПІ,
від 04.07.2013р. №14.1/2-11/1500-ПІ, від 08.07.2013р. №
14.1/2-24/163 7-ПІ, від 08.07.2013р. №14.1/2-24/1636-Ш, ні в
рішеннях про коригування митної
вартості №100250000/2013/500016/2 від 13.06.2013,
№100250000/2013/500020/2 від 13.06.2013, №100250000/2013/500050/2
від 26.06.2013, №100250000/2013/500051/2 від 26.06.2013,
№100250000/2013/500049/2 від 26.06.2013, №100250000/2013/500053/2
від 26.06.2013, №100250000/2013/500062/2 від 02.07.2013,
№100250000/2013/500066/2 від 03.07.2013, ні під час
розгляду справи відповідачем не
зазначено (не наведено) розбіжностей у
наданих до митного оформлення основних
документах для підтвердження митної
вартості товарів, а також у наданих на
письмову вимогу митного органу
додаткових документах.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що у відповідача під
час прийняття вказаних рішень не було
правових підстав для незастосування
основного методу визначення митної
вартості товарів ТОВ «Фоззі-Фуд» - за
ціною договору.

Правова позиція по даному питанню
висловлена Верховним Судом України у
постановах від 29 травня 2012 року по
справі №21-91а12 та від 11 вересня 2012 року
по справі № 21-262а12.

Отже, ненадання декларантом
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості.

В оскаржуваних рішеннях не визначено,
яка з перелічених у частині другій ст. 58
Митного кодексу України підстав у
даній справі стала причиною
неможливості застосування першого
методу.

В графі 33 рішень про коригування митної
вартості №100250000/2013/500016/2 від 13.06.2013,
№100250000/2013/500020/2 від 13.06.2013, №100250000/2013/500050/2
від 26.06.2013, Зеї 00250000/2013/500051/2 від 26.06.2013,
№100250000/2013/500049/2 від 26.06.2013, №100250000/2013/500053/2
від 26.06.2013, №100250000/2013/500066/2 від 03.07.2013
вказано, що був використаний резервний
метод визначення митної вартості.
Графа 33 рішення відповідача
№100250000/2013/500062/2 від 02.07.2013 взагалі не
заповнена, хоча в графі 31 «Код методу
визначення митної вартості» зазначена
цифра « 6», що означає визначення
відповідачем митної вартості за
резервним методом.

Відповідно ч. 7 ст. 54 Митного кодексу
України у разі якщо під час проведення
митного контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Отже, колегія суддів зауважує, що
відповідачем при невизнанні митної
вартості, заявленої ТОВ «Фоззі-Фуд», та
визначенні митної вартості за іншим,
відмінним від першого, методом, не
обґрунтовано із посиланням на надані
декларантом документи, причини
неможливості застосування першого
методу визначення митної вартості,
тому митна вартість повинна бути
визнана автоматично.

Разом з тим, відповідачем не доведено
чому неможливо було застосувати інші
методи визначення митної вартості,
окрім резервного.

Згідно ч. 3 ст. 57 Митного кодексу України
кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість); г) резервний.

Згідно ст. 59, ст. 60 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами або подібними
(аналогічними), що продаються на
експорт в Україну з тієї ж країни і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Судом першої інстанції було
встановлено, що 16.04.2013 року по МД №
100250000/2013/026686 відповідачем здійснено
митне оформлення свинини свіжої,
торговельна марка «Westfleisch», виробник
«Westfleisch eG», країна походження:
Німеччина, 18 125,15 кг (код УКТ ЗЕД ),
за заявленою ТОВ «Фоззі-Фуд» митною
вартістю за основним методом її
визначення 2,3827 євро / кг.

В той час, як в оскаржуваних рішеннях
застосований метод 2ґ (резервний) з
ціною 2,71 євро / кг.

Разом з тим, відповідно до витягу з
цінової бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби за період з 18.03.2013 по
18.06.2013рр., митна вартість свинини свіжої
(код УКТЗЕД ) виробника «Westfleisch eG»,
країна походження: Німеччина, ввезеної
в приблизно такій кількості (близько 18
тис. кг) та за тими ж умовами поставки -
РСА, складає - 2,75 - 3,12 доларів США / кг,
тобто нижче або дорівнює митній
вартості, заявленій ТОВ «Фоззі-Фуд» у
перерахунку в долари США - 2,899 - 3,2331
доларів США / кг.

Таким чином, відповідач мав
можливість застосувати метод 2а або 26
визначення митної вартості товарів (за
ціною договору щодо ідентичних або
подібних товарів), проте застосував
метод 2ґ (резервний), не надавши
будь-яких фактичних даних щодо
неможливості застосування попередніх
2-5 методів визначення митної вартості,
про що не було зазначено і в спірних
рішеннях про визначення митної
вартості товару.

Таким чином, відповідач використовуючи
владні управлінські функції при
визначенні митної вартості товару
митний орган порушив порядок
черговості послідовного використання
методів, передбачених статтями 267-272
Митного кодексу України.

Водночас, як встановлено ч. 4 ст. 57
Митного кодексу України застосуванню
другорядних методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій орган
доходів і зборів та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 «Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів», затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 року № 598, зареєстрованого в
Мінюсті 01.06.2012 року за № 883/21195 у графі
також: вказується про проведення
процедури консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог ст.ст. 59-61 Митного
кодексу України.

Результати проведеної консультації, а
також причини, через які не можуть бути
застосовані методи визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо ідентичних, подібних (аналогічних)
товарів, фіксується у графі.

В графі 33 рішень про коригування митної
вартості товарів зазначено, що
процедура консультацій проведена та
вказані причини через які не можуть
бути застосовані методи визначення
митної вартості товарів, окрім
резервного.

Визначення цього в рішенні не є
достатнім доказом проведення
консультації, у разі заперечення цього
факту ТОВ «Фоззі-Фуд», так як
консультація проводиться до прийняття
рішення.

При цьому, в графі 33 оскаржуваних
рішеннях не зафіксовані результати
проведеної консультації, а лише
вказані причини через які не можуть
бути застосовані попередні методи
призначення митної вартості товарів.

Статті 259 - 273 Митного Кодексу України є
єдиним джерелом, що містять норми для
визначення митної вартості товарів,
тільки на підставі і у відповідності з
цими нормами здійснюється визначення
митної вартості товарів за всіма
методами її визначення, в тому числі
коригування митної вартості;
здійснюється встановлення наявності
або відсутності тих умов, які роблять
можливим або неможливим застосування
того або іншого методу визначення
митної вартості; встановлюються
правила черговості застосування
різних методів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідачем як
суб'єктом владних повноважень не
доведено правомірність спірних рішень.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів - Геращенка Сергія
Анатолійовича - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
січня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п?ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.