Справа № 2а/2570/3435/11
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/64099/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівІваненко Я.Л.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року

у справі за позовом Управління праці та
соціального захисту населення (далі -
УПСЗН) Деснянської районної у м.
Чернігові ради до Головного управління
юстиції у Чернігівській області про
визнання дій протиправними та
скасування постанови,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року УПСЗН Деснянської
районної у м. Чернігові ради звернулося
до суду з позовом до Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання протиправними дій
щодо накладення штрафу та скасування
постанови про накладення штрафу від 16
червня 2011 року ВП № 25528942. В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що вказаною постановою
головним державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області за невиконання
рішення суду накладено на позивача
штраф в розмірі 1360,00 грн. Вважав таку
постанову незаконною, оскільки рішення
суду не було виконано через
відсутність коштів, призначених для
виплати соціальних допомог.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року, яку залишено без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року, відмовлено у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі УПСЗН Деснянської
районної у м. Чернігові ради порушує
питання про скасування судових рішень
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що рішення суду не може бути
виконано, оскільки не збільшено
фінансування на реалізацію норм
законів України щодо соціального
захисту окремих категорій громадян.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, що 21 лютого 2011 року
Деснянським районним судом
м. Чернігова видано виконавчий лист
№2а/2506/2073/11, відповідно до якого УПСЗН
Деснянської районної у м. Чернігові
ради зобов'язано вчинити певні дії. 30
березня 2011 року головним державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
надано строк для самостійного
виконання судового рішення. У зв'язку
із невиконанням судового рішення без
поважних причин, 19 травня 2011 року
головним державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області винесено
постанову про накладення на УПСЗН
Деснянської районної у м. Чернігові
ради штрафу у розмірі 680 грн.

Постановою головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області від 16 червня 2011 року за
повторне невиконання рішення суду
накладено на боржника - Деснянської
районної у м. Чернігові ради штраф у
розмірі 1380,00 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень, за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення,
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Враховуючи, що у встановлений
державним виконавцем строк, позивач не
виконав судового рішення, колегія
суддів погоджується з висновками судів
про правомірність та обґрунтованість
дій державного виконавця при винесенні
постанови про повторне накладення
штрафу.

Доводи касаційної скарги про
неможливість виконання судового
рішення у зв'язку з відсутністю
відповідних бюджетних призначень не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судами норм
матеріального чи процесуального
законодавства, що призвело або могло
призвести до неправильного вирішення
спору, оскільки Європейський Суд з прав
людини в рішенні від 29 червня 2004 року у
справі «Жовнер проти України»
констатував, що державний орган не може
посилатися на відсутність коштів щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням.

За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, якщо суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради залишити без задоволення, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 вересня
2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Я.Л.
Іваненко Ю.К. Черпак