Справа № 2а-13798/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2010-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2010 року 18:17 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного
товариства «Індустріально-експортний
банк»до третя особа Відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції у Київській
області, Старшого державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції у Київській області
Євко Володимира Володимировича
Савочка Дмитро Петровичпроскасування
постанови та зобов'язання вчинити
певні дії,за участю:
відповідача-2 -ОСОБА_1
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 7 жовтня 2010 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Індустріально-експортний банк»(далі
по тексту - позивач) звернулось з
позовом до Відділу державної
Києво-Святошинського районного
управління юстиції у Київській області
(далі по тексту -відповідач-1) та
Старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції у Київській області
Євко Володимира Володимировича (далі
по тексту -відповідач-2), третя особа -
ОСОБА_2 про скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачі неправомірно
винесли постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач-2 проти позову заперечив,
посилаючись на те, що постанова про
повернення виконавчого документа
стягувачеві прийнята відповідно до
норм чинного законодавства.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
17 січня 2008 року між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 укладено договір
купівлі-продажу житлового будинку,
посвідченого приватним нотаріусом
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 17.01.2008р. за №24 і
зареєстрованого у Державному реєстрі
правочинів 17.01.2010р.
Відповідно до даного договору
ОСОБА_2 прийняв у власність житловий
будинок АДРЕСА_1. Житловий будинок
належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
виданого Першою Київською обласною
державною нотаріальною конторою
03.08.2007р. за №1-4967 і зареєстрованого у КП
«Бюро технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області»за реєстраційним
№13283639 за номером запису 1318 в книзі 4.
17 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2
укладено договір іпотеки.
Предметом даного договору є:
житловий будинок АДРЕСА_1, загальна
площа житлового будинку становить 61,9
кв.м., житлова площа -27,2 кв.м. Біля
житлового будинку є: сарай літ. «Б»,
сарай літ. «В», сарай літ. «Г», погріб
літ. «Д», вбиральня літ. «У», огорожа
№1-12, літ. душ літ. «Е»; земельна ділянка,
на якій розташований вказаний житловий
будинок, що розташована у селі АДРЕСА_1.
Земельна ділянка має площу 0,2500га,
цільове призначення -будівництво та
обслуговування жилого будинку.
25 травня 2010 року позивач
звернувся до приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 з заявою № 24/4-3064 про
вчинення виконавчого напису на
договорі іпотеки від 17.01.2010р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Києво-Святошинського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 та зареєстрований в
реєстрі за №38.
26 травня 2010 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 вчинено
виконавчий напис №4482 на договорі
іпотеки, яким звернуто стягнення на
предмет іпотеки за цим договором, а
саме: житловий будинок АДРЕСА_1,
загальна площа житлового будинку
становить 61,9 кв.м., житлова площа -27,2
кв.м. Біля житлового будинку є: сарай
літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г»,
погріб літ. «Д», вбиральня літ. «У»,
огорожа №1-12, літ. душ літ. «Е»; земельну
ділянку, на якій розташований вказаний
житловий будинок, що розташована у селі
АДРЕСА_1. Земельна ділянка має площу
0,2500га, цільове призначення
-будівництво та обслуговування жилого
будинку. Кадастровий номер:
8 червня 2010 року позивач звернувся
до відповідача-1 із заявою №24/4-3330 про
відкриття виконавчого провадження з
виконання виконавчого напису №4482 від
11 червня 2010 року відповідачем-2
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого напису №4428 від
26.05.2010р. ВП №19796760.
2 серпня 2010 року відповідачем-2 на
підставі пункту 6 частини першої статті
40 Закону України «Про виконавче
провадження»винесено постанову, яка
затверджена начальником відділу
державної виконавчої служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції у Київській області
про повернення виконавчого документа
стягувачеві на тій підставі, що згідно
довідки Києво-Святошинського БТІ від
23.07.2010р. - житловий будинок АДРЕСА_1, на
який потрібно звернути стягнення для
задоволення вимог стягувача -боржнику
(ОСОБА_2) не належить.
Як зазначає позивач,
відповідачем-2 було проігнорований
факт, що стягнення зверталось також і
на земельну ділянку, площею 0,2500га,
належність якої ОСОБА_2 в порядку ст. ст.
40, 62 Закону України «Про виконавче
провадження»державним виконавцем не
з'ясована та документально не
Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про
виконавче провадження»у разі
звернення стягнення на будинок,
квартиру, приміщення, земельну ділянку
державний виконавець запитує
відповідні місцеві органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування про належність
зазначеного майна боржникові на праві
власності та його вартість, а також
запитує нотаріальний орган, чи не
знаходиться це майно під арештом.

Так, відповідач-2 листом від 17.06.2010р.
№11898 звернувся до начальника
Києво-Святошинського БТІ з запитом чи
зареєстровано на підставі власності
нерухоме майно або земельна ділянка.

Листом від 17.06.2010р. №11897 відповідач-2
звернувся до Київської обласної філії
державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру»з
запитом чи зареєстрована земельна
ділянка в селі АДРЕСА_1, кадастровий
номер: :01:003:0012 за ОСОБА_2.

Київською обласною філією державного
підприємства «Центр державного
земельного кадастру»листом від 15.07.2010р.
№2-1/3127 повідомлено, що за ОСОБА_2
рахується земельна ділянка з
кадастровим номером :01:003:0012,
площею 0,2500га, що знаходиться на
території с. АДРЕСА_1, але згідно книг
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю відомості про
реєстрацію відсутні.

Комунальне підприємство Бюро
технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області листом від 01.07.2010р.
№1513/10 повідомило, що за даними Реєстру
прав власності нерухомого майна станом
на 30.06.2010р. за ОСОБА_2 право власності на
нерухомість за адресою с. АДРЕСА_1 не
зареєстровано.

Згідно з пунктом 6 частини першої
статті 40 Закону України «Про виконавче
провадження»виконавчий документ,
прийнятий державним виконавцем до
виконання, за яким стягнення не
провадилося або було проведено
частково, повертається стягувачеві:
якщо у боржника відсутнє майно, яке він
за виконавчим документом повинен
передати стягувачу, або майно,
визначене виконавчим документом, на
яке необхідно звернути стягнення з
метою погашення заборгованості (крім
коштів), і здійснені державним
виконавцем відповідно до цього Закону
заходи щодо розшуку такого майна
виявилися безрезультатними.

Відповідно до статті 331 Цивільного
кодексу України, якщо право власності
на нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно з статтею 657 Цивільного кодексу
України договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті
334 Цивільного кодексу України якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухоме
майно здійснюється відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх
обтяжень»державна реєстрація прав та
їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з Тимчасовим порядком державної
реєстрації правочинів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.05.2004р. №671, державна реєстрація
правочинів проводиться відповідно до
вимог Цивільного кодексу України
шляхом внесення відповідної
інформації до Державного реєстру
правочинів. Реєстраторами правочинів є
державні нотаріальні контори та
приватні нотаріуси. Державна
реєстрація правочинів проводиться
шляхом внесення нотаріусом запиту до
Реєстру одночасно з його нотаріальним
посвідченням.

Таким чином, право власності ОСОБА_2 на
нерухомі об'єкти, передбачені
виконавчим документом не набуто.

Відповідно до статті 61 Закону України
«Про виконавче провадження»реалізація
арештованого майна, за винятком майна,
вилученого за законом з обігу та
зазначеного в частині восьмій статті 55
цього Закону, здійснюється
спеціалізованими організаціями, які
залучаються на тендерній (конкурсній)
основі, на підставі договорів між
Державною виконавчою службою та
спеціалізованими організаціями шляхом
його продажу на прилюдних торгах,
аукціонах.

Згідно з п. 5.11 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15.12.1999, № 74/5
спеціалізована організація проводить
прилюдні торги за заявкою державного
виконавця.

До заявки державним виконавцем в
обов'язковому порядку додаються копії
документів, що підтверджують право
власності або інше речове право на
нерухоме майно, визначених статтею 19
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень".

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Індустріально-експортний
банк»задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Публічному
акціонерному товариству
«Індустріально-експортний банк»
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
14.10.2010р.

Суддя
В.В. Амельохін