Справа № 372/4589/13-а(2а-193/13)
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/4589/13-а(2а-193/13)
Головуючий у 1-й інстанції: Мора О.М.
Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Обухівського районного суду
Київської області від 24 жовтня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області
про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до Обухівського
районного суду Київської області з
позовом до Козинської селищної ради
Обухівського району Київської області
про визнання протиправними дії щодо
відмови у розгляді клопотання про
надання безоплатно у власність
земельної ділянки для індивідуального
дачного будівництва у межах норм
безоплатної приватизації орієнтовною
площею до 0,10 га в межах Козинської
селищної ради Київської області;
зобов'язати винести на засідання
чергової сесії та розглянути
клопотання позивача про надання
безоплатно у власність земельної
ділянки для індивідуального дачного
будівництва у межах норм безоплатної
приватизації орієнтовною площею до 0,10
га в межах Козинської селищної ради
Київської області у порядку і в строки,
встановлені чинним законодавством
України та надати мотивовану відповідь
за результатами розгляду клопотання у
формі рішення.

Постановою Обухівського
районного суду Київської області від 24
жовтня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на його незаконність та
необґрунтованість, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Обухівського районного суду Київської
області від 24 жовтня 2013 року та
ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 09
квітня 2013 року представник позивача в
порядку ч.6 ст. 118 Земельного кодексу
України звернувся до Козинської
селищної ради Обухівського району
Київської області з клопотанням про
отримання безоплатно у власність
позивача земельної ділянки. У
прохальній частині даного клопотання,
представник позивача просив визначити
позивачу земельну ділянку без його
погодження та виділити земельну
ділянку, орієнтовним розміром до 0,10 в
межах смт. Козин Київської області, з
цільовим призначенням для
індивідуального дачного будівництва.

Листом Козинської селищної ради від
12.04.2013 року № 418 (а.с.10) за підписом
селищного Голови В.В. Гартіка, позивачу
було повідомлено, що його клопотання не
може бути розглянуте по суті, оскільки
воно не відповідає вимогам ст. 116, 118, 121
Земельного кодексу України.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач звернувся з вказаним позовом
до суду. Відмовляючи у
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що подане
представником позивача клопотання про
отримання безоплатно у власність
земельної ділянки розглянуте
відповідачем в спосіб та порядок
передбачений чинним законодавством
України.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що право власності на
землю гарантується і це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою відповідно до закону.

Згідно з ст. 3 Земельного кодексу
України, земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Відповідно до пункту 34 статті 26, пункту
2 статті 77 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" питання
регулювання земельних відносин
вирішується на пленарному засіданні
ради - сесії, а спори про поновлення
порушених прав юридичних і фізичних
осіб, що виникають в результаті рішень,
дій чи бездіяльності органів або
посадових осіб місцевого
самоврядування, вирішуються в судовому
порядку.

Таким чином, законодавством
передбачено, що способом волевиявлення
ради, яка здійснює право власності від
імені відповідної територіальної
громади, щодо регулювання земельних
відносин є прийняття відповідного
рішення сесією ради.

Розпорядження ж землями
територіальних громад, в тому числі і
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або користування, в силу
приписів ст.12 Земельного кодексу
України та ст.26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
належить до виключної компетенції
сільських, селищних та міських рад, які
вправі прийняти рішення про надання
або відмову у наданні земельної
ділянки.

Статтею 118 Земельного кодексу
України встановлений порядок
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами. Зазначеною нормою
встановлено, що громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. Громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідної
районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
висновки конкурсної комісії (у разі
надання земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Тобто, законодавством
встановлений обов'язок громадянина
подати заяву про вибір місця
розташування земельної ділянки з
позначеним на відповідному графічному
матеріалі бажане місце розташування
земельної ділянки з її орієнтовними
розмірами, оскільки процедура вибору
земельної ділянки здійснюється з метою
встановлення можливості відведення
тієї чи іншої земельної ділянки для
цілей, що вказані в заяві, її граничних
розмірів та площі, правового режиму та
вимог щодо відведення земельної
ділянки.

Згідно ч.7 ст.118 Земельного кодексу
України відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкту вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
суб'єктами господарювання, що є
виконавцями робіт із землеустрою
згідно із законом, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивовану відмову у його
наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки без надання такого
дозволу, про що письмово повідомляє
Верховну Раду Автономної Республіки
Крим, Раду міністрів Автономної
Республіки Крим, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування. До письмового
повідомлення додається договір на
виконання робіт із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Відповідно п.6 Положення про
порядок ведення державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 15 від 12
січня 1993 року до земельно-кадастрової
документації належать кадастрові
карти та плани (графічні і цифрові),
схеми, графіки, текстові та інші
матеріали, які містять відомості про
межі адміністративно-територіальних
утворень, межі земельних ділянок
власників землі і землекористувачів.

До графічних матеріалів, які
мають бути погоджені керівником
територіального органу земельних
ресурсів, відносяться викопіювання з
чергового земельно-кадастрового плану,
ситуаційні схеми, схеми
економіко-планувальної зони, до якої
відноситься земельна ділянка, план меж
зон обмежень і сервітутів земельних
ділянок тощо, незалежно від виду
документації із землеустрою, що
розробляється.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивачем разом із
вказаними заявами не були подані
відповідачу належним чином оформлені
графічні матеріали, на яких зазначене
бажане місце розташування земельної
ділянки, також ним не був наданий
погоджений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність, отже відповідач правомірно
відмовив позивачу у розгляді його
клопотання на черговій сесії місцевої
ради.

Доводи апеляційної скарги
висновки суду першої інстанції не
спростовують.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
залишити без задоволення, а постанову
Обухівського районного суду Київської
області від 24 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В.
Карпушова

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 15.04.2014 року.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.