Справа № 826/3384/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

18 квітня 2014 року м. Київ
№ 826/3384/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1до третя особа 1 третя
особа 2 третя особа 3Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
Державне підприємство «Інформаційний
центр» Міністерства юстиції України,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві,
Акціонерний банк «Банк регіонального
розвитку» провизнання протиправними
дії та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Голосіївського
районного управління юстиції у м. Києві
(далі по тексту - відповідач, ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві), треті
особи: Державне підприємство
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України (далі по тексту - третя
особа 1, ДП «Інформаційний центр»),
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві (далі по
тексту - третя особа 2, Реєстраційна
служба ГУЮ у м. Києві) та Акціонерний
банк «Банк регіонального розвитку»
(далі по тексту - третя особа 3, АБ «Банк
регіонального розвитку»), в якому
просить:

1) визнати протиправними дії
головного державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С.
по арешту нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1, яка належить позивачу;

2) визнати протиправним та
скасувати акт опису й арешту майна від
01 вересня 2009 року по виконавчому
провадженню №11687956;

3) визнати протиправними дії
головного державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С.
по наданню ДП «Інформаційний центр»
відомостей та інформації, на підставі
яких останнім 02 листопада 2009 року
внесено в Єдиний реєстр заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
запис - арешт нерухомого майна,
реєстраційний номер 9204792, контрольна
сума ЕД6Д2ДА27А;

4) зобов'язати головного
державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С.
подати до відповідного органу
державної реєстрації прав -
Реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень щодо припинення обтяження
речового права на квартиру позивача
для внесення запису про припинення
обтяження до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно: зняття
арешту з квартири АДРЕСА_1,
зареєстрованого 02 листопада 2009 року,
реєстраційний номер 9206792, контрольна
сума ЕД6Д2ДА27А.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 березня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі та призначено
її до судового розгляду на 27 березня 2014
року.

У судовому засіданні 27 березня 2014 року
судом оголошувалась перерва до 03
квітня 2014 року.

У судовому засіданні 03 квітня 2014 року
представник позивача наполягав на
задоволенні позову з викладених у
ньому підстав. Представники
відповідача та третіх осіб у судове
засідання не з'явились, про день, час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином. Представник третьої
особи 1 надав суду письмові заперечення
в яких просив розглядати справу за його
відсутності.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи положення частини 6 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, в судовому засіданні 03
квітня 2014 року суд ухвалив перейти до
розгляду справи в письмовому
провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

26 лютого 2009 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис
№610, яким запропоновано звернути
стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_1 та була передана
позивачем в іпотеку як майновим
поручителем ОСОБА_4 за договором
іпотеки. За рахунок коштів, отриманих
від реалізації зазначеної квартири,
запропоновано задовольнити вимоги
кредитора - Акціонерного банку «Банк
регіонального розвитку» у сумі
невиплачених в строк коштів на
підставі кредитного договору,
укладеного між Акціонерним банком
«Банк регіонального розвитку» та
ОСОБА_4

04 березня 2009 року головним державним
виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві винесена постанова про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого напису № 610,
виданого 26 лютого 2009 року приватним
нотаріусом КМНО про стягнення з ОСОБА_1
на користь АБ «Банк регіонального
розвитку» боргу в сумі 570495,97 доларів
США за рахунок заставленого майна, а
саме квартири АДРЕСА_1. Боржнику
встановлений строк для добровільного
виконання до 10 березня 2009 року.

У визначений у постанові про відкриття
виконавчого провадження строк, ОСОБА_1
жодних дій по добровільному виконанню
виконавчого напису №610 не вчинила.

Натомість, 27 березня 2009 року від
боржника на ім'я начальника ВДВС
Голосіївського РУЮ в м. Києві надійшла
скарга на неправомірні дії Проц В.С. від
21 березня 2009 року, в якій ОСОБА_1 просила
постанову про відкриття виконавчого
провадження визнати такою, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства України та скасувати.

31 березня, 17 та 30 квітня, а також 23
червня 2009 року на адресу боржника
державним виконавцем були направлені
виклики з вимогою з'явитись до ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві з приводу
стягнення грошових коштів.

У зв'язку з відмовою ОСОБА_1 з'явитись до
державного виконавця, останнім 21
травня та 13 липня 2009 року було складно
постанови про примусовий привід
боржника.

З метою виконання виконавчого напису
№610 23 липня 2009 року державним
виконавцем до БТІ направлено запит про
надання викопіровки з поверхового
плану для опису майна без участі
господарів.

Відповідь на зазначений запит надійшла
до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві 04
серпня 2009 року.

01 вересня 2009 року у присутності понятих
державним виконавцем описано та
накладено арешт на заставлене майно -
квартиру АДРЕСА_1, про що в Єдиний
реєстр заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 02 листопада 2009 року
внесено відповідний запис за
реєстраційним номером 9206792.

Посилаючись на відсутність в
матеріалах виконавчого провадження
№11687956 постанови про накладення арешту
на квартиру АДРЕСА_1, що належить
позивачу на праві приватної власності,
ОСОБА_1 просить визнати дії по арешту
протиправними.

Крім того, позивач зазначає, що акт
опису й арешту майна був складений
державним виконавцем на своєму
робочому місці без огляду самої
квартири, що є порушенням пункту 1.12.3.
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02
квітня 2012 року №512/5.

За відсутності постанови про
накладення арешту на майно боржника,
позивач також просить визнати
протиправними дії державного
виконавця щодо надання третій особі 1
відомостей та інформації, на підставі
яких внесено запис про арешт майна та
зобов'язати подати заяву для внесення
запису про припинення обтяження.

Звертаючись до суду з відповідним
позовом, на обґрунтування дотримання
строку, визначеного у частині 2 статті
181 Кодексу адміністративного
судочинства України, ОСОБА_1 зазначає,
що про відсутність у матеріалах
виконавчого провадження №11687956
постанови №328/3 від 02 листопада 2009 року
їй стало відомо лише 05 березня 2014 року,
за результатами ознайомлення з
матеріалами виконавчого провадження
представника позивача - ОСОБА_5

Однак, суд критично ставиться до таких
доводів позивача, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 зазначеної статті
закріплено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

У той же час, згідно частини 1 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 названої правової норми
закріплено, що позовну заяву може бути
подано до суду:

- у десятиденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів;

- у триденний строк з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення її прав, свобод чи
інтересів, у разі оскарження постанови
про відкладення провадження
виконавчих дій.

З аналізу наведених правових норм
слідує, що процесуальний строк для
звернення до адміністративного суду з
вимогами щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби становить 10 днів.

Зазначений строк обчислюється з дня,
коли позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення його прав,
свобод чи інтересів такими рішеннями,
діями чи бездіяльністю відповідача.

У той же час, умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999р. №
606-XIV (далі по тексту - Закон України від
21.04.1999р. № 606-XIV).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України від 21.04.1999р. № 606-XIV примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

Статтею 1 названого Закону визначено,
що виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом.

Частиною 1 статті 3 вказаного вище
Закону у редакції на час винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження №11687956 було передбачено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону України від 21.04.1999р. №
606-XIV у зазначеній вище редакції було
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень названої статті
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право, зокрема, накладати арешт на
майно боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

Частина 6 статті 30 Закону України від
21.04.1999р. № 606-XIV у відповідній редакції
закріплювала, що якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець
невідкладно розпочинає його примусове
виконання.

До заходів примусового виконання
рішення стаття 4 Закону віднесла:

1) звернення стягнення на майно
боржника;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення у боржника і передача
стягувачеві певних предметів,
зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені
рішенням.

Порядок звернення стягнення на майно
боржника, врегульований главою 5 Закону
України від 21.04.1999р. № 606-XIV у
відповідній редакції.

У той же час, відповідно до приписів
статті 55 названого Закону, арешт на
майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, якою
накладається арешт на майно боржника
та оголошується заборона на його
відчуження;

- винесення постанови про арешт коштів
та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні в банках або інших
фінансових установах;

- винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження;

- проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Саме на реалізацію положень правової
норми, 01 вересня 2009 року державним
виконавцем було складно акт опису й
арешту майна боржника - квартири
АДРЕСА_1.

У той же час, як вбачається з копії
матеріалів виконавчого провадження
№11687956, під час проведення державним
виконавцем дій по виконанню
виконавчого напису №610, представники
боржника неодноразово звертались до
виконавчої служби із заявами про
ознайомлення з відповідними
матеріалами (том 1 а.с. 121, том 2 а.с. 89 та
105).

Крім того, у в матеріалах виконавчого
провадження містяться заяви та скарги
боржника на дії державного виконавця,
що свідчить про обізнаність останнього
про наявними у них документами.

Також, суд звертає увагу, що сам позивач
у своїх письмових поясненнях, наданих у
судовому засіданні 03 квітня 2014 року для
приєднання до матеріалів справи,
зазначає його обізнаність з
документами, переданими стягувачем та
первісним кредитором - АБ «Банк
регіонального розвитку» новому
кредитору - ОСОБА_4 до Договору
відступлення права вимоги (цесії) №43
від 30 серпня 2013 року. У переліку таких
документів зазначено лист №5748 від 11
травня 2010 року (том 3 а.с. 114). Зі змісту
відповідного листа вбачається, що за
наслідками розгляду звернення
ліквідатора АБ «Банк регіонального
розвитку» останнього повідомлено про
проведення державним виконавцем опису
й арешту майна боржника - ОСОБА_1, а саме
квартири АДРЕСА_1 шляхом складання 01
вересня 2009 року відповідного акту (том 1
а.с. 214, 215).

Все вище викладене, на думку суду,
свідчить про те, що позивач повинен був
дізнатися про вчинення осркажуваних
нею в рамках даної справи дій
відповідача ще у 2011 році.

На підтвердження викладеного також
свідчить те, що ОСОБА_1 зверталась до
суду як позивач та приймала участь як
третя особа у справах щодо оскарження
рішень державного виконавця, вчинених
в рамках виконавчого провадження
№11687956, під час розгляду яких судами
витребовувались копії матеріалів
названого виконавчого провадження.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що визначений частиною 2
статті 181 Кодексу адміністративного
судочинства України строк для
звернення до суду з вимогами про
визнання протиправними дії головного
державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С.
по арешту нерухомого майна - квартири
АДРЕСА_1, яка належить позивачу;
визнання протиправним та скасування
акту опису й арешту майна від 01 вересня
2009 року по виконавчому провадженню
№11687956; визнання протиправними дії
головного державного виконавця ВДВС
Голосіївського РУЮ у м. Києві Проца В.С.
по наданню ДП «Інформаційний центр»
відомостей та інформації, на підставі
яких останнім 02 листопада 2009 року
внесено в Єдиний реєстр заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
запис - арешт нерухомого майна,
реєстраційний номер 9204792, контрольна
сума ЕД6Д2ДА27А пропущений.

Аналізуючи вимоги позивача в частині
зобов'язання головного державного
виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м.
Києві Проца В.С. подати до відповідного
органу державної реєстрації прав -
Реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень щодо припинення обтяження
речового права на квартиру позивача
для внесення запису про припинення
обтяження до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно: зняття
арешту з квартири АДРЕСА_1,
зареєстрованого 02 листопада 2009 року,
реєстраційний номер 9206792, контрольна
сума ЕД6Д2ДА27А, суд вважає за необхідне
звернути увагу на наступне.

Відповідно до приписів частини 1 статті
50 Закону України від 21.04.1999р. № 606-XIV у
редакції на момент винесення постанови
про повернення виконавчого документа
стягувачеві, у разі закінчення
виконавчого провадження (крім
направлення виконавчого документа за
належністю іншому органу державної
виконавчої служби, офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження.

За таких обставин, про не вчинення
державним виконавцем дій щодо зняття
арешту з майна боржника, останній мав
дізнатися з моменту отримання
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 12 листопада
2013 року.

У зв'язку з відсутністю в матеріалах
виконавчого провадження №11687956 доказів
на підтвердження дати отримання
позивачем зазначеної постанови, суд
приходить до висновку про обізнаність
ОСОБА_1 про її існування з дати
отримання повного витягу з Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, тобто з 26 лютого 2014 року.

За таких обставин, ОСОБА_1 пропустила
строк звернення до суду з відповідною
вимогою, оскільки останнім днем для
його подання був 11 березня 2014 року, а
відповідно до поштового штемпеля на
конверті, в якому було направлено
позовну заяву, адміністративний позо
подано 14 березня 2014 року.

Відповідно до частини 1 статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 155
Кодексу адміністративного судочинства
України суд своєю ухвалою залишає
позовну заяву без розгляду, якщо
позовну заяву подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

За таких підстав та з урахуванням того,
що ані до позовної заяви, ані під час
розгляду справи позивачем не надано
належних та допустимих доказів
поважності звернення до суду з
пропуском встановленого статтею 181
Кодексу адміністративного судочинства
України строку звернення до суду з
відповідним позовом, Окружний
адміністративний суд міста Києва
приходить до висновку про пропущення
позивачем такого строку, що є підставою
для залишення адміністративного
позову без розгляду відповідно до
положень статті 155 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

При цьому, суд звертає увагу позивача,
що відповідно до положень частини 3
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, позовна
заява якої залишена без розгляду, після
усунення підстав, з яких заява була
залишена без розгляду, має право
звернутися до адміністративного суду в
загальному порядку.

Керуючись статтями 99, 100, 155, 160, 165, 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу
державної виконавчої служби
Голосіївського районного управління
юстиції у м. Києві, треті особи:
Державне підприємство «Інформаційний
центр» Міністерства юстиції України,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві,
Акціонерний банк «Банк регіонального
розвитку» про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії залишити без розгляду.

2. Копію ухвали про залишення позовної
заяви без розгляду надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя

І.О. Іщук