Справа № 812/1534/14
Суддя: К.В. Агевич
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1534/14

приміщення суду за адресою: 91055, м.
Луганськ, вул. Поштова, 1

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого-судці: Агевича К.В.

при секретарі судового засідання
Ліпко Т.М.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2
(довіреність від 23.05.2011 №921)
представника відповідача: Некрасенко
Т.Є. (довіреність від 20.06.2013 №2427-10-09)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до
Рубіжанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про скасування податкового
повідомлення - рішення № від
01.10.2013, визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки) №Ф-75-17 від 10.02.2014,-

ВСТАНОВИВ:

03 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Рубіжанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання незаконним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 01.10.2013
та вимоги про сплату боргу від 10.02.2014
№Ф-75-17.

Позовні вимоги позивачем мотивовані
тим, що на підставі направлень від 19
серпня 2013 року № 68-1701; № 69-1701, виданих
Рубіжанською ОДПІ Головного
управлінню Міндоходів у Луганській
області, плану графіка проведення
планових виїзних перевірок суб'єктів
господарювання на 3 квартал 2013 року та
наказу ОДПІ ГУМД у Луганській обласні
від 23.07.2013 № 96, Нікішиною Ніною
Францівною - начальником відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб, Дубиною Ольгою Романівною -
головним державним
ревізором-інспектором відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб, Міськом Ігорем Вікторовичем -
головним державним
ревізором-інспектором відділу
контрольно- перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб згідно з пп. 75.1.2, п.75.1, ст.75; п.77.1, ст.
77 Податкового кодексу України, ЗУ «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» проведено
документальну планову виїзну
перевірку фізичної особи- підприємця
ОСОБА_4 щодо своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів за період з 01
січня 2011 року по 31 грудня 2012 року,
дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01 січня 2011
року по 31 грудня 2012 року, про що
складено акт від 02 вересня 2013 року, №
579/1702/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 порушено:
п.138.1, п.138.4, пп. «в» пп. 138.10.2 п.138.10 ст. 138;
п.144.1, ст..144; п. 164.1 ст. 164; п.177.2, п.177.4, ст. 177
Податковою кодексу України у
результаті чого визначено суму
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності за період,
що перевірявся, на суму 14792,62 грн., в тому
числі по звітних (податкових) періодах:
2011 рік на суму 10480,13 грн., 2012 рік на суму
4312,49 грн., а також п.п.1 п.2 ст. 6; п.п.2 п.1 ст.
7; п.8 от. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в результаті
чого донараховано єдиного внеску за
період, що перевірявся у сумі 34220,28 грн.,
в тому числі за 2011 рік 24244,03 грн., за 2012
рік 9976,25 грн.

На підставі Акта перевірки,
Рубіжанська ОДПІ, приймає податкове
повідомлення-рішення від 18.09.2013 року №
. Постановою Луганського
окружного адміністративного суду від 13
листопада 2013 року, яку залишено без
змін ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року позовні вимоги задоволено
повністю, а податкове
повідомлення-рішення від 18.09.2013 №
визнано незаконним та скасовано.

Але, відповідач, на суму збільшеного
грошового зобов'язання за Актом від 02
вересня 2013 року № 579/1702/НОМЕР_1
нараховує єдиний соціальний внесок на
суму 34220,28 грн. та штрафні санкції у сумі
15613,71 грн. і приймає податкове
повідомлення рішення від 01.10.2013 №
.

Враховуючи вищенаведене, позивач
просить скасувати податкове
повідомлення - рішення № ,
винесене Рубіжанською об'єднаною
державною податковою інспекцією 01
жовтня 2013 року, яким збільшено суму
грошового зобов'язання фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4, на 49833 грн. 99
коп., яке включає суму єдиного
соціального внеску 34220 грн. 28 коп. та
штрафну (фінансову) санкцію в розмірі
15613 грн. 71 коп.

Відповідач проти позову заперечував та
просив суд відмовити позивачеві у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що податкове
повідомлення-рішення прийнято за
результатами документальної планової
перевірки, викладеними в акті від 02.09.2013
№ 579/1702/НОМЕР_1, яким встановлені
порушення податкового законодавства ,
а саме: п. 138.1, 138.4 ст. 138, п. 177.4 ст. 177 ПК
України, у зв'язку з віднесенням до
валових витрат вартості пневматичних
автошин у повному розмірі придбання, а
саме у сумі 98 617,51 грн. (без ПДВ), у т.ч. за
2011 рік - 69868,51 грн., за 2012 рік - 28750,0 грн.
без використання встановленої норми
середнього ресурсу на пробіг
пневматичних шин вантажних
транспортних засобів.

Таким чином, сума чистого
оподаткованого доходу, на який
нараховується єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) у розмірі 34,7% збільшилася на
98617,51 грн. (без ПДВ), у т.ч. за 2011 рік - 69 868,51
грн., за 2012 рік - 28750,0 грн. У зв'язку з
несплатою у встановлені терміни
донарахованої суми єдиного внеску та
штрафних санкцій було винесено вимогу
про сплату боргу від 10.02.14 №Ф-75-17.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
сторонами докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свооод та інтересів осоои і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У судовому засіданні встановлено, що
позивачем є фізична особа-підприємець
ОСОБА_4, який діє на підставі свідоцтва
про державну реєстрацію, виданого
Виконавчим комітетом Рубіжанської
міської ради Луганської області, дата
проведення державної реєстрації 17.03.2006,
ідентифікаційний номер фізичної особи
платника податків 2 002402, взятий
на облік платників податків
Рубіжанською ОДПІ.

Має свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість 100318161 від
10.01.2011.

З 01 січня 2011 року відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України.

Повноваження відповідача визначені ст.
20 ПК України.

З урахуванням викладеного та вимог
статей 17, 18 КАС України, зазначена
справа відносяться до юрисдикції
адміністративних судів, оскільки
учасником спору є суб'єкт владних
повноважень (орган державної
податкової служби, наділений
публічно-владними повноваженнями).

Згідно із п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.2, п.75.1 ст. 75 ПК
України документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби.

Наказом ДПА України № 984 від 22.12.2010
затверджений Порядок оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
(далі - наказ № 984).

Згідно із п.3 наказу № 984 результати
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка.

Акт - службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Суд установив, що відповідачем в період
з 05.08.3013 по 16.08.2013 та з 19.08.2013 по 23.08.2013
проведена документальна планова
виїзна перевірка позивача з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2011 по 31.12.2012,
дотримання законодавства про
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
виконання вимог валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011 по
31.12.2012, за наслідками якої складений акт
від 02.09.2013 №579/1702/НОМЕР_1 (надалі - Акт)
(а.с.13-45).

У висновках Акту зазначено про
порушення п.138.1, п.138.4, пп. «в» пп.138.10.2,
п.138.10, ст.138, п.144.1, ст.144, п.164.1 ст.164, п.177.4
ст.177 ПК України, в результаті чого
визначено суму податкових зобов'язань
з податку на доходи фізичних осіб від
здійснення підприємницької діяльності
за період, що перевірявся, на суму 14792,62
грн., в тому числі по звітних періодах:
2011 рік на суму 10480,13 грн., 2012 рік на суму
4312,49 грн., а також п.п.1 п.2 ст.6, п.п.2 п.1 ст.7,
п.8 ст.9 Закону від 08 липня 2010 року №2464-VI
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» у результаті
чого донараховано єдиного внеску за
період, що перевірявся у сумі 34220,28 грн.,
у тому числі 24244,03 грн. за 2011 рік, 9976,25
грн. за 2012 рік.

На підставі вищезазначеного акту 01
жовтня 2013 року Рубіжанською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Луганській області було
винесено податкове повідомлення -
рішення №, яким позивачу за
порушення п.п.1 п.2 ст.6, п.п.2 п.1 ст.7, п.8 ст.9
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
нараховано грошове зобов'язання у сумі
49833,99 грн., з яких 34220,28 грн.- основний
платіж, 15613,71 грн. - штрафні санкції
(а.с.76).

Окрім цього відповідачем було
надіслано позивачу вимогу про сплату
боргу від 10.02.2014 № Ф-751-17, якою
Рубіжанська ОДПІ вимагає сплатити суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску,
штрафів та пені на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
45816,63 грн., з яких недоїмка - 30202,92 грн.,
штраф - 15613,71 грн. (а.с.72)

Підставою для нарахування такого
грошового зобов'язання є п.п.2.3.3. п.2.3
вищезазначеного Акту, в якому
зазначено, що перевіркою достовірності
відображення у звітності сум доходу,
отриманого від здійснення діяльності
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4,
що підлягає обкладенню податком на
доходи фізичних осіб, та на який
нараховується єдиний внесок
встановлено заниження суми доходу
(відображеного у п.п.2.2.2, п.п.2.2.3 п.2.2 Акта
перевірки) на загальну суму 98617,51 грн., у
т.р. 2011 рік - 69868,51 грн., 2012 рік 28750 грн., в
порушення п.п.2 п.1 ст.7 Розділу ІІ Закону
України від 08 липня 2010 року №2464 - VI «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідач зазначив, що податкове
повідомлення-рішення прийнято за
результатами документальної планової
перевірки, викладеними в акті від 02.09.2013
№579/1702/НОМЕР_1, яким встановлені
порушення податкового законодавства ,
а саме: п. 138.1, 138.4 ст. 138, п. 177.4 ст. 177 ПК
України, у зв'язку з віднесенням до
валових витрат вартості пневматичних
автошин у повному розмірі придбання, а
саме у сумі 98 617,51 грн. (без ПДВ), у т.ч. за
2011 рік - 69 868,51 грн., за 2012 рік - 28 750,0 грн.
без використання встановленої норми
середнього ресурсу на пробіг
пневматичних шин вантажних
транспортних засобів.

Суд вважає такі дії відповідача
неправомірними у зв'язку з наступним.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку встановлені
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 №2464-VI (з наступними змінами і
доповненнями, далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 4 Закону №2464-VI, платниками
єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Пунктом першим частини другої статті 6
Закону №2464-VI встановлено, що платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Згідно з частиною першою статті 7
Закону №2464-VI єдиний внесок
нараховується для для платників,
зазначених у пункті 4 (крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

До членів сімей фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, належать дружина (чоловік),
батьки, діти та інші утриманці, які
досягли 15-річного віку, не перебувають
у трудових або цивільно-правових
відносинах з такою фізичною особою -
підприємцем, але спільно з ним
провадять підприємницьку діяльність і
отримують від цього частину доходу;

Частиною одинадцятою статті 8 Закону
№2464-VI (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин)
встановлювалось, що єдиний внесок для
платників, зазначених у пунктах 4 та 5
частини першої статті 4 цього Закону,
встановлюється у розмірі 34,7 відсотка
визначеної пунктами 2 та 3 частини
першої статті 7 цього Закону бази
нарахування єдиного внеску.

Посилання представника відповідача на
той факт, що позивачем було занижено
суму доходу на загальну суму 98617,51 грн.,
у т.р. 2011 рік - 69868,51 грн., 2012 рік - 28750 грн.,
суд до уваги не бере у зв'язку з
наступним.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 13 листопада
2013 року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року скасовано податкове повідомлення
- рішення від 18.09.2013 №, яким
позивачу визначене податкове
зобов'язання за платежем: податок на
доходи фізичних осіб, що сплачується
фізичними особами за результатами
річного декларування у сумі 15870,75 грн., з
яких 14792,62 за основним платежем, 1078,12 за
штрафними санкціями.

Таким чином Луганський окружний
адміністративний суд та Донецький
апеляційний адміністративний суд
дійшли висновку про документальне
підтвердження обгрунтованості підстав
віднесення ОСОБА_4 до складу витрат
фізичної особи - підприємця на
загальній системі оподаткування
витрат, понесених на технічне
обслуговування транспортних засобі, що
використовуються ним для здійснення
господарської діяльності.

Оскільки відсутній факт завищення
витрат, відповідачем неправомірно
донараховано єдиний соціальний внесок
та штрафні санкції за 2011 та 2012 роки.

За таких обставин, податкове
повідомлення - рішення № від 01
жовтня 2013 року та вимога про сплату
боргу (недоїмки) №Ф-75-17 від 10.02.2014
підлягають скасуванню.

Позовні вимоги в частині про визнання
протиправною зазначеної вимоги
задоволенню не підлягають з
урахуванням наступного.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несуть акти
індивідуальної дії, в даному випадку -
вимога про сплату боргу (недоїмки)
№Ф-75-17 від 10.02.2014. Саме вона впливає на
його права та інтереси. Виходячи із
завдань Кодексу адміністративного
судочинства України, як то захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної або юридичної
особи прав чи інтересів. З огляду на
вищевикладене суд вважає, що вимоги
позивача в цій частині не підлягають
задоволенню через відсутність
порушення прав діями відповідача, а
обраний позивачем спосіб захисту в цій
частині не відповідає об'єкту
порушеного права. Достатнім та
необхідним способом поновлення
порушених прав позивача є скасування
вимоги про сплату боргу (недоїмки)
№Ф-75-17 від 10.02.2014.

Згідно ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 до Рубіжанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 01.10.2013, визнання
протиправною та скасування вимоги про
сплату боргу (недоїмки) №Ф-75-17 від
10.02.2014 - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Рубіжанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Луганській області форми «Р» від 01.10.2013
№.

Скасувати вимогу Рубіжанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Луганській області про
сплату боргу (недоїмки)№Ф-75-17 від 10.02.2014.

В іншій частині позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 судовий збір у сумі 118,23 грн. (сто
вісімнадцять гривень 23 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України та може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд у порядок і строки, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 22 квітня 2014 року.

Суддя
К.В. Агевич