Справа № 820/79/13-а
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року м. Київ
К/800/28168/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Федорова М.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Харківської обласної митниці
Державної митної служби України

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2013 року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2013 року

у справі № 820/79/13-а

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Хазар» ЛТД
(далі - позивач, ТОВ фірма «Хазар» ЛТД)

до Харківської обласної митниці (далі -
відповідач, Митниця)

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ фірма «Хазар» ЛТД звернулась у
січні 2013 року до суду з позовом до
Митниці про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень форми «Р» від 21.12.2012
року № 138 та № 139.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2013 року,
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.
Вважає, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій були прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Позивач в своїх запереченнях на
касаційну скаргу зазначає, що рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
прийняті з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить залишити касаційну
скаргу без задоволення.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до
статті 220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в період з 22.11.2012 року
по 29.11.2012 року робочою групою
Харківської обласної митниці на
підставі наказу Харківської обласної
митниці від 15.11.2012 року № 1064 проведена
документальна невиїзна перевірка
фактів митного оформлення ТОВ фірма
«Хазар» ЛТД товарів «нитки бавовняні,
пряжа, шпагат, канати, сітка ланцюги та
ін.» по митній декларації № 807100000/2012/423141
від 08.06.2012 року за період з 08.06.2012 року по
08.06.2012 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 03.12.2012 року №
0058/12/807000000/, яким встановлені
порушення позивачем ст. ст. 52, 53 Митного
кодексу України (далі - МК України),
пункту 187.8, статті 187, пункту 188.1 статті
188 Податкового кодексу України (далі -
ПК України) в частині повноти
декларування митної вартості товарів,
ввезених за МД № 807100000/2012/423141 від 08.06.2012
року, в результаті чого до Державного
бюджету України підлягають сплаті
належні платежі на суму 33 910,35 гривень
(без урахування штрафних санкцій), у
тому числі: ввізного мита - 6327,61 гривень,
ПДВ - 27 582,74 гривні.

На підставі зазначеного акту перевірки
Харківською обласною митницею
винесені податкові повідомлення
рішення форми «Р» від 21.12.2012 року № 138 та
від 21.12.2012 року № 139, згідно з якими
позивачу визначені суми податкових
зобов'язань (з урахуванням штрафних
санкцій) за платежем: мито на товари, що
ввозяться на митну територію України
суб'єктами підприємницької діяльності
у розмірі 7984,85 гривні (за основним
платежем - 6327,61 гривень та за штрафними
санкціями - 1657,24 гривень) та за платежем
податок на додану вартість з товарів,
увезених на територію України
суб'єктами підприємницької діяльності
у розмірі 34 794,82 гривні (за основним
платежем - 27 582,74 гривні та за штрафними
санкціями - 7212,08 гривень).

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що 03.01.2012 року між
позивачем та фірмою Атеs Тісаrеt
(Туреччина) укладений
зовнішньоекономічний контракт № 1, за
умовами якого Атеs Тісаrеt є продавцем
та здійснює постачання товару на
умовах СРТ (Україна, м. Харків, вул.
Академіка Проскури, 1) чи DАР (Україна, м.
Харків, вул. Академіка Проскури, 1), а
позивач приймає та оплачує зазначений
товар.

08.06.2012 року ТОВ «Експас», що діяло від
імені позивача на підставі договору
доручення № 002-11 від 05.01.2011 року
оформило вантажну митну декларацію №
807100000/2012/423141, згідно з якою на адресу
позивача надійшов товар згідно інвойсу
№ 80238 від 30.05.2012 року - нитки бавовняні,
пряжа, шпагат, канат джутовий, сітки з
синтетичних матеріалів, оцинковані
ланцюги сталеві карабіни та застібки в
кількості 20901 кг вартістю 51281,6 доларів
США.

Складання вантажної митної декларації
№ 807100000/2012/423141 відбулось на підставі
документу - інвойса № 80238 від 30.05.2012
року, який надійшов від фірми Аtеs
Тісаrеt на адресу позивача.

Судами встановлено, що вартість
зазначеного вище вантажу визначена
посадовими особами Митниці за третім
методом відповідно до ст. 57 МК України
та склала 58608,94 доларів США.

Суди попередніх інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги, виходили
з наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України митний
орган з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів має право:
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів у разі
неможливості визнання митної вартості,
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою; проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після завершення їх митного контролю
та митного оформлення; застосовувати
інші передбачені цим Кодексом форми
митного контролю.

Отже, при визначенні митної вартості
товару, що надійшов на адресу позивача,
відповідач мав встановлені
законодавством права для витребування
від декларанта додаткових документів
для прийняття рішення про визнання
заявленої митної вартості товару, але,
як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідач не скористався
наданими йому правами.

Також, судами встановлено, що після
митного оформлення товару, зазначеного
у вантажній митній декларації №
807100000/2012/423141, позивач відповідно до умов
розділу 5 контракту № 1 від 03.01.2012 року
здійснив оплату за поставлений товар.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що заборгованість позивача
перед фірмою Аtеs Тісаrеt за поставлений
по вантажній митній декларації №
807100000/2012/423141 товар - відсутня, що зокрема
підтверджується дослідженим судом
відповідним двостороннім актом.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про те, що з
боку позивача оформлення товару по
вантажній митній декларації №
807100000/2012/423141 відбулося з додержанням
усіх умов переміщення товарів в режимі
імпорт, передбачених ст. 75 МК України,
що передбачає подання митному органу
документів, що засвідчують підстави, та
умови ввезення товарів на митну
територію України, сплату податків і
зборів, якими обкладаються товари під
час ввезення на митну територію
України, дотримання вимог,
передбачених законом, щодо заходів
нетарифного регулювання та інших
обмежень, про що зокрема свідчить
відсутність встановлених відповідачем
порушень митних правил з боку позивача
саме під час митного оформлення
товару.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та вбачається з акту
перевірки, що єдиним документом, який
на думку відповідача, свідчить про
заниження податкових зобов'язань за
ввізним митом та податком на додану
вартість є відповідь митних органів
Туреччини на запит про надання
адміністративної допомоги у
проведенні перевірки законності
ввезення на митну територію України
товарів на адресу ТОВ фірма «ХАЗАР»
ЛТД.

При дослідженні матеріалів справи,
судами встановлено, що митними
органами Туреччини надано завірену
копію комп'ютерної роздруківки
експортної митної декларації.

Однак, судами вірно зазначено, що таке
джерело даних не може бути визнане
достовірним, зокрема через наступне.

Так, графа 2 містить найменування
експортера - ALI ATES KURTULUS MAH NERGIS SK YOK/10,
IZMIR/TIRE 052, який не має жодного відношення
до позивача, оскільки останній
здійснює імпорт товарів з республіки
Туреччина на підставі
зовнішньоекономічного контракту № 1
від 03.01.2012 року, укладеного з фірмою Аtеs
Тісаrеt, адреса: Turan mah.Sogukkkuyu
Mev.No:54,Tire/Izmir/Turkey.

У свою чергу графа 20 містить умови
поставки відповідно до офіційних
правил тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати -
FОВ Izmir.

Згідно офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати в редакціях 2000 та 2010
років умови постачання FОВ мають
наступний зміст: FREE ON BOARD (…named port shipment)
ФРАНКО-БОРТ (... назва порту
відвантаження).

Судами зазначено, що термін
«франко-борт» означає, що поставка є
здійсненою продавцем, коли товар
перейшов через поручні судна в
названому порту відвантаження. З цього
моменту усі витрати й ризики втрати чи
пошкодження товару повинен нести
покупець. Термін FОВ зобов'язує
продавця здійснити митне очищення
товару для експорту. Цей термін може
застосовуватися тільки у випадках
перевезення товару морським або
внутрішнім водним транспортом. Якщо
сторони не мають намірів щодо
здійснення поставки товару через
поручні судна, слід застосовувати
термін FСА.

Враховуючи викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що відповідно до даних завіреної
копії комп'ютерної роздруківки фірма
Аtеs Тісаrеt змогла здійснити постачання
товару вантажним автомобілем на
умовах, які застосовуються до
перевезення товару морським або
внутрішнім водним транспортом, що є
неможливим.

Крім того, судами вірно зазначено, що
відмінність документів, які отримані
позивачем від фірми Аtеs Тісаrеt та
надані відповідачу під час митного
оформлення товару, та документів, які
отримані відповідачем на запит
Державної митної служби України від
митних органів Туреччини, не є
достатньою підставою для висновку про
недостовірність інформації про митну
вартість товару.

Враховуючи викладене, колегія суддів
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що виявлені порушення,
викладені у акті перевірки, не можуть
ґрунтуватися на зазначеній вище
завіреній копії комп'ютерної
роздруківки, оскільки остання не
містить достовірних відомостей і не
може свідчити про наявність будь-яких
порушень з боку позивача.

Також, судами попередніх інстанцій
зазначено, що правомірність дій
позивача підтверджена постановою
Київського районного суду м. Харкова
від 04.12.2012 року, якою справу про
порушення митних правил за ознаками ч. 1
ст. 483 МК України відносно генерального
директора ТОВ фірма «ХАЗАР» ЛТД
Омарова Ш.А. під час оформлення ним
вантажної митної декларації №
807100000/2012/423141 закрито у зв'язку із
відсутністю складу правопорушення.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
протиправність спірних податкових
повідомлень-рішень.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди попередніх інстанцій
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Харківської обласної
митниці Державної митної служби -
відхилити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.02.2013 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2013 року
у справі № 820/79/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
І.О. Бухтіярова

Судді:
М.І. Костенко

М.О. Федоров