Справа № 2а-6185/12/2070
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/69820/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до СГТОВ Агрофірма "Україна
нова" про стягнення заборгованості за
касаційною скаргою Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 вересня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2012 року позивач звернувся в
суд із позовом до СГТОВ Агрофірма
"Україна нова" про стягнення
заборгованості.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2012
року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 вересня
2012 року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, позивач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позов, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
"Україна Нова" було складено звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2011рік форми № 10-ПІ,
відповідно до якого середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу осіб становила
фактично за рік 206, середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до вимог законодавства
встановлена інвалідність становила 5
при встановленій кількості інвалідів
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях,
відповідно до вимог ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів» - 8.

Суд, у своєму рішенні вірно виходив з
того, що відповідачем було вжито всіх
необхідних заходів для
працевлаштування інвалідів, було
виділено робочі місця для
працевлаштування інвалідів, до
міськрайонного центру зайнятості
подавались звіти про наявність
вакансій на підприємстві за період з
31.12.2010 року по 01.12.2011 року, протягом 2011
року не надходило звернень інвалідів
щодо працевлаштування, які не були б
задоволені підприємством, тому у
відповідача відсутня вина за часткову
незайнятість робочих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів» від 21 березня 1991 року N 875-XII,
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Частиною 1статті 19 зазначеного вище
Закону встановлює, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.
Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону (ч. 2, 3 ст. 19
Закону).

Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою цієї статті,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним (ч. 4 ст. 19
Закону).

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, в яких за основним
місцем роботи працює 8 і більше осіб,
реєструються у відповідних
відділеннях Фонду соціального захисту
інвалідів за своїм місцезнаходженням і
щороку подають цим відділенням звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів (ч. 9 ст. 19 Закону).

Відповідно до п.1.1 Інструкції щодо
заповнення форми N 10-ПІ (річна) "Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів", затвердженої наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 10 лютого 2007 р. N 42,
форма N 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість
і працевлаштування інвалідів", що
заповнюється за рік, поширюється на всі
підприємства, установи і організації, у
тому числі підприємства громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю, у
яких працює за основним місцем роботи
від 8 і більше осіб.

Зі справи вбачається, що відповідачем
було подано звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів форми №
10-ПІ за 2011 рік із зазначенням
середньооблікової чисельності штатних
працівників, яким встановлена
інвалідність у кількості - 5.

Згідно п. 3.3 Інструкції щодо заповнення
форми 10-ПІ «Звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів»,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 29 грудня 2004 року № 338 у рядку 03 звіту
відображається кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
підприємством , відповідно до
нормативу робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, установленого ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

Відповідно до Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року №
70, інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
страхування на випадок безробіття за
формою, затвердженою Мінпраці за
погодженням з Держкомстатом. Форма 3-ПН
відноситься до статистичної звітності.

Частиною 3 ст. 18-1 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» встанволено, що
державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендації МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Відповідно до вищевикладеного,
обов'язок щодо підшукування і
працевлаштування інвалідів
покладається на Державну службу
зайнятості, обов'язком же підприємства
залишається складення та передання
останній звітів про наявність
вакантних місць.

Судом також встановлено, що
відповідачем подавались звіти про
наявність вакансій форми № 3-ПН за
станом на 01.12.2011р., 01.11.2011р., 03.10.2011р.,
07.09.2011р., 23.08.2011р., 01.03.2011р., 01.02.2011р.,
01.01.2011р., 31.12.2010р. до Первомайського
міськрайонного центру зайнятості, що
підтверджується копіями відповідних
звітів, а також інформаційним листом
Первомайського міськрайонного центру
зайнятості від 10.05.2012 року на запит
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(а.с. 25-40).

Ухвалюючи рішення, суд дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для притягнення до
відповідальності
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю Агрофірма
"України Нова" та накладення на нього
адміністративно-господарських санкцій
за не створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, оскільки
відповідачем були виконані всі
передбачені Законом України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» заходи для
працевлаштування інвалідів, а саме -
щомісячно подавались звіти форми №3-ПН
про наявність вакансій до державної
служби зайнятості.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 14 червня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді