Справа № 16/283/06-НР
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 16/283/06-НР

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Фролов В.Д.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Лук'янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційні
скарги Державного управління екології
та природних ресурсів в Миколаївській
області, Першого заступника прокурора
Миколаївської області в особі
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України в особі
Державного управління екології та
природних ресурсів в Миколаївській
області на постанову Господарського
суду Миколаївської області від 15.09.2006
року по справі за позовом Першого
заступника прокурора Миколаївської
області в особі Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України в особі Державного управління
екології та природних ресурсів в
Миколаївській області до
Миколаївської міської ради, треті
особи: Державне підприємство
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом", Відокремленний
підрозділ "Южно-Українська атомна
електростанція", Грушівська сільська
рада Миколаївської області, Мигіївська
сільська рада Миколаївської області,
Романово-Балківська сільська рада
Миколаївської області, Семенівська
сільська рада Миколаївської області,
Іванівська сільська рада
Миколаївської області, Богданівська
сільська рада Миколаївської області,
Прибузька сільська рада Миколаївської
області, Трикратівська сільська рада
Миколаївської області,
Петропавлівська сільська рада
Миколаївської області, Южноукраїнська
міська рада Миколаївської області,
Костянтинівська селищна (сільська)
рада Миколаївської області,
Олександрівська селищна (сільська)
рада Миколаївської області, ДП
«Врадіївське лісове господарство», ДП
«Вознесенське лісове господарство»
про визнання неправомірним та
скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2006 року Перший заступника
прокурора Миколаївської області в
особі Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України в особі Державного управління
екології та природних ресурсів в
Миколаївській області звернувся до
суду з позовом до Миколаївської
міської ради, треті особи: Державне
підприємство "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом",
Відокремленний підрозділ
"Южно-Українська атомна
електростанція".

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що Рішенням ХХХІ сесії 4
скликання Миколаївської обласної ради
від 17.03.2006 р. за № 3 «Про погодження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у постійне
користування ДП НАЕК «Енергоатом»
вирішено погодити проекти землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
державному підприємству «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» у постійне користування
для розміщення хвостової частини
Олександрійського водосховища із
земель державної власності, які
входять до складу регіонального
ландшафтного парку «Гранітно-степове
Побужжя», створеного без вилучення
земель, загальною площею 27,7218 га
за умови дотримання чинного
законодавства. Прокурор та позивач
вважали, що зазначене рішення
Миколаївської обласної ради є
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню. Крім того, на думку
позивача вказане рішення порушувало
вимоги Законів України «Про рослинний
світ» та «Про тваринний світ», чим
ставило під загрозу збереження
унікального природного комплексу
цього об'єкту та виконання
загальнодержавної програми формування
національної екологічної мережі
України.

Постановою Господарського суду
Миколаївської області від 15.09.2006 року в
задоволенні позову відмовлено.

18 вересня 2006 року Державне управління
екології та природних ресурсів в
Миколаївській області звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду із заявою про апеляційне
оскарження постанови Господарського
суду Миколаївської області від 15.09.2006
року, а 04 жовтня 006 року - з апеляційною
скаргою.

24 жовтня 2006 року Прокуратура
Миколаївської області також
звернулася до Одеського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою на постанову Господарського
суду Миколаївської області від 15.09.2006
року.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 28 листопада 2006
року апеляційній скарги задоволено
частково, постанову Господарського
суду Миколаївської області від 15
вересня 2006 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд.

04 січня 2007 року Державне підприємство
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" подало касаційну
скаргу на ухвалу Одеського
апеляційного господарського суду від 28
листопада 2006 року та 26 березня 2008 року
ухвалою Вищого адміністративного суду
України зазначену касаційну скаргу
задоволено частково, ухвалу Одеського
апеляційного господарського суду від 28
листопада 2006 року скасовано, а справу
направлено на новий апеляційний
розгляд.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 грудня 2009
року апеляційні скарги Державного
управління екології та природних
ресурсів в Миколаївській області
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України та
заступника прокурора Миколаївської
області в інтересах держави в особі
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України в особі
Державного управління екології та
природних ресурсів в Миколаївській
області залишено без задоволення, а
постанову Господарського суду
Миколаївської області від 15 вересня 2006
року без змін.

11 січня 2010 року Державне управління
екології та природних ресурсів в
Миколаївській області Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України, а також 13 січня 2010
року Прокуратура Миколаївської
області подали касаційні скарги на
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09 грудня 2009
року.

05 лютого 2010 року ухвалою Вищого
адміністративного суду України
об'єднано для спільного розгляду
касаційні карги Державного управління
екології та природних ресурсів в
Миколаївській області Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України та Прокуратури
Миколаївської області.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України 15 травня 2013 року касаційні
скарги задоволено частково, ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 09
грудня 2009 року скасовано, а справу
направлено на новий апеляційний
розгляд.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 16 серпня 2013
року на виконання вимог ухвали ВАСУ від
15 травня 2013 р. залучено Грушівську
сільську раду Миколаївської області,
Мигіївську сільську раду
Миколаївської області,
Романово-Балківську сільську раду
Миколаївської області, Семенівську
сільську раду Миколаївської області,
Іванівську сільську раду
Миколаївської області, Богданівську
сільську раду Миколаївської області,
Прибузьку сільську раду Миколаївської
області, Трикратівську сільську раду
Миколаївської області,
Петропавлівську сільську раду
Миколаївської області, Южноукраїнську
міську раду Миколаївської області,
Костянтинівську селищну (сільську)
раду Миколаївської області,
Олександрівську селищну (сільську)
раду Миколаївської області, ДП
«Врадіївське лісове господарство» та
ДП «Врознесенське лісове
господарство» до участі у справі в
якості третіх осіб без самостійних
вимог на стороні позивача.

Оскільки сторони були належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
повідомленнями про вручення почтових
відправлень та до канцелярії Одеського
апеляційного адміністративного суду
надійшло клопотання Петропавлівської
сільської ради Миколаївської області,
Олександрівської селищної ради
Миколаївської області, ДП
«Вознесенське лісове господарство»,
Грушівської сільської ради
Миколаївської області,
Романово-Балківської сільської ради
Миколаївської області,
Костянтинівської селищної ради
Миколаївської області про розгляд
справи за їх відсутності, тому
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження відповідно до вимог ст.197
КАС України за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг
Державного управління екології та
природних ресурсів в Миколаївській
області та Першого заступника
прокурора Миколаївської області в
особі Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України в особі Державного управління
екології та природних ресурсів в
Миколаївській області, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для їх задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.03.1994 року за № 27 Миколаївською
обласною радою було прийнято рішення
«Про створення регіонального
ландшафтного парку «Гранітно-степове
Побужжя».

На підставі вказаного рішення 25.10.1996
року за № 7 було прийнято рішення «Про
розширення регіонального ландшафтного
парку «Гранітно-степове Побужжя» у
відповідності до якого, вказаний парк
розширено на 2060,9 га. Згідно з додатком
№ 1 до даного рішення, до складу РЛП
увійшло 480,4 га земель водного фонду.

21.05.2002 року було затверджено Положення
«Про регіональний ландшафтний парк
«Гранітно-степове Побужжя» при
загальній площі 6266,8 га.

27.05.2005 року за № З Миколаївська обласна
рада внесла зміни до пункту 1 рішення
обласної ради від 25.10.96 року № 7 «Про
розширення регіонального ландшафтного
паку «Гранітно-степове Побужжя» та
виключила із складу парку 331,5 га.
земель. Потім 06.07.2006 року за № 10
Миколаївською обласною радою було
прийнято рішення «Про виключення
земельних ділянок». Пунктом 1 даного
рішення було вирішено виключити із
складу регіонального ландшафтного
парку «Гранітно-степове Побужжя»
земельні ділянки загальною площею 27.7218
га. для розміщення хвостової частини
Олександрівського водосховища згідно
з додатками до постанови КМУ від 20
червня 2006 року № 841.

Рішенням ХХХІ сесії 4 скликання
Миколаївської обласної ради від 17.03.2006
р. за № 3 «Про погодження проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у постійне користування ДП
НАЕК «Енергоатом» вирішено погодити
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок державному
підприємству «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
у постійне користування для розміщення
хвостової частини Олександрійського
водосховища із земель державної
власності, які входять до складу
регіонального ландшафтного парку
«Гранітно-степове Побужжя», створеного
без вилучення земель, загальною площею
27,7218 га за умови дотримання чинного
законодавства.

Відповідно до вимог ст. 23 Закону
України «Про природно - заповідний фонд
України», регіон ландшафтні парки є
природоохоронними рекреаційними
установами місцевого регіонального
значення, ще створюються з метою
збереження в природному типових або
унікальних природних комплексів та
об'єктів, а також забезпечення для
організованого відпочинку населення.
Регіональні ландшафтні парки
організовують як правило, без
вилучення земельних ділянок, водних та
інших природних об'єктів власників
або користувачів. В разі необхідності
вилучення земельних ділянок, водних та
інших природних об'єктів для потреб
регіональних ландшафтних парків
провадиться в порядку, встановленому
законодавством України. На регіональні
ландшафтні парки покладається
виконання таких завдань: збереження
цінних природних та
історично-культурних комплексів та
об'єктів; створення умов для
ефективного туризму, відпочинку та
інших видів рекреаційної діяльності в
природних умовах з додержанням охорони
заповідних природних комплексів і
об'єктів; сприяння екологічній освіті,
виховній роботі.

Згідно вимогам ст. 7 Закону України «Про
природно - заповідний фонд України»,
забороняється будь яка діяльність, яка
негативно впливає або може негативно
впливати на стан природного та
історико-культурних комплексів та
об'єктів чи перешкоджає їх
використанню за цільовим призначенням.

У відповідності до вимог статті 3
Закону України «Про
природно-заповідний фонд України»
регіональні ландшафтні парки належать
природно-заповідному фонду. Частина 2
ст.24 вказаного закону імперативно
передбачає, що орган, яки прийняв
рішення про організацію парку, в даному
випадку - Миколаївська обласна рада,
повинен також затвердити проект
організації території РЛП - документ,
який, принаймні зафіксує межі парку в
натурі.

Як встановлено рішенням Львівського
господарського суду від 17.04.2006року по
справі № 3/26-13/37А, яке набрало законної
сили до моменту розгляду справи у суді
першої інстанції по суті,
Миколаївською обласною радою проект
організації території регіонального
ландшафтного парку «Гранітно-степове
Побужжя» не затверджено, його межі не
винесені в натурі, в тому числі і
земельні ділянки під водною поверхнею
річки Південний Буг.

З листа директора регіонального
ландшафтного парку «Гранітно-степове
Побужжя» від 23.12.2005 року № 125
вбачається, що землі РЛП при
спорудженні ГАЕС взагалі
затоплюватися не будуть. Компетенція
обласних рад у галузі регулювання
водних відносин встановлена статтею 8
Водного кодексу України від 06.06.1995 року.
Даною статтею передбачено, що обласні
ради мають право на прийняття у
встановленому порядку рішень про
віднесення водних об'єктів місцевого
значення об'єктів природно-заповідного
фонду чи до відповідних категорій
особливої охорони. Річка Південний Буг
відноситься до водних об'єктів
загальнодержавного значення.

Крім того, відповідач відповідно до
закону не вправі був приймати рішення
про включення будь-яких ділянок річки
Південний Буг до складу регіонального
ландшафтного парку «Гранітно-степове
Побужжя», оскільки це відноситься до
компетенції Верховної Ради України.

Апелянт у своїй апеляційній скарзі
посилається на ті обставини, що
реалізація ДП НАЕК «Енергоатом»
запланованої діяльності в межах
регіонального ландшафтного парку
«Гранітно-степове Побужжя», а саме
розміщення хвостової частини
Олександрійського водосховища «може
негативно вплинути на стан цього
природного об'єкту». При цьому позивач
вказує на «три негативних висновки»
Державного управління екології та
природних ресурсів України в
Миколаївській області, якими вказане
управління «не погодило проекти
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок ДП НАЕК «Енергоатом» для
розміщення хвостової частини
Олександрійського водосховища в межах
РЛП «Гранітно-степове Побужжя».

Проте, питання, яке стосується
затоплення земель Регіонального
ландшафтного парку «Гранітно-степове
Побужжя», на момент прийняття судом
першої інстанції є невизначеним.

Як було вже зазначено, 25.10.1996 року за № 7
було прийнято рішення «Про розширення
регіонального ландшафтного парку
«Гранітно-степове Побужжя» у
відповідності до якого, вказаний парк
розширено на 2060,9 га. Згідно з додатком
№ 1 до даного рішення, до складу РЛП
увійшло 480,4 га земель водного фонду.

Компетенція обласних рад у галузі
регулювання водних відносин
встановлена статтею 8 Водного кодексу
України від 06.06.1995 року.

Даною статтею передбачено, що обласні
ради мають право на «прийняття у
встановленому порядку рішень про
віднесення водних об'єктів місцевого
значення до об'єктів
природно-заповідного фонду чи до
відповідних категорій особливої
охорони».

Річка Південний Буг відноситься до
водних об'єктів загальнодержавного
значення (стаття 5 Водного кодексу
України).

Таким чином, обласна рада не вправі
була приймати рішення про включення
будь-яких ділянок річки Південний Буг
до складу регіонального ландшафтного
парку «Гранітно-степове Побужжя»,
оскільки це відноситься до компетенції
Верховної Ради України (п.2 ст. 7 Водного
кодексу України).

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадові особи, зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачений Конституцією та
законами України.

Апелянт посилається на ті обставини, що
11.04.2006 року за №173/0/16-06 наказом
Міністерства культури та туризму
України у відповідності до статей 5 та 14
Закону України «Про охорону культурної
спадщини» регіональний ландшафтний
парк «Гранітно-степове Побужжя» було
включено до Державного реєстру
пам'яток України за категорією
місцевого значення «Історичний
ландшафт центру Буго-гардівської
паланки Війська Запорозького.

Зазначений наказ Міністерства
культури та туризму України не має
ніяких правових наслідків для спірних
правовідносин, оскільки вказаний наказ
був прийнятий пізніше, ніж
Миколаївська обласна рада прийняла
рішення за № 3 від 17.03.2006 року «Про
погодження проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок у
постійне користування ДП НАЕК
«Енергоатом»».

Також необхідно звернути увагу на те,
що в зазначеному наказі Міністерства
культури та туризму України взагалі не
йдеться про включення до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України за
категорією місцевого значення такого
об'єкту, як РЛП «Гранітно-степове
Побужжя».

В частині 6 пункту 2 статті 2 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» зазначається, що ландшафтні
об'єкти - це природні території, які
мають історичну цінність.

Оскільки Закон України «Про охорону
культурної спадщини» не містить
тлумачення такого терміну як
територія, то за визначення цього
терміну необхідно звернутися до Закону
України «Про планування і забудову
територій» 1 де в частині першій статті
1 вказується, що територія - це частина
земної поверхні у визначених межах
(кордонах) з властивими їй географічним
положенням, природними та створеними
діяльністю людей умовами та ресурсами,
а також з повітряним простором та
розташованими під нею надрами.

Недодержання Міністерством культури
та туризму України Порядку визначення
категорій пам'яток для занесення
об'єктів культурної спадщини до
Державного реєстру нерухомих пам'яток
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 р. N 1760 (невиконання пунктів 6,
10 тощо) унеможливлює посилання на
вказаний наказ від 11.04.2006 року за
№173/0/16-06 як на легальну підставу
включення нового об'єкту до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України.

Таким чином, питання місцезнаходження
нерухомої пам'ятки місцевого значення
«Історичний ландшафт центру
Буго-гардівської паланки Війська
Запорізького» на момент прийняття
оскаржуваного рішення було не
визначеним, оскільки межі пам'ятки не
визначено в натурі на місцевості.

Апелянт стверджував, що обласною радою
не взято до уваги пункт 1 висновку
державної екологічної експертизи
стосовно Уточненого проекту
спорудження Ташлицької ГАЕС. Даним
пунктом вказаної експертизи
зазначається, що екологічна
допустимість спорудження ТГАЕС стане
можливою лише за умови обов'язкової
реалізації положень статті 54 Закону
України «Про природно-заповідний фонд
України» щодо зміни меж РЛП
«Гранітно-степове Побужжя» і виведення
із його складу затоплюваних
Олександрівським водосховищем
територій, тому без вирішення цього
питання заповнення Олександрівського
водосховища не може бути здійснене.

Дане твердження є також безпідставним
оскільки, ще 27.05.2005 року за № 3
Миколаївська обласна рада внесла зміни
до пункту 1 рішення обласної ради від
25.10.96 року № 7 «Про розширення
регіонального ландшафтного паку
«Гранітно-степове Побужжя» та
виключила із складу парку 331,5 га.
земель. Потім 06.07.2006 року за № 10
Миколаївською обласною радою було
прийнято рішення «Про виключення
земельних ділянок». Пунктом 1 даного
рішення було вирішено виключити із
складу регіонального ландшафтного
парку «Гранітно-степове Побужжя»
земельні ділянки загальною площею 27.7218
га. для розміщення хвостової частини
Олександрівського водосховища згідно
з додатками до постанови КМУ від 20
червня 2006 року № 841.

Враховуючи дані обставини судова
колегія вважає, що на момент прийняття
судом першої інстанції оскаржуваного
рішення пункт 1 висновку державної
екологічної експертизи стосовно
уточненого проекту спорудження
Ташлицької ГАЕС виконано в повному
обсязі.

Крім того, апелянт зазначав, що
відповідно до пункту 6 зведеного
комплексного висновку № 32 Центральної
служби Укрінвестекспертизи щодо
проекту завершення будівництва
Ташлицької ГАЕС від 31.01.2002 року,
практична реалізація заповнення
Олександрівськом водосховища не могла
мати місце до того часу, доки не будуть
виконані умови, передбачені
Міністерством екології та природних
ресурсів, а саме поки землі водного
фонду (русла річки Південний Буг)
будуть складовими території
регіонального ландшафтного парку
«Гранітно-степове Побужжя».

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, 03.03.2006 року за № 32/1955 ДП НАЕК
«Енергоатом» в особі ВП ЮУ АЕС
звернулося з заявою до прокуратури
Миколаївської області щодо законності
включення ділянки річки Південний Буг
до складу РЛП «Гранітно-степове
Побужжя».

На дану заяву було отримано відповідь
прокуратури від 03.03.2006 року (№ 07/4-61вих.),
в якій зазначалось, що на момент
надання цієї відповіді обласною радою
проект організації території РЛП
«Гранітно-степове Побужжя» не
затверджено, його межі не винесені в
натурі, в тому числі і земельні ділянки
під водною поверхнею річки
Південний-Буг.

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянтів,
оскільки доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянтів.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Державного
управління екології та природних
ресурсів в Миколаївській області та
Першого заступника прокурора
Миколаївської області в особі
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України в особі
Державного управління екології та
природних ресурсів в Миколаївській
області залишити без задоволення, а
постанову Господарського суду
Миколаївської області від 15.09.2006 року -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили в порядку, встановленому
частиною 5 статті 254 КАС України, і може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого Адміністративного Суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Лук'янчук О.В.