Справа № 2а/0470/5980/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/53014/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Дніпропетровської обласної ради на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
грудня 2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 03 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 до Дніпропетровської обласної
ради, треті особи: Дніпропетровська
міська рада, Комунальне підприємство
"Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Дніпропетровської обласної ради,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області про
визнання бездіяльності неправомірною
та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись з
позовом до Дніпропетровської обласної
ради, треті особи: Дніпропетровська
міська рада, Комунальне підприємство
"Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації"
Дніпропетровської обласної ради,
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області, про
визнання бездіяльності неправомірною
щодо неприйняття рішення про
визначення балансоутримувача
житлового будинку АДРЕСА_1 та
зобов'язання відповідача визначити
балансоутримувача вказаного житлового
будинку.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від
03 жовтня 2013 року, позов
задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати та
ухвалити нове рішення.

В запереченнях позивачі просили
залишити скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судами встановлено, що відповідно до
зведеного акту вартості будівель і
споруд Дніпропетровського міжміського
бюро технічної інвентаризації,
житловий будинок АДРЕСА_1 перебував на
балансі радгоспу "Україна".

Рішенням від 18 квітня 1995 року № 26-3/XXII
затверджено перелік об'єктів
агропромислового комплексу, що
перебувають у власності обласної Ради
народних депутатів, що підлягають
приватизації в 1995 році згідно із
декретом КМ України від 17 травня 1993
року № 5-93. Згідно вказаного
рішення до цього переліку увійшов
радгосп "Україна".

Вказаним рішенням регіональному
відділенню Фонду державного майна
України в Дніпропетровській області
делеговано повноваження власника щодо
майна обласної ради народних
депутатів, яке приватизується.

Згідно приватизаційної справи
радгоспу "Україна", правонаступником
якого є КСП "Україна", із
статутного фонду цього товариства
вилучався житловий фонд. Тому майно,
яке не увійшло до статутного фонду КСП
"Україна", але залишилось у нього на
балансі, в тому числі житловий будинок
АДРЕСА_1, є комунальною власністю.

Відповідно до архівної довідки
архівного відділу
райдержадміністрації від 26 травня 2011
року № 479 КСП "Україна" реорганізовано
та створено ТОВ сільськогосподарська
виробнича фірма "Україна".

Відповідно до рішення господарського
суду Дніпропетровської області від 29
листопада 2004 року у справі № Б26/53/02 ТОВ
СВФ "Україна" ліквідовано.

Арбітражний керуючий Лихопьока Д. П.
(ліквідатор ТОВ СВФ «Україна») у листах
від 25 травня 2010 року № 25-1/05-10 та
від 06 грудня 2012 року № 6/12-01 повідомив,
що під час ліквідаційної процедури ТОВ
СВФ "Україна" виявлені об'єкти
житлово-комунальної сфери, які
передані на баланс Самарського
райвиконкому м. Дніпропетровська.
Виявлення зазначених об'єктів
здійснювалося на підставі залишків
бухгалтерської документації, в яких
відсутня інформація про житловий
будинок АДРЕСА_1, а отже зазначений
будинок не передавався на баланс
Самарського райвиконкому м.
Дніпропетровська. Даний факт додатково
підтверджується листом Самарської
районної у м. Дніпропетровську ради від
13 листопада 2012 року № 2-17/2664.

Відповідно до листа від 18 квітня 2008
року № 4866 та пояснень від 19 листопада
2012 року № 64773 КП «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» реєстрація балансової
належності житлового будинку АДРЕСА_1 в
цілому не проводилася, також не
проводилася державна реєстрація прав
власності на даний будинок.

На звернення мешканця житлового
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 щодо реалізації
свого права на приватизацію державного
житлового фонду Дніпропетровська
міська рада листом від 27 квітня 2009 року
№ 3/2104 рекомендувала
підприємству-балансоутримувачу
провести державну реєстрацію будинку в
КП «Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», утворити
орган приватизації житла та визначити
його керівника, укласти договір з
підприємством, яке буде проводити
оформлення документів на приватизацію
квартир.

У відповідях на колективні звернення
мешканців житлового будинку АДРЕСА_1
від 20 серпня 2009 року № 3/4139 та від 25
лютого 2010 року № К-58 на предмет
прийняття до комунальної власності
територіальної громади міста даного
будинку Дніпропетровська міська рада
рекомендувала звернутися на ім'я
міського голови, або арбітражного
керуючого, у випадку, якщо
підприємство-балансоутримувач визнано
банкрутом, або Фонду держмайна України
в Дніпропетровській області.

Листом від 08 лютого 2011 року № К-30 на
аналогічне колективне звернення
мешканців житлового будинку АДРЕСА_1
Дніпропетровська міська рада
рекомендувала ліквідатору
ТОВ СВФ «Україна» звернутися до
територіальної громади міста, надати
технічну документацію на будинок з
проведеною поточною інвентаризацією
цього об'єкту (єдина інвентаризація - 1998
р.) для можливості реєстрації права
власності для визначення власника та
балансоутримувача даного будинку,
оскільки на даний час відомостей в КП
«Дніпропетровське МБТІ» про цей
будинок немає, що унеможливлює
визначення повноваження сторін, які
здійснюють передачу та підписують акт
передачі.

Листом від 02 жовтня 2009 року № 13-17-08203
регіональне відділення Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області повідомило,
що у нього відсутні повноваження на
вчинення дій стосовно приватизації
житлового будинку АДРЕСА_1 та передачі
його до іншої територіальної громади.

На звернення мешканця житлового
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 до
Дніпропетровської обласної ради
остання листом від 10 червня 2011 за №
Ко-К-396 повідомила, що житловий будинок
АДРЕСА_1 є спільною власністю
територіальних громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області в особі
Дніпропетровської обласної ради.

Вбачаючи в діях відповідача
бездіяльність щодо неприйняття
рішення про визначення
балансоутримувача житлового будинку
АДРЕСА_1, позивачі звернулися з цим
позовом.

Задовольняючі позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
визнав неправомірною бездіяльність та
зобов'язав Дніпропетровську обласну
раду визначити балансоутримувача
житлового будинку АДРЕСА_1.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками та вважає їх
передчасними.

Спір між сторонами виник тому, що
позивачі не можуть використати
передбачуваного законом права на
безоплатну приватизацію своїх квартир,
в зв'язку з чим, для реалізації такого
права вони неодноразово звертались до
різних органів виконавчої влади та
місцевого самоврядування з проханням
визначити балансоутримувача будинку,
де проживають. При цьому, звертаючись
до суду з позовом до для захисту свого
уявленого права, позивачі вбачають в
діях відповідача бездіяльність, а тому
намагаються реалізувати його шляхом
зобов'язання останнього визначити
балансоутримувача будинку.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 6
КАС України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

В адміністративному судочинстві діє
презумпція неправомірності рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, який зобов'язаний в
порядку судової процедури, визначеної
законом, довести суду правомірність
своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Водночас, права і свободи людини та їх
гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави. Для
здійснення такої діяльності органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи наділені публічною владою,
тобто мають реальну можливість на
підставі повноважень, встановлених
Конституцією і законами України,
приймати рішення чи вчиняти певні
дії.

Наведені та інші положення КАС України
дають підстави стверджувати, що
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень може мати місце, коли ним
не вчинені дії, які покладені на
суб'єкта відповідно до повноважень,
визначених законом, при цьому такі дії
залежать від настання юридичного
факту, зокрема, звернення до
відповідача із заявою про розгляд
певного питання.

Між тим, суди залишили поза увагою
вказані положення законодавства та
вдалися до оцінки предмету позову, не
встановивши при цьому обставини: чи
зверталися позивачі до відповідача з
проханням визначити балансоутримувача
житлового будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, тільки за умови
встановлення судами таких обставин
можна дійти висновку, що саме
бездіяльністю відповідача порушуються
права позивачів.

Разом з цим, колегія суддів звертає
увагу судів на мотиви прийнятих рішень,
якими встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 не передано до комунальної
власності територіальної громади м.
Дніпропетровська, оскільки рішення
Дніпропетровської обласної ради від 25
травня 2012 року № 306-13/VI «Про деякі
питання управління майном, що належить
до спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області», щодо
передачі майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Дніпропетровської області до
комунальної власності територіальної
громади м. Дніпропетровська, не
виконано, а відтак майно перебуває в
управлінні Дніпропетровської обласної
ради.

Однак, як вбачається зі змісту рішення
Дніпропетровської обласної ради,
останнє прийняте на підставі Положення
на відчуження об'єктів спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Дніпропетровської області,
затвердженого рішенням
Дніпропетровської обласної ради від 6
серпня 2004 року № 439-18/XXIV.

Суди першої та апеляційної інстанції
обставини передачі будинку АДРЕСА_1 за
рішенням ради від 25 травня 2012 року №
306-13/VI, прийнятого на підставі Положення
та, докази, які б підтверджували таку
передачу (акт приймання-передачі тощо),
не досліджували, тоді як встановлення
таких обставин знаходиться поза межами
компетенції суду касаційної інстанції.

Майно, передане до комунальної
власності областей і районів, а також
набуте на інших законних підставах, є
спільною власністю територіальних
громад сіл, селищ, міст, управління яким
відповідно до Конституції України
здійснюють районні і обласні ради або
уповноважені ними органи. Відчуження
зазначеного майна здійснюється лише за
рішенням власника або уповноваженого
ним органу (Розділ V ПРИКІНЦЕВІ ТА
ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України від
21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве
самоврядування в Україні").

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Зважаючи на викладене, суди дійшли
передчасного висновку, що питання
розгляду поставлених у позовній заяві
вимог віднесено до компетенції
Дніпропетровської обласної ради.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі. Підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі (ч. 2 ст. 220 КАС України).

Порушення норм процесуального права
щодо повного та всебічного з'ясування
обставин в адміністративній справі
унеможливлюють встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, є
підставою для скасування судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій і направлення справи на
новий судовий розгляд.

Відповідно до частини другої статті 227
КАС України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Виходячи з правової природи спору,
судам при новому розгляді справи
необхідно мати на увазі, що для
реалізації прав позивачів на
встановлення балансоутримувача
житлового будинку АДРЕСА_1 та
реалізації прав мешканців даного
будинку (обслуговування будинку,
підтримання належного технічного
стану будинку, вчинення інших юридичні
дій, пов'язаних з фактом проживання в
даному будинку), необхідно юридично
підтвердити правовий статус житлового
будинку АДРЕСА_1 як комунальної
власності, а також визначити, в
управлінні якої ради знаходиться цей
будинок. Такі обставини повинні бути
підтвердженні належним та допустимими
доказами у розумінні процесуального
законодавства.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Дніпропетровської
обласної ради задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 жовтня 2013
року скасувати, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: