Справа № 872/8689/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-01-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2014 рокусправа №
314/1126/13-а(2а/314/32/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Надточого В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційні скарги Запорізької
міжрайонної прокуратури з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері та державної
інспекції сільського господарства в
Запорізькій області на постанову
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 19 квітня 2013
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до державного
інспектора сільського господарства в
Запорізькій області Лєкаркіна
Олександра Олександровича про
визнання дій та рішень незаконними,
скасування рішень та постанови, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2013 року позивач
звернувся з позовом до суду про
визнання дій та рішень державного
інспектора сільського господарства в
Запорізькій області Лєкаркіна
Олександра Олександровича
незаконними, скасування рішень та
постанови.

Позовна заява обґрунтована тим,
що в червні 2012 року ним отримано від
відповідача акти перевірки дотримання
вимог земельного законодавства,
протокол про адміністративне
правопорушення, припис та постанову
про закриття провадження по справі за
змістом яких зазначено про самовільне
зайняття позивачем земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 62,8 гектарів розташованої за
межами Тернівської сільської ради,
Вільнянського району Запорізької
області. Позивач вважає, що перевірка
відповідачем здійсненна не у спосіб та
не в порядку визначеному
законодавством України, а саме наказу
Державного комітету України по
земельних ресурсах №312 від 12.12.2003.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
квітня 2013 року задоволенні позовні
вимоги задоволені частково, було
визнано нечинним та скасовано акти
обстеження земельної ділянки №2 та №3
від 18.06.2012 року в частині встановлення
факту самовільного зайняття СФГ
«Дніпрова хвиля» в особі голови ОСОБА_1
земельної ділянки площею 62,8 га
розташованої на території Тернівської
сільської ради Вільнянського району
Запорізької області, скасована як
незаконна постанова державного
інспектора сільського господарства в
Запорізькій області Лєкаркіна О.О. від
18.02.2012 року №2-022 про закриття справи про
адміністративне правопорушення за
ст..253 КУпАП відносно ОСОБА_1 та
провадження у цій справі було закрито
на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за
відсутністю події і складу
правопорушення, а також було визнано
нечинним та скасовано припис №000022 від
18.06.2012 року. В задоволені іншої частини
позову було відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
дії відповідача з приводу обстеження
земельної ділянки та фіксування своїх
дій у актах обстеження земельної
ділянки та перевірки дотримання вимог
земельного законодавства не
ґрунтувались на законі, а тому складені
акті за результатом обстеження,
винесений припис та постанова
підлягали скасуванню, як нечинні.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач, а також Запорізька
міжрайонна прокуратура з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері звернулися з
апеляційними скаргами, в яких
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи
просили скасувати оскаржувану
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою в задоволені позовних
вимог відмовити.

Сторони в судове засідання не
з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до
ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного
судочинства України фіксування
судового процесу не здійснювалось.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню за
наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що розпорядженням
голови районної державної
адміністрації від 26.02.2007 року №125 ПП
«Дніпрова хвиля» був наданий дозвіл на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, для
передачі в оренду, площею 62,8 га рілля із
земель запасу на території Тернівської
сільської ради Вільнянського району
Дніпропетровської області, терміном на
5 років з орендною платою 250гривень за 1
га на рік, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с.3).

Зазначеним рішенням ПП «Дніпрова
хвиля» заборонялося приступати до
використання вищезазначеної земельної
ділянки без встановлення її меж в
натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та
державної реєстрації.

В червні 2012 року державним
інспектором сільського господарства в
Запорізькій області Лєкаркіним О.О.
відповідно до вимог Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель» була
проведена перевірка щодо дотримання
вимог земельного законодавства за
наслідками якої були складені акти
обстеження земельної ділянки № 2 від
18.06.2012 року та перевірки дотримання
вимог земельного законодавства №3 від
18.096.2012 року(а.с.4-5).

За змістом зазначених актів було
встановлено факт самовільного
зайняття земельної ділянки державної
власності (земель запасу),
сільськогосподарського призначення,
загальною площею 62,8 га рілля на
території Тернівської сільської ради
Вільнянського району
Дніпропетровської області за межами
населеного пункту, що
використовувалася ПП «Дніпрова хвиля»
в особі голови ОСОБА_1.

18.06.2012 року відповідачем був
складений протокол про
адміністративне правопорушення № 000022
на директора ПП «Дніпрова хвиля»
ОСОБА_1, був винесений припис від 18.06.2012
року № 000022із зазначенням усунення
порушень земельного законодавства у
місячний термін (а.с.6-7).

Окрім того, 18.06.2012 року старшим
державним інспектором сільського
господарства в Запорізькій області
Румянцевою І.В була винесена постанова
про закриття справи № 2-022 в зв'язку з
передачею до Запорізької міжрайонної
природоохоронної прокуратури. (а.с.8).

Правомірність дій відповідача з
приводу проведення перевірки
обстеження земельної ділянки,
дотримання вимог земельного
законодавства, її процесуальне
оформлення, та складання актів
реагування є предметом спору даної
справи.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції правильно
виходив з того, що зазначені спірні
правовідносини регулюються Законом
України «Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах №312 від 12.12.2003 року
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 25.12.2003 року № 12238544 та
положеннями КУпАП, однак висновок, який
суд зробив при прийнятті рішення не
відповідають обставинам справи та
порушують як матеріальні так і
процесуальні норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України
адміністративні справи, у яких однією
зі

сторін є орган державної влади, інший
державний орган, їх посадова чи

службова особа підсудні окружним
адміністративним судам.

Згідно із Положенням про Державну
інспекцію сільського господарства
України, затвердженим Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
N 459/2011, Державна інспекція сільського
господарства України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Суд першої інстанції положення
вищезазначеної процесуальної норми
проігнорував, розглянув по суті та
прийняв рішення за вимогами позивача з
приводу дій посадової особи органа
державної влади з приводу проведення
перевірки обстеження земельної
ділянки, дотримання вимог земельного
законодавства, їх процесуального
оформлення у вигляді актів, та
складання акту реагування такого як
припис, можуть бути оскаржені лише до
окружного адміністративного суду, в
зв'язку з чим, позовні вимоги в
зазначеній частині вирішені
неповноважним судом.

Окрім того, доводи апеляційних скарг з
приводу порушення судом першої
інстанції норма процесуального та
матеріального права, колегія суддів
вважає обґрунтованими за наступних
обставин.

Відповідно до ст..ст. 287-289 КУпАП
постанова по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена протягом десяти днів з
дня її винесення в адміністративному
порядку до вищестоящого органу так і до
суду.

Звертаючись до суду з вимогами про
визнання нечинною постанови про
закриття справи від 18.06.2012 року та її
скасування, позивач зазначив про те, що
ним були пропущені шести місячний
строк на звернення до
адміністративного суду. Надаючи суду
клопотання про поновлення зазначеного
строку, позивач однією із причин
зазначив перебування у відрядженні у
грудні 2012року та січні 2013 року.

Відкриваючи провадження по справі в
частині визнання нечинною постанови
про закриття справи від 18.06.2012 року та
її скасування, суд першої інстанції не
врахував вищезазначених положень
статей 287-289 КУпАП, безпідставно
поновивши позивачу строк на звернення
із даними вимогами до суду.

Згідно з положенням п.9 ч.1 ст. 155 КАС
України суд залишає позовну заяву без
розгляду, якщо її було подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Враховуючи ту обставину, що позивач був
ознайомлений з постановою про закриття
адміністративної справи з дня її
винесення, а саме 18.06.2012 року, про що
свідчить його підпис, протягом десяти
днів її не оскаржив та при зверненні до
суду зазначив причини які не
відносяться до терміну оскарження, в
зв'язку з чим не можуть бути
визначеними як поважними, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що
позовні вимоги в частині визнання
нечинною постанови про закриття справи
від 18.06.2012 року та її скасування слід
залишити без розгляду.

Також, задовольняючи позовні
вимоги в частині визнання нечинним та
скасування Акту обстеження земельної
ділянки №2 від 18.06.2012 року та Акту
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства № 3 від18.06.2012року,
складених державним інспектором
сільського господарства у Запорізькій
області Лєкаркіним О.О. суд першої
інстанції обґрунтував зазначене тим,
що обстеження земельної ділянки та
встановлення правовстановлюючих
документів на неї є перевірочними
діями, які вимагали присутності
позивача, позбавили останнього
можливості прийняти участь у
проведенні перевірки, що грубо
порушило його права у наданні пояснень
та заперечень з приводу дій інспектора,
а тому прийняті на підставі
результатів цієї перевірки рішення не
може вважатися таким, що ґрунтується на
законі.

Із зазначеним, колегія суддів
апеляційного суду не погоджується за
наступних обставин.

Так, за змістом пункту 1 частини
другої ст..17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

У пункті 8 ст.3 КАС України
позивача визначено як особу, на захист
прав, свобод та інтересів Якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

З наведених процесуальних норм
Закону випливає, що судовому захисту
підлягає лише порушене право,
неодмінною ознакою якого є зміна стану
суб'єктивних прав та обов'язків, тобто
припинення можливості чи неможливості
реалізації її законного права таабо
виникнення додаткового обов'язку.

Аналіз зазначеного свідчить про
те, що дії суб'єкта владних повноважень
є такими що порушують права і свободи
особи в тому разі, які вони, по-перше,
вчинені з перевищенням визначених
законом повноважень, та по-друге , є
юридично значимими, тобто мають
безпосередній вплив на стан
суб'єктивних прав та обов'язків особи.

Оскаржувані за цим позовом дії
державного інспектора сільського
господарства з проведення обстеження
земельної ділянки та перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства не відповідають
наведеним критеріям, оскільки такі дії
є службовою діяльністю працівника
інспекції сільського господарства на
виконання своїх посадових обов'язків
із збиранням доказової інформації щодо
дотримання суб'єктом господарювання
вимог земельного законодавства. Тому
саме по собі проведення перевірки не
створює для суб'єкта господарювання
жодних правових наслідків у вигляді
виникнення, зміни або припинення його
прав, та безпосередньо не породжують у
позивача будь-яких обов'язків.

Оспорюванні за цим позовом
процедурні дії з проведення перевірки
не мають самостійного правового
значення, оскільки не являють собою
остаточне волевиявлення владного
суб'єкта.

Натомість, суд першої інстанції,
розглянувши позовні вимоги в цій
частині з формальних підстав
задовольнив їх, без дослідження та
перевірки обставин, які слугували
мотивом для їх вчинення. Наявність
формального порушення порядку та
процедури допущеною інспекцією
сільського господарства при
фіксуванні факту порушення суб'єктом
господарювання вимог земельного
законодавства не є підставою для
звільнення останнього від
відповідальності за це порушення.

З вищезазначених підстав не
підлягають задоволенню і вимоги, щодо
визнання нечинним та скасування
протоколу про адміністративне
правопорушення.

В свою чергу, вимоги позивача з
приводу визнання нечинним та
скасування припису від 18.06.2012 року №
000022 заслуговують уваги.

Відповідно до наказу Державного
комітету України по земельних ресурсах
№312 від 12.12.2003 року зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 25.12.2003
року № 12238544 «Про затвердження порядку
планування та проведення перевірок з
питань здійснення державного контролю
за використанням та охороною земель», а
саме п.6.2, припис державного інспектора
винесений з метою усунення
наслідків виявленого порушення
земельного законодавства повинен
містити заходи, які необхідно
здійснити правопорушнику.

За змістом припису від 18.06.2012 року
№ 000022 не вбачається, які саме дії
повинен був вчинити позивач з метою
усунення виявлених порушень
земельного законодавства, в зв'язку з
чим, колегія суддів вважає, що
зазначена дії відповідача вчинена не у
спосіб, визначений законодавством.

Разом з тим, суд першої інстанції
задовольняючи вимоги не звернув уваги
на вимоги норм матеріального та
процесуального права, та допустив їх
порушення при розгляді справи.
Розглядаючи вимогу (про визнання
нечинним припису інспектора
сільського господарства, що є
індивідуальним актом.

Водночас, такий спосіб захисту
(вимога про визнання акта нечинним), як
випливає з системного аналізу статей
105, 162, 171 КАС України, може стосуватися
лише випадків оскарження
нормативно-правових актів. Відмінність
між встановленою судом незаконністю
(протиправністю) актів індивідуальних
та нормативно-правових є істотною і
полягає, зокрема в моменті втрати
чинності такими актами. У разі визнання
незаконним (протиправним)
індивідуальний акт є таким, що не діє з
моменту його прийняття, а
нормативно-правовий, якщо інше не
встановлено законом або не зазначено
судом, втрачає чинність після набрання
законної сили судовим рішенням.

З огляду на те, що вимога позивача
фактично є одним і тим же способом
захисту з визнання припису
протиправним, але сформульовано у
різних словесних формах, колегія
суддів вважає, що помилкове визначення
позивачем предмету позову як визнання
акта індивідуальної дії нечинним не
змінює суті предмету
адміністративного позову і не робить
даний позов таким, що поданий з іншого
спору.

Враховуючи вищезазначене суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню,
оскільки дії відповідача по складанню
припису від 18.06.2012 року № 000022 є
протиправними, в зв'язку з чим
зазначений акт індивідуальної дії
підлягає скасуванню.

За таких обставин постанова суду
першої інстанції в частині задоволених
вимог, відповідно до приписів п.4 ч.1
ст.202 КАС України, підлягає скасуванню з
прийняттям рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 155, 198, 202, 207 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Запорізької
міжрайонної прокуратури з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері та державної
інспекції сільського господарства в
Запорізькій області на постанову
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 19 квітня 2013
року - задовольнити частково.

Постанову Вільнянського
районного суду Запорізької області від
19 квітня 2013 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
державного інспектора сільського
господарства в Запорізькій області
Лєкаркіна Олександра Олександровича
про визнання дій та рішень незаконними,
скасування рішень та постанови -
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
державного інспектора сільського
господарства в Запорізькій області
Лєкаркіна Олександра Олександровича
про визнання дій по складанню
постанови про закриття
адміністративної справи від 18.06.2012 року
такими, що не відповідають вимогам
чинного законодавства та скасування
зазначеної постанови - залишити без
розгляду.

Інші позовні вимоги ОСОБА_1 до
державного інспектора сільського
господарства в Запорізькій області
Лєкаркіна Олександра Олександровича
задовольнити частково.

Визнати протиправним припис
державного інспектора сільського
господарства в Запорізькій області
Лєкаркіна Олександра Олександровича
від 18.06.2012 року № 000022 та скасувати його.

В решті позовних вимог в
задоволені відмовити.

Постанова суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки
передбачені статтею 212 КАС України.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко