Справа № 815/8601/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8601/13-а

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції:
Юхтенко Л.Р.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Потапчука В.О., Скрипченка В.О.,

при секретарі Голбан В.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1
та представника відповідача Прилипко
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2014 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до
Київського районного відділу в м.Одесі
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області та 3-ї особи Органу опіки та
піклування Київської районної
адміністрації Одеської міської ради
про визнання дій незаконними та
зобов'язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

17.12.2013 року ОСОБА_3, як від себе, так і в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4
звернувся до Одеського окружного
адміністративного суду із позовом до
Київського районного відділу в м.Одесі
ГУ Державної міграційної служби
України в Одеській області та 3-ї особи
Органу опіки та піклування Київської
районної адміністрації ОМР, в якому
просив:

- визнати дії Київського районного
відділу в м.Одесі ГУ Державної
міграційної служби України в Одеській
області незаконними;

- скасувати рішення відповідача про
скасування реєстрації місця
проживання;

- зобов'язати відповідача поновити їх
реєстрацію місця проживання.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив, що йому стало відомо,
що Київським районним відділом в
м.Одесі ГУ Державної міграційної
служби України в Одеській області було
незаконно скасовано його реєстрацію
місця проживання, а також реєстрацію
місця проживання його малолітнього
сина ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2014
року у задоволені адміністративного
позову ОСОБА_3 відмовлено в повному
обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_3
07.02.2014р. подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що судом, при винесенні
оскаржуваної постанови порушено норми
матеріального та процесуального права
та просить скасувати постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 27.01.2014 року і прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи
сторін, розглянувши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що дана апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

05.07.2013 року за заявою громадянина
ОСОБА_3 Київським РВ у м. Одесі ГУ ДМС
України в Одеській області було
здійснено реєстрацію місця проживання
ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина
ОСОБА_4 в належному позивачу на праві
приватної власності домоволодінні,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

16.11.2013 року до Київського РВ у м.Одесі ГУ
ДМС України в Одеській області
надійшла заява сестри позивача ОСОБА_3 -
громадянки ОСОБА_5 (якій позивач, згідно
рішення Малиновського районного суду
м.Одеси від 14.06.2013р. по справі 32/521/24813
винен 3 197 665,80 грн.) щодо незаконного
здійснення реєстрації місця
проживання ОСОБА_3 та його
неповнолітнього сина ОСОБА_4 у спірному
домоволодінні: АДРЕСА_1.

На підставі зазначеної заяви ОСОБА_5,
начальником Київського РВ у м. Одесі ГУ
ДМС України в Одеській області було
проведено перевірку матеріалів
реєстрації місця проживання в
житловому приміщенні за адресою:
АДРЕСА_1, громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за
результатами якої складено
відповідний висновок від 29.11.2013 року,
яким встановлено, що ухвалою
Київського районного суду м. Одеси від
02.04.2012 року у справі №2-6544/11 за позовом
ОСОБА_7 (дружини позивача) до ОСОБА_3 та
3-ї особи, що заявляє самостійні вимоги -
ОСОБА_5, про розподіл нерухомого майна
подружжя у рамках забезпечення позову,
було накладено арешт на вказане спірне
домоволодіння, яке складається з
житлового будинку літери "К" (загальною
площею 192,4 кв.м., житловою площею 118,3
кв.м.) та з житлового будинку літери "Л"
(загальною площею 194,6 кв.м., житловою
площею 119,0 кв.м.), що належить ОСОБА_3
згідно з свідоцтвом про право
власності від 17.02.2011року та заборонено
Київському РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області в особі відділу
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб здійснювати реєстрацію
будь-яких фізичних осіб за цією
адресою, т.б. АДРЕСА_1.

На підставі вищезазначеного висновку
перевірки, начальником Київського РВ у
м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області прийнято рішення про
скасування реєстрації місця
проживання громадянина ОСОБА_3 та його
неповнолітнього сина ОСОБА_4, за
адресою: АДРЕСА_1, як такої, що здійснена
з порушеннями діючого законодавства.

Листом від 30.11.2013 року №14/3519,
направленим Київського РВ у м. Одесі ГУ
ДМС України в Одеській області на
адресу: АДРЕСА_1, громадянина ОСОБА_3
було повідомлено про скасування
реєстрації його місця проживання із
викладенням підстав та з посиланням на
ухвалу Київського районного суду м.
Одеси від 02.04.2012 року (у справі №2-6544/11).

Також, в цьому листі, позивачу
запропоновано прибути до Київського
РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області для внесення відповідних
відомостей в облікові документи.

Не погодившись з вказаними вище діями
та рішенням відповідача, позивач
оскаржив їх до суду.

Вирішуючи справу по суті та
відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
необґрунтованості позовних вимог, а
також з того, що відповідачем доведена
правомірність ухваленого ним рішення.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи та
надані сторонами докази, погоджується
з такими висновками суду 1-ї інстанції і
вважає їх обґрунтованими, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, Порядок реєстрації місця
проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні регулюється
Наказом МВС України №1077 від 22.11.2012 року
«Про затвердження Порядку реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних oci6 в Україні та зразків
необхідних для цього документів».

Згідно з приписами п.7.1 Розділу VII вище
зазначеного Порядку №1077,
реєстрація/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування особи
скасовується у разі їх проведення з
порушенням вимог законодавства.

Пунктом 7.2. цього ж Розділу Порядку №1077
передбачено, що у разі виявлення такого
порушення керівник територіального
підрозділу ДМС України проводить
перевірку підстав реєстрації/зняття з
реєстрації місця
проживання/перебування особи, за її
результатами складає висновок та
приймає рішення про скасування
реєстрації/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування особи. Копія
цього висновку надсилається керівнику
ГУ (управління) міграційної служби в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі для
здійснення контролю.

У відповідності до п.7.3. Розділу VII цього
Порядку, про прийняте рішення особі
надсилається письмове повідомлення, в
якому зазначаються підстави його
прийняття. Особу запрошують на прийом
до територіального підрозділу ДМС
України для внесення відповідних
відомостей до паспортного документа.

Судами обох інстанцій з матеріалів
справи встановлено, що за результатами
проведеної Київським РВ у м. Одесі ГУ
ДМС України в Одеській області
перевірки матеріалів реєстрації місця
проживання в житловому приміщенні за
адресою: АДРЕСА_1, громадянина ОСОБА_3 та
його неповнолітнього сина, встановлено
наявність ухвали Київського районного
суду м. Одеси від 02.04.2012 року у справі
№2-6544/11, якою накладено арешт на це
домоволодіння (яке є спірним фактично
одразу по 3-м незавершеним судовим
справам) та заборонено здійснення
реєстрації будь-яких фізичних осіб за
цією адресою.

Отже, саме на підставі цієї ухвали
Київського районного суду м. Одеси від
02.04.2012 року, яка жодної із сторін
оскаржена не була та міститься в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно - номер запису про
обтяження 2996741 від 22.10.2013р., начальником
Київського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України
в Одеській області за результатами
перевірки і було прийнято рішення про
скасування реєстрації місця
проживання позивача та його
неповнолітнього сина за
вищезазначеною адресою.

Також, апеляційним судом встановлено,
що листом від 30.11.2013 року №14/3519 позивач
повідомлявся про прийняте рішення, із
зазначенням підстав його прийняття, та
запрошувався на прийом до Київського
РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській
області для внесення відповідних
відомостей до паспортного документа.

Окрім того, судова колегія, як і суд 1-ї
інстанції, зазначає, що не може
прийняти до уваги посилання
представника позивача на порушення
Київським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в
Одеській області вимог п 7.2. «Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних oci6 в Україні та
зразків необхідних для цього
документі» (затв. наказом МВС України
від 22.11.2012 року №1077), оскільки в
матеріалах справи наявний лист
Київського РВ у м. Одесі ГУ ДМС України
в Одеській області від 30.11.2013 року №14/3519
адресований позивачу, який
беззаперечно підтверджує факт
повідомлення останнього про
скасування реєстрації місця
проживання.

Також, судом не приймається до уваги і
посилання представника позивача, що
зняття з реєстраційного обліку
неповнолітнього сина за відсутності
дозволу органу опіки та піклування є
грубим порушенням норм діючого
законодавства, оскільки, по-перше,
відповідачем було прийнято рішення
саме про скасування реєстрації місця
проживання, що врегульовано Розділом 7
Порядку №1077, а не зняття з реєстрації
місця проживання, що врегульовано
Розділом 3 цього Порядку, по-друге, з
аналізу змісту положень вказаного
Порядку №1077 вбачається, що погодження
органу опіки і піклування необхідно
лише у разі зняття з реєстрації місця
проживання дітей-сиріт та дітей,
позбавлених батьківського піклування,
осіб, стосовно яких встановлено опіку
чи піклування, а отже, в інших випадках,
як і доречі в даному конкретному
випадку, такого погодження не потрібно.

Таким чином, за вказаних обставин та
оцінивши надані сторонами докази в їх
сукупності, судова колегія вважає, що
суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що Київський РВ у м.Одесі ГУ
ДМС України в Одеській області, в
даному випадку, діяв в межах своїх
повноважень та у відповідності до
чинного законодавства, а тому,
відповідно, будь-які законні підстави
для задоволення даного позову
відсутні.

До того ж, судова колегія звертає увагу
ще й на те, що відповідно до приписів
ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, суд апеляційної
інстанції, відповідно до ст.200 КАС
України, залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
В.О. Потапчук

В.О. Скрипченко