Справа № 2а-4700/12/2670
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/78954/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Київської міської
ради, КП "Київськоге міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна", треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5 про визнання дій
протиправними та зобов6язання вчинити
дії за касаційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 серпня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2012 року позивачка звернулася в
суд із позовом до Київської міської
ради, КП "Київськоге міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна", треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5 про визнання дій
протиправними та зобов6язання вчинити
дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 серпня 2012 року відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивачка звернулася
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року апеляційну скаргу позивачки
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, позивачка звернулася із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до
Свідоцтва про право на спадщину,
виданого 14.08.1958 р. другою Київською
нотаріальною конторою, спадкоємцями
померлої ОСОБА_6 в рівних частинах є її
діти: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 До
складу спадкового майна входить
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Зазначене вище Свідоцтво про право на
спадщину стало підставою для
реєстрації Київським БТІ 15.09.1958 р. права
власності на домоволодіння за
позивачем та третіми особами.

Договором від 19.08.1961 р. між
співвласниками встановлено порядок
користування належного їм будинку.

З матеріалів справи вбачається та не
заперечується сторонами, що з 1967 року
будинок АДРЕСА_1 визнано непридатним
для проживання у зв'язку з аварійним
станом.

За таких обставин ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 було взято на квартирний облік
по місцю роботи та надано квартири.

ОСОБА_2 02.09.2011 р. звернулась до Київської
міської ради із заявою про передачу у
власність присадибної ділянки площею
724 кв.м. Заява обґрунтована тим, що
третім особам та членам їх сімей надано
у власність інше житло в м. Києві, в
зв'язку з чим їх права на будинок
АДРЕСА_1 мають бути припинені.

Листом від 28.09.2011 р. за № 03-480/27278 Головне
управління земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації, з посиланням на
Земельний Кодекс України та Тимчасовий
порядок передачі (надання) земельних
ділянок в користування або у власність
у місті Києві, запропонувало
позивачеві надати: документ, що
посвідчує право громадянина на
користування земельною ділянкою,
викопіювання із матеріалів
інвентаризації земельної ділянки,
викопіювання із кадастрового плану
міста, позначене на відповідному
графічному матеріалі (в м 1:2000) місце
розташування земельної ділянки з її
розмірами, документ про право
власності на житловий будинок, будівлю
чи споруду, розташовані на земельній
ділянці (нотаріально засвідчені копії),
матеріали технічної інвентаризації
(технічній паспорт на домоволодіння),
копії паспортів громадян України,
копії довідок про присвоєння
ідентифікаційних номерів.

Цим же листом позивача повідомлено, що
в разі розташування на земельній
ділянці будівлі, що перебуває у
спільній власності громадян, заяви та
документи на приватизацію земельної
ділянки подають всі співвласники
будівлі.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень визначено Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень»від 1 липня 2004 р. № 1952-IV.

Відповідно до частини 1 статті 15 цього
Закону державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Частиною другою статті 15 названого
Закону встановлено, що Перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав визначається
Кабінетом Міністрів України у Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Згідно пункту 27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 р. №703 документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно, є:
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат; свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
видані нотаріусом, чи їх дублікати;
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до цього
Порядку; свідоцтво про право власності,
видане органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно;
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; закон, яким встановлено сервітут
на нерухоме майно; рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; інші
документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 118
Земельного кодексу України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки.

Тимчасовий порядок передачі (надання)
земельних ділянок у користування або у
власність у місті Києві затверджено
рішенням Київської міської ради від
15.07.2004 р. №457/1867 (в редакції рішення
Київської міської ради від 24.12.2009 №
930/2999).

Частиною 5 статті 17 Розділу 8 цього
Порядку передбачено, що у разі якщо на
земельній ділянці розташовані будівлі
і споруди, що перебувають у спільній
власності кількох громадян України,
заяви про приватизацію земельної
ділянки подають всі співвласники
будівель і споруд.

Враховуючи наведені правові норми та
фактичні обставини справи, колегія
суддів касаційної інстанції
погоджується з висновком суду
попередніх інстанцій про відсутність
правових підстав для задоволення
позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
обґрунтовано звернув увагу на рішення
Голосіївського районного суду м. Києва
від 05.06.2004 р., залишене без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 25.10.2004 р.,
яким ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні
позову до Голосіївської
райдержадміністрації в м. Києві,
Київської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про усунення перешкод в
приватизації частини земельної
ділянки, про визнання недійсним
свідоцтва на право спадщини, про
зобов'язання передати безоплатно у
власність шляхом приватизації
земельної ділянки по АДРЕСА_1. Цим же
рішенням встановлено, що позивач та
треті особи є співвласниками в рівних
частинах будинку на підставі свідоцтва
про право на спадщину та їх право
власності не було припинено або
відчужено.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13 серпня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08 листопада 2012 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді