Справа № 805/4135/14
Суддя: Скріпнік А.І.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р.
Справа № 805/4135/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді
Скріпніка А.І., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
управління пенсійного фонду України в
м. Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області до державного
підприємства «Шахтарськантрацит» в
особі відокремленого підрозділу
«Автобаза» про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій у розмірі 17
682,29 грн.,

В С Т А Н О
В И В:

01.04.2014 року управління пенсійного фонду
України в м. Шахтарську та Шахтарському
районі Донецької області звернулося до
суду із вказаним адміністративним
позовом, в якому зазначило, що за період
з 01 січня 2014 року по 01 лютого 2014 року
відповідач не відшкодував витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
на пільгових умовах за списком № 2,
внаслідок чого виникла заборгованість,
яку просить стягнути в сумі 17 682,29 грн.

18.04.2014 року від представника позивача
через канцелярію суду надійшло
клопотання про розгляд справи у
письмовому провадженні.

22.04.2014 року через канцелярію суду від
представника відповідача через
канцелярію суду надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи, у
зв'язку з тим, що позивач не надав
відповідачеві розрахунок сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій та акт
звірки взаєморозрахунків за період з 01
січня 2014 року по 01 лютого 2014 року.

Проте, суд зауважує, що дане клопотання
не підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України,
адміністративна справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 128 КАС України, неприбуття
в судове засідання без поважних причин
представника сторони або третьої
особи, які прибули в судове засідання,
або неповідомлення ним про причини
неприбуття не є перешкодою для
розгляду справи. Проте за клопотанням
сторони та з урахуванням обставин у
справі суд може відкласти її розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи, (а.с.
5-8), розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
надсилався до відповідача, а акт звірки
взаєморозрахунків за період з 01 січня
2014 року по 01 лютого 2014 року підписано
головним бухгалтером державного
підприємства «Шахтарськантрацит» в
особі відокремленого підрозділу
«Автобаза» Усенко З.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, суд
під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Частиною 6 ст. 128 КАС України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що управління
пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області за період з 01 січня
2014 року по 01 лютого 2014 року здійснило
витрати на виплату і доставку пенсії
державному підприємству
«Шахтарськантрацит» в особі
відокремленого підрозділу «Автобаза»,
призначеної на пільгових умовах на
підставі пункту «б-з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
тобто за списком № 2, на суму 17 682,29 грн.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, зокрема: працівники зайняті
повний робочий день на роботах за
списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць
(пункт «а» статті 13 Закону), за списком
№2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць (пункт «б»
статті 13 Закону) та інші (пункти «в» -
«з» статті 13 Закону).

Як встановлено судом, відповідач є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення
відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1
Закону України від 26 червня 1997 року № 400
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування". Згідно з абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 Закону № 400
для платників збору, визначених
пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"-"з" статті 13 Закону № 1788 до
досягнення працівником пенсійного
віку, передбаченого статтею 12
зазначеного Закону. Абзацом третім
пункту 1 статті 4 Закону № 400
встановлено ставку на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону. Цей порядок компенсації витрат
Пенсійного фонду України не змінився у
зв'язку з набранням чинності Законом
України від 9 липня 2003 року № 1058 "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з 1 січня 2004 року. Так,
пунктом 2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 встановлено, що
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, роботах з особливо
шкідливими й важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами Закону № 1058-ІУ в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-ХИ. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-ІУ. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 зазначеного пункту
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими й
важкими умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності Законом №
1058-ІУ, у розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10
відсотків до 100-відсоткового
розміру відшкодування фактичних
витрат на виплату і доставку цих
пенсій до набуття права на пенсію за
віком відповідно до цього Закону. В
абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, здійснюється до 1 січня 2005 року
за рахунок коштів Пенсійного фонду, азі
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 Закону № 1058.

Суд вважає доречним звернути увагу на
той факт, що ці норми не стосуються
спірних відносин та не поширюються на
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону № 1788. Вони були направлені,
зокрема, на: врегулювання
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України (абзац четвертий); встановлення
джерела виплати пенсій іншим пільговим
категоріям пенсіонерів (абзац п'ятий).
Тобто ці норми були направлені на
встановлення регулювання інших
відносин, а не на зміну чинного
регулювання спірних правовідносин.

З огляду на вимоги законодавства, а
також враховуючи то, що до набрання
чинності Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» чинним законодавством
був передбачений порядок покриття
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, призначених на
підставі п. «б-з» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», а вони в
установленому законом порядку не
відшкодовані, вони підлягають
стягненню з відповідача.

Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 23, 94, 158, 159, 160, 161,
162, 163, 186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Донецький
окружний адміністративний суд,

П О С Т А Н
О В И В:

Позовні вимоги управління пенсійного
фонду України в м. Шахтарську та
Шахтарському районі Донецької області
до державного підприємства
«Шахтарськантрацит» в особі
відокремленого підрозділу «Автобаза»
про стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій у
розмірі 17 682,29 грн. - задовольнити.

Стягнути з державного підприємства
«Шахтарськантрацит» в особі
відокремленого підрозділу «Автобаза»
() на користь управління
пенсійного фонду України в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області () суму
боргу у розмірі 17 682 (сімнадцять тисяч
шістсот вісімдесят дві) грн. 29 (двадцять
дев'ять) коп.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Скріпнік А.І.