Справа № 202/34061/13-а
Суддя: Шклярук Д. С.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 квітня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
- Шклярука Д.С.

при секретарі
- Пугач Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС ДАІ взводу із
забезпечення супроводження Управління
ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській
області сержанта міліції Гезь Романа
Сергійовича, про визнання рішення
неправомірним та скасування постанови,
-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська з
зазначеною позовною заявою в якій
просить суд: визнати неправомірною та
скасувати постанову серії АА 2 № 898731
від 01.10.2013 року про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що 01 жовтня 2013 року
відповідачем відносно нього було
винесено оскаржувану постанову, якою
його було визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та
піддано адміністративному стягненню у
виді штрафу в розмірі 425 грн.

Підставою для такого рішення
інспектора ДАІ послугувало те, що
начебто він, 01 жовтня 2913 року під час
керування автомобілем Мерседес, н/з
НОМЕР_1, у м. Дніпропетровську по пр.
Героїв «Кодак», здійснив проїзд на
заборонений сигнал світлофора, чим
порушив вимоги п. 8.7.3 е ПДР України.

Вважає, що вказане рішення про
притягнення до адміністративної
відповідальності є неправомірним,
оскільки відповідачем не були
спростовані його заперечення про те, що
він не здійснював рух на заборонений
сигнал світлофору, доказів такого
правопорушення також надано не було.

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явилися, представник
позивача завчасно сповістив про
можливість розгляду справи за його
відсутності, підтримав позовні вимоги
та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, не
надіслав на адресу суду письмових
заперечень проти позову, свого
представника не спрямував.

Згідно ч.4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним причину
неприбуття, розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи,
дослідивши письмові докази, вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що сторони
знаходяться у публічно-правових
відносинах, які врегульовані Кодексом
адміністративного судочинства
України. Постанова про притягнення
фізичних осіб до адміністративної
відповідальності є правовим актом
індивідуальної дії (п. 3 Постанови
Пленуму Вищого Адміністративного Суду
України № 2 від 06.03.2008 року).

16.11.2013 року відносно позивача
відповідачем був складений протокол
про адміністративне правопорушення
серії АБ2 № 846290 відповідно до якого
позивач, 01.10.2013 року, о 13:15 год., в м.
Дніпропетровську по пр. Героїв Кодак,
керуючи автомобілем «Мерседес-Бенц»,
н/з НОМЕР_1, проїхав регульований
пішохідний перехід на заборонений
червоний сигнал світлофору, чим
порушив п. 8.7.3 е Правил дорожнього руху
України.

На підставі даного протоколу
відповідачем було винесено постанову
серії АА2 № 898731 у справі про
адміністративне правопорушення від
01.10.2013 року за вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП,
відповідно до якої позивача притягнуто
до адміністративної відповідальності
та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
грн.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Відповідачу було запропоновано надати
суду свої заперечення та докази щодо
правомірності своїх дій та прийнятого
рішення, але відповідач доказів
правопорушення не надав.

Як вбачається із справи, рішення про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
базується лише на даних протоколу про
адміністративне правопорушення, який
хоч і в силу ст.ст. 251, 256 КУпАП є
допустимим, але в даному випадку, на
думку суду, недостатнім доказом, який
свідчив би про наявність в діях
позивача складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122
КУпАП.

Відповідачем не було надано доказів,
які б спростовували пояснення та
заперечення позивача, викладені як у
протоколі, так і у позові.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

В протоколі та за результатами
розгляду справи в постанові не
з'ясовано обставини, що обтяжують або
пом'якшують відповідальність, що не
відповідає вимогам ст.ст. 33, 280 КУпАП.

Зазначена постанова винесена з
порушенням ст. 33 КУпАП, яка визначає, що
стягнення за адміністративне
правопорушення накладається у межах,
установлених цим кодексом та іншими
законами України, оскільки не
вмотивовано, чому саме стягнення у
вигляді штрафу в розмірі - 425 гривень,
буде достатнім для виховання позивача
в дусі додержання законів України, а
також запобігатиме вчиненню нових
правопорушень як самою особою, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова
повинна містити опис обставин,
установлених при розгляді справи.

Незважаючи на заперечення позивача
викладені у протоколі про
адміністративне правопорушення,
відповідач їх не спростував.

Згідно із ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності до
закону (…).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративні
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані,
зокрема, встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
поясненнями свідків, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами (…).

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про
адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Стаття 69 КАС України передбачає, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За розгляду справи не встановлено, що
саме позивач дійсно вчинив
вищезазначене правопорушення,
відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів з приводу
правомірності винесення оскаржуваної
постанови та притягнення позивача до
адміністративної відповідальності.
Рішення про накладення
адміністративного стягнення винесено
без врахування даних про особу
позивача, його майнового стану та
обставин, які пом'якшують або обтяжують
відповідальність.

Постановою позивача визнано винним у
адміністративному правопорушенні,
передбаченому ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідачу було запропоновано надати
суду докази щодо правомірності своїх
дій та прийнятого рішення, але
відповідач доказів своєї
правомірності суду не надав.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, приймаючи до уваги, що
відповідачем не надано доказів на
підтвердження наявності
адміністративного правопорушення,
винності позивача у його вчиненні, суд
приходить до висновку про необхідність
задоволення позову щодо скасування
постанови, оскільки рішення про
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності не
ґрунтується на нормах чинного КУпАП та
належним чином не вмотивовано, з огляду
на що не може вважатися законним, під
час складання протоколу та винесення
відповідачем постанову не з'ясовані та
не враховані обставини відповідно до ч.
2 ст. 33 КУпАП, не спростовані пояснення
та заперечення позивача.

Керуючись ст.ст. 4-9, 70-71, 79, 86, 128, 159, 160, 161,
162, 163, 255, 257 КАС України, ст. 22, 24,
256, 288 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову серії АА2 № 898731 від 01.10.2013
року винесену інспектором ДПС ДАІ
взводу із забезпечення супроводження
Управління ДАІ ГУ МВС України в
Дніпропетровській області сержантом
міліції Гезь Романом Сергійовичем у
справі про адміністративне
правопорушення про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя:
Д.С. Шклярук