Справа № 803/729/14
Суддя: Александрова Марія Ананіївна
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року Справа № 803/729/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Александрової М.А.,

суддів Каленюк Ж.В., Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання
Веремчуку В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів Вознюка В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки
України у Волинській області, Служби
безпеки України про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до Управління Служби безпеки
України у Волинській області (УСБУ у
Волинській області, відповідач-1),
Служби безпеки України (СБУ,
відповідач-2) про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

ОСОБА_1 з 01 жовтня 1970 року по 31 липня 1997
року проходив військову службу в
органах СБУ, під час якої отримав
захворювання, пов'язане з проходженням
військової служби, що спричинило
стійку втрату працездатності. 15 серпня
1997 року йому було встановлено третю
групу інвалідності внаслідок
захворювання, що мало місце в період
проходження служби, та протягом 1997-1998
років виплачено одноразову грошову
допомогу у розмірі 50% від п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в сумі 11 608 грн. 50 коп. Після
повторного огляду медико-соціальною
експертною комісією (МСЕК) з 28 серпня 2013
року ОСОБА_1 встановлено другу групу
інвалідності внаслідок захворювання,
що пов'язане з проходженням військової
служби. 29 серпня 2013 року позивач
звернувся до УСБУ у Волинській області
із заявою про виплату йому одноразової
грошової допомоги у зв'язку із
встановленням другої групи
інвалідності. Листом № 54/16/2146 від 12
листопада 2013 року відповідач-1 відмовив
в призначенні та виплаті одноразової
грошової допомоги ОСОБА_1 з посиланням
на роз'яснення фінансово-економічного
управління та управління правового
забезпечення СБУ.

Позивач вважав дії УСБУ у Волинській
області, СБУ щодо відмови в призначенні
та виплаті одноразової грошової
допомоги неправомірними та
необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 29
Закону України "Про Службу безпеки
України" виплата одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті),
інвалідності або часткової втрати
працездатності без встановлення
інвалідності військовослужбовця
Служби безпеки України здійснюється в
порядку та на умовах, визначених
Законом України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей".

Відповідно до частини другої статті 16
Закону України "Про соціальний і
правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного військовослужбовцю під
час виконання ним обов'язків
військової служби, а також
інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

На реалізацію вимог вказаної норми
постановою Кабінету Міністрів України
№ 499 від 28 травня 2008 року затверджено
Порядок та умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб (Порядок № 499).

Відмова відповідачів у виплаті
одноразової грошової допомоги у
зв'язку із встановленням позивачу 28
серпня 2013 року другої групи
інвалідності внаслідок захворювання
отриманого в період проходження
військової служби, мотивоване тим, що
ОСОБА_1 у 1997-1998 роках уже отримав
одноразову допомогу за іншим порядком.
Однак це спростовується положеннями
Порядку № 499. Так, відповідно до пункту 2
Порядку № 499 установлено, що
призначення і виплата одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, що сталися після 01
січня 2007 року, здійснюється згідно з
Порядком, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України № 499 від 28
травня 2008 року.

Оскільки другу групу інвалідності
позивачу було встановлено з 12 липня 2013
року, тобто після 01 січня 2007 року, тому
останній вважав, що дія цього Порядку
поширюється на нього.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 2.2
пункту 2, абзацу 6 підпункту 4.2 пункту 4
Порядку № 499 інвалідам II групи
одноразова грошова допомога
виплачується: військовослужбовцям
(крім військовослужбовців строкової
служби) у разі настання інвалідності в
період проходження військової служби
та особам, звільненим з військової
служби, у разі настання інвалідності не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення з такої служби чи після
закінчення зазначеного строку, але
внаслідок захворювання або нещасного
випадку, що мали місце в період її
проходження, у розмірі 24-місячного
грошового забезпечення. У разі
встановлення більшого відсотка втрати
працездатності або в разі встановлення
групи інвалідності, яка дає право на
отримання одноразової грошової
допомоги в більшому розмірі, виплата
провадиться з урахуванням раніше
виплаченої суми.

Отже, розмір одноразової грошової
допомоги, в даному випадку, має
відповідати сумі 24-місячного грошового
забезпечення з урахуванням раніше
виплаченої суми (4 589 грн. 50 коп. (місячне
грошове забезпечення) х 24місяці - 11 608
грн. 50 коп. (розмір виплаченої грошової
допомоги у 1997-1998 роках) = 98 539 грн. 50 коп.).

З наведених підстав позивач просив
позов задовольнити, визнати
неправомірними дії УСБУ у Волинській
області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги у
зв'язку із встановленням другої групи
інвалідності внаслідок захворювання,
що мало місце в період проходження
військової служби; зобов'язати
відповідачів призначити та виплатити
ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у
зв'язку із встановленням другої групи
інвалідності внаслідок захворювання,
що мало місце в період проходження
військової служби, в розмірі 98 539 грн. 50
коп. Крім того, в результаті дій
відповідачів, пов'язаних із
необґрунтованою та протиправною
відмовою у виплаті одноразової
грошової допомоги, позивач оцінив
заподіяну йому моральну шкоду в 20 000
грн., яку також просив стягнути з
відповідачів в судовому порядку.

Відповідно до письмових заперечень
проти позову за № 54/19/1068 від 22 квітня 2014
року відповідачі позов не визнали (а.с.
26-30). В обґрунтування заперечення
зазначили наступне.

На підставі заключення щодо виплати
одноразової грошової допомоги
підполковнику запасу ОСОБА_1 від 23
серпня 1997 року, затвердженого
начальником УСБУ у Волинській області
27 серпня 1997 року, на підставі статті 29
Закону України "Про Службу безпеки
України" у зв'язку з встановленням
третьої групи інвалідності по причині
захворювання, яке отримане в період
проходження військової служби, було
прийнято рішення про виплату ОСОБА_1
одноразової грошової допомоги в
розмірі 3-річного грошового утримання.
Вказана допомога була виплачена йому
протягом 1997-1998 років у розмірі 13 930 грн.
20 коп. (386 грн. 95 коп. (місячне грошове
забезпечення за останньою посадою при
звільненні) х 36 місяців).

У виплаті одноразової грошової
допомоги позивачу у зв'язку із
встановленням йому другої групи
інвалідності відмовлено з тих підстав,
що для виплати різниці одноразової
грошової допомоги у разі встановлення
вищої групи інвалідності колишнім
військовослужбовцям СБУ, які до
набрання чинності Порядком № 499,
отримали одноразову грошову допомогу
за попередньою групою інвалідності
згідно зі статтею 29 Закону України "Про
Службу безпеки України", правових
підстав не вбачається. В жодній із
редакцій вказаної норми Закону не
встановлено обов'язку органів СБУ
проводити перерахунок суми
одноразової грошової допомоги, яка
була вже раніше нарахована, та
виплачувати її різницю у разі зміни
групи інвалідності на вищу.

Порядок та умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 499, регламентує
призначення та виплату одноразової
грошової допомоги у разі інвалідності
звільнених з військової служби осіб,
яка встановлена після 01 січня 2007 року.
Разом з тим, пунктом 3 постанови
Кабінету Міністрів України № 499 від 28
травня 2008 року регламентовано
завершення виплат страхових сум за
страховими випадками, що сталися до 01
січня 2007 року, відповідно до Умов
державного обов'язкового особистого
страхування військовослужбовців і
військовозобов'язаних, призваних на
збори, і порядку виплат їм та членам їх
сімей страхових сум, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 серпня 1992 року № 488, а також
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) каліцтва або
інвалідності військовослужбовців та
інвалідності осіб, звільнених з
військової служби, що сталися у 2006 році,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів від 21 лютого 2007 року № 284.

Таким чином, перерахунок одноразової
грошової допомоги військовослужбовцю
має здійснюватися, зокрема, у випадку
зміни групи інвалідності на вищу після
01 січня 2007 року. Проте, ОСОБА_1 третю
групу інвалідності вперше було
встановлено 15 серпня 1997 року, тобто
раніше дати, із настанням якої
законодавством передбачено набуття
військовослужбовцями права на
перерахунок одноразової грошової
допомоги у випадку зміни групи
інвалідності на вищу.

Згідно з частиною першою статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність осіб.

На підставі наведеного було ухвалено
рішення про відсутність правових
підстав для застосування в даному
випадку норм Порядку № 499 та,
відповідно, для здійснення ОСОБА_1
перерахунку розміру одноразової
грошової допомоги у зв'язку зі зміною
групи інвалідності на вищу.

Також відповідачі вважали
безпідставними та необгрунтованими
вимоги про стягнення з них моральної
шкоди, оскільки позивач не подав до
суду доказів, які б свідчили про зміст
заподіяної йому такої шкоди, характер,
обсяг і тривалість моральних
страждань, наявність та істотність
вимушених змін у його життєвих
стосунках, про причинно - наслідковий
зв'язок між діями відповідача та
заподіяною йому моральною шкодою. У
позові не встановлено, з яких саме
міркувань виходив позивач,
встановлюючи розмір моральної школи,
не пояснив, яким чином була обрахована
сума відшкодування та чим конкретно
підтверджується саме такий її розмір.

З наведених підстав відповідачі
вважали позовні вимоги безпідставними
та просили в задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

В судовому засіданні позивач заявлений
позов підтримує повністю з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому
засіданні позову не визнає з мотивів,
викладених у письмових запереченнях
проти позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з'ясувавши всі
обставини у справі та перевіривши їх
доказами, приходить до висновку, що
позов задоволенню не підлягає.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1
проходив службу в органах СБУ з 01
жовтня 1973 року по 31 липня 1997 року (а.с. 12,
зворот).

ОСОБА_1 отримано захворювання,
пов'язане з проходженням військової
служби, що спричинило стійку втрату
працездатності. 15 серпня 1997 року, за
результатами медичного огляду, МСЕК
визначено ступінь втрати
ОСОБА_1професійної працездатності у
відсотках , який становив 50 % , що
підтверджується відповідною довідкою
№ 014661 від 15 серпня 1997 року (а.с. 13).

У зв'язку з встановленням позивачу
третьої групи інвалідності по причині
захворювання, яке отримане в період
проходження військової служби,
останньому у 1997-1998 роках виплачено
одноразову грошову допомогу у розмірі
3-річного грошового утримання 13 930 грн. 20
коп. Дана обставина стверджується
заключенням щодо виплати одноразової
грошової допомоги від 26 серпня 1997 року,
видатковими касовими ордерами №№ 3221,
3228 від 31 грудня 1997 року, №№ 2689, 2715 від 10
грудня 1998 року (а.с. 33-35).

З 12 липня 2013 року ОСОБА_1 встановлена
друга група інвалідності по причині
захворювання, яке отримане в період
проходження військової служби (довідка
МСЕК від 28 серпня 2013 року № 0060029) (а.с. 14).

29 серпня 2013 року позивач звернувся із
заявою до УСБУ у Волинській області про
виплату йому одноразової грошової
допомоги на підставі статті 16 Закону
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей" у зв'язку з встановленням 2
групи інвалідності за захворюванням,
пов'язаним із проходженням військової
служби (а.с. 15).

Листом № 54/16/2146 від 12 листопада 2013 року
УСБУ у Волинській області позивачу
повідомлено правову позицію фахівців
Фінансово-економічного управління та
Управління правового забезпечення СБУ,
на підставі якої відмовлено в
призначенні та виплаті одноразової
грошової допомоги ОСОБА_1 оскільки для
виплати різниці одноразової грошової
допомоги у разі встановлення вищої
групи інвалідності колишнім
військовослужбовцям СБУ, які до
набрання чинності Порядком № 499,
отримали одноразову грошову допомогу
за попередньою групою інвалідності на
підставі статті 29 Закону України "Про
Службу безпеки України", правових
підстав не вбачається.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною другою статті 29
Закону України "Про Службу безпеки
України" (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) у
разі поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного
військовослужбовцю Служби безпеки
України під час виконання ним
обов'язків військової служби, а також
інвалідності, що настала в період
проходження служби або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби, пов'язаного
з виконанням службових обов'язків,
залежно від ступеня втрати
працездатності йому виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
до п'ятирічного грошового забезпечення
за останньою посадою в порядку та на
умовах, визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності військовослужбовцем
Служби безпеки України у період
проходження служби у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства.

Як визначено пунктом 2 частини другої
статті 16 Закону України "Про соціальний
і правовий захист військовослужбовців
та членів їх сімей" у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного військовослужбовцю під
час виконання ним обов'язків
військової служби, а також
інвалідності, що настала в період
проходження військової служби або не
пізніше ніж через три місяці після
звільнення зі служби чи після
закінчення цього строку, але внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
мали місце в період проходження
військової служби, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 499 затверджено
Порядок та умови призначення і виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб.

Відповідно до пунктів другого,
третього вказаної постанови
установлено, що призначення і виплата
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб, що сталися після 01
січня 2007 року, здійснюється згідно з
Порядком, затвердженим цією
постановою.

Завершено виплату страхових сум за
страховими випадками, що сталися до 01
січня 2007 року, відповідно до Умов
державного обов'язкового особистого
страхування військовослужбовців і
військовозобов'язаних, призваних на
збори, і порядку виплат їм та членам їх
сімей страхових сум, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 серпня 1992 р. № 488 (ЗП України, 1992 р.,
№ 10, ст. 242; 1995 р., № 6, ст. 146; Офіційний
вісник України, 2003 р., № 37, ст. 1981; 2006 р., №
22, ст. 1609, № 48, ст. 3200), а також
одноразової грошової допомоги
відповідно до Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), каліцтва або інвалідності
військовослужбовців та інвалідності
осіб, звільнених з військової служби,
що сталися у 2006 році, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2007 року № 284 (Офіційний
вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 499 у
разі встановлення більшого відсотка
втрати працездатності або в разі
встановлення групи інвалідності, яка
дає право на отримання одноразової
грошової допомоги в більшому розмірі,
виплата провадиться з урахуванням
раніше виплаченої суми.

Отже, з наведених норм законодавства
вбачається, що перерахунок одноразової
грошової допомоги військовослужбовцю
має здійснюватися, зокрема, у випадку
зміни групи інвалідності на вищу після
01 січня 2007 року.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 третю
групу інвалідності встановлено 15
серпня 1997 року, тобто раніше дати, із
настанням якої законодавством
передбачено набуття
військовослужбовцями права на
перерахунок одноразової грошової
допомоги у випадку зміни групи
інвалідності на вищу, та змінено її на
вищу - другу групу інвалідності 12 липня
2013 року.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність осіб. Згідно із
рішенням Конституційного Суду України
від 09 лютого 1999 року № 1 -рп/99 цей
загальновизнаний принцип права треба
розуміти так, що дія
нормативно-правового акта починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

У зв'язку із наведеним суд дійшов
висновку, що у даному випадку відсутні
правові підстави для застосування норм
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 499 в частині
перерахунку позивачу розміру
одноразової грошової допомоги у
зв'язку зі зміною групи інвалідності на
вищу.

Крім того, позивачу у 1997-1998 роках
виплачено одноразову грошову допомогу
у розмірі 3-річного грошового утримання
у зв'язку з встановленням йому третьої
групи інвалідності по причині
захворювання, яке отримане в період
проходження військової служби
останньому.

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи встановлені обставини у
справі, надані сторонами докази, суд
приходить до висновку, що відмовляючи у
виплаті, на підставі Порядку № 499,
одноразової грошової допомоги суб'єкти
владних повноважень - УСБУ у Волинській
області і Служба безпеки України діяли
в межах повноважень та на підставі
вимог чинного законодавства, а тому
підстави для визнання дій
неправомірними та, відповідно, про
зобов'язання відповідачів вчинити дії,
про стягнення завданої моральної
шкоди відсутні.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
"Про Службу безпеки України", Закону
України "Про соціальний і правовий
захист військовослужбовців та членів
їх сімей", постанови Кабінету Міністрів
України від 28 травня 2008 року № 499 "Про
затвердження Порядку та умов
призначення і виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті), поранення (контузії, травми
або каліцтва) чи інвалідності
військовослужбовців,
військовозобов'язаних і резервістів,
призваних на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, та
інвалідності звільнених з військової
служби (зборів) осіб", суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління Служби
безпеки України у Волинській області,
Служби безпеки України про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії, відшкодування моральної
шкоди відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 28 квітня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
М.А. Александрова

Судді
Ж.В.Каленюк

В.В.Мачульський