Справа № 217/223/14-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/217/45/2014
Справа № 217/223/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2014 року суддя Авдіївського
міського суду Донецької області
Соболєва І.П., розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області про визнання рішення
незаконним, визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Авдіївської міської
ради Донецької області про визнання
рішення незаконним, визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вона з 17 лютого 1979 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3, який під час проходження
військової служби отримав травму, в
зв'язку з якою йому встановлено
інвалідність, з огляду на що він
відповідно до ст. 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантіях їх
соціального захисту» має статус
інваліда війни. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її
чоловік помер. На позивача як на члена
сім`ї померлого ветерана війни
розповсюджується дія п. 2 ст. 10
вищевказаного Закону, та вона має право
на пільги, у тому числі на оплату
комунальних послуг, відповідно до ст. 15
цього ж Закону. Нею були надані
відповідачеві усі необхідні документи
на підтвердження права на пільги.
Однак, у січні 2014р. вона отримала лист
відповідача, в якому зазначено, що за
результатами проведеної перевірки
прийнято рішення про призупинення
пільг позивачеві з тих підстав, що не
надані документи, які підтверджують
причину смерті чоловіка, яка пов'язана
з виконанням завдання з охорони
громадського порядку при надзвичайних
ситуаціях, пов'язаних з
антигромадськими проявами. Позивач із
прийнятим рішенням не погоджується,
оскільки вважає, що вона відноситься до
пільгової категорії осіб, визначених у
п. 2 ст. 10 вказаного Закону. Просила
визнати незаконним рішення
відповідача, визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати
відповідача поновити пільги, надані їй
як «члену сім`ї померлих ветеранів
війни» відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантіях
їх соціального захисту».

Ухвалою від 5 березня 2014 року відкрито
скорочене провадження в даній справі.

Відповідач 27 березня 2014 року надав
письмові заперечення проти позову, в
яких вказав, що позивачем не надано
доказ її перебування у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3 Також, на підставі
планової перевірки правильності
встановлення пільгового статусу
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» було виявлено не
повну відповідність наданих
документів позивачем Управлінню для
встановлення причинно-наслідкового
зв'язку захворювання, яке призвело до
смерті, пов'язаної з виконанням
обов'язків військової служби,
службових обов'язків відповідно до ст.
10 вказаного Закону. На особистому
прийомі ОСОБА_1 було роз'яснено
підстави, порядок надання і належна
форма такого документа. Виконання
законних вимог Управління позивачем
ігноруються, а статті закону невірно
інтерпретуються. Просив відмовити
позивачеві у задоволенні позовних
вимог.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши обставини справи доказами
в межах заявлених позовних вимог, суд
встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач -
ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_3.

1 жовтня 1979 року ОСОБА_3 було видано
посвідчення серії НОМЕР_1 про
інвалідність ІІ групи та право на
пільги, встановлені законодавством
СРСР і союзних республік для інвалідів
Вітчизняної війни.

25 лютого 2004 року ОСОБА_3 було видано
посвідчення серії НОМЕР_2 про
інвалідність ІІІ групи та право на
пільги, встановлені законодавством
України для ветеранів війни - інвалідів
війни.

Відповідно до наявної в матеріалах
справи копії довідки МСЕК серії МСЕ №
085302, ОСОБА_3 з 19 лютого 2004 року
встановлено третю групу інвалідності з
причин травми, одержаної під час
виконання обов'язків військової
служби.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що
підтверджено копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_1
року, виданого Відділом реєстрації
актів цивільного стану Авдіївського
міського управління юстиції.

15 лютого 2012 року ОСОБА_1 видано
посвідчення серії НОМЕР_4 про право на
пільги, встановлені законодавством
України для сімей загиблих ветеранів
війни. Вказана обставина також
посвідчує факт, що ОСОБА_1 була дружиною
померлого ОСОБА_3 Відсутність в
матеріалах справи копії свідоцтва про
шлюб не спростовує цього факту.

У січні 2014 року Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради направило
позивачу ОСОБА_1 лист б/н б/д, в якому
повідомляє, що за результатами
проведеної самоперевірки правильності
встановлення пільгового статусу
«члена сім`ї померлих (загиблих)
ветеранів війни» прийнято рішення про
призупинення призначення позивачеві
пільги по оплаті житлово-комунальних
послуг, оскільки позивачем не надані
документи, що підтверджують причину
смерті чоловіка, пов'язану з виконанням
завдань по охороні громадського
порядку при надзвичайних ситуаціях,
пов'язаних з антигромадськими
проявами, що передбачено п. 1 ст. 10
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту». Просили позивача надати
вказані документи до відділу
персоніфікованого обліку і
обслуговування громадян пільгових
категорій Управління.

Позивач, не погоджуючись із
призупиненням надання пільг
Управлінням праці та соціального
захисту населення Авдіївської міської
ради, 11 лютого 2014 року звернулась до
суду із даним адміністративним
позовом.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, врегульовано Законом
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».

Так, відповідно до статті 4 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
ветеранами війни є особи, які брали
участь у захисті

Батьківщини чи в бойових діях на
території інших держав. До ветеранів
війни належать: учасники бойових дій,
інваліди війни, учасники війни.

ОСОБА_3 відповідно до посвідчення серії
НОМЕР_2 від 25 лютого 2004 року мав статус
ветерана війни - інваліда війни.

Згідно з п. 2 ст. 10 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» чинність цього
Закону поширюється на дружин
(чоловіків) померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, а також дружин
(чоловіків) померлих учасників війни і
бойових дій, партизанів і
підпільників, визнаних за життя
інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин, які не одружилися
вдруге. На дружин (чоловіків) померлих
інвалідів війни, учасників бойових
дій, партизанів, підпільників і
учасників війни, нагороджених
орденами і медалями колишнього
Союзу РСР за самовіддану працю і
бездоганну військову службу, визнаних
за життя

інвалідами, чинність цієї статті
поширюється незалежно від часу смерті
інваліда

Отже, на позивача як на дружину
померлого інваліда війни, визнаного за
життя інвалідом за іншими причинами у
розумінні вказаного пункту (у даному
випадку - у зв'язку з травмою, одержаною
під час виконання обов'язків
військової служби), розповсюджується
чинність Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», і тому вона має
право на пільги, визначені у статті 15
вказаного Закону, у тому числі й на
пільги щодо оплати комунальних послуг.

Суд вважає необґрунтованим посилання
відповідача на те, що позивач віднесена
до осіб, зазначених у п. 1 ст. 10 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
оскільки відповідно до зазначеного
пункту, дія Закону поширюється на сім'ї
військовослужбовців, партизанів,
підпільників, учасників бойових дій
на території інших держав, прирівняних
до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7
цього Закону, які загинули (пропали
безвісти) або померли внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини
або виконання інших обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), а також внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів; сім'ї
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу, які
призивалися на збори
військовозобов'язаних Міністерства
оборони, органів внутрішніх справ і
державної безпеки колишнього Союзу РСР
і загинули (померли) під час
виконання завдань по охороні
громадського порядку при
надзвичайних ситуаціях, пов'язаних з
антигромадськими проявами; сім'ї
загиблих під час Великої Вітчизняної
війни осіб із числа особового складу
груп самозахисту об'єктових та
аварійних команд місцевої
протиповітряної оборони, а також сім'ї
загиблих внаслідок бойових дій
працівників госпіталів, лікарень та
інших медичних закладів.

В даному випадку предметом позовних
вимог є питання стосовно порушеного
права на пільги дружини ветерана війни
- інваліда війни, який був визнаний за
життя інвалідом у зв'язку з отриманою
травмою під час проходження військової
служби, а не порушеного права сім`ї
учасника бойових дій, який загинув
(пропав безвісти) або помер внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини
або виконання інших обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), а також внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів, або під час
виконання завдань по охороні
громадського порядку при надзвичайних
ситуаціях, пов'язаних з
антигромадськими проявами.

Отже, є безпідставною вимога посадової
особи відповідача, викладена у листі
б/н б/д, щодо необхідності
підтвердження позивачем причини
смерті її чоловіка, пов'язаної із
виконанням завдань по охороні
громадського порядку при надзвичайних
ситуаціях, пов'язаних з
антигромадськими проявами.

За таких обставин, суд доходить
висновку про незаконність
призупинення призначення позивачеві
пільг по оплаті житлово-комунальних
послуг, з огляду на що відповідача слід
зобов'язати вказані пільги поновити.

Разом із тим, обираючи спосіб захисту
порушеного права як визнання
незаконним рішення про призупинення
пільг та, водночас, про визнання дій
неправомірними, позивач не врахувала,
що у листі відповідача йдеться саме про
прийняття рішення про призупинення
пільг, яке є наслідком відповідних дій -
проведення перевірки в Управлінні. Суд
також зауважує, що у позовній заяві
позивач не конкретизувала, які саме дії
вона просить визнати неправомірними, з
огляду на що суд доходить висновку, що
позовні вимоги слід задовольнити
частково та визнати незаконним рішення
Управління праці та соціального
захисту населення Авдіївської міської
ради Донецької області щодо
призупинення призначення позивачеві
пільги по оплаті житлово-комунальних
послуг, поновивши порушене право
позивача шляхом зобов'язання
відповідача поновити позивачеві
пільги.

На підставі статті 94 КАС України та
враховуючи немайновий характер
позовних вимог, з Державного бюджету
України на користь позивача підлягають
стягненню документально підтверджені
судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 73,08 гривень.

Керуючись статтями 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17,
23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121,
160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Авдіївської міської
ради Донецької області про визнання
рішення незаконним, визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області щодо призупинення призначення
ОСОБА_1 пільги по оплаті
житлово-комунальних послуг.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області поновити ОСОБА_1 пільги, надані
як «члену сім`ї померлих ветеранів
війни» відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору у розмірі 73
(сімдесят три) гривні 08 копійок.

Постанову прийнято в порядку
скороченого провадження та складено у
повному обсязі 1 квітня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку сторонами, а
також іншими особами у зв'язку з тим, що
суд вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання
апеляційної скарги стороною або іншою
особою, яка брала участь у справі,
обчислюється з моменту отримання копії
постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження
в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: