Справа № 809/881/14
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р.
Справа № 809/881/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання
Ферштей А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Рожнятівському районі
Івано-Франківської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нижньострутинське"

про стягнення заборгованості в сумі
336,79 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

21.03.2014 року Управління Пенсійного фонду
України в Рожнятівському районі
Івано-Франківської області (надалі -
позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нижньострутинське"
(надалі - відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 336,79 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідач в
порушення вимог пункту 1 статті 2 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування",
пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", частини 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", п. 6.8 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, допустив
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату і доставку пенсій по списку
№ 2, призначених на пільгових умовах
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", виплаченої позивачем за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України за лютий 2014 року в сумі 336,79 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подавши 17.04.2014
року до суду клопотання про розгляд
справи буз участі представника.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився. На
адресу суду надіслав клопотання від
31.03.2014 року та 07.04.2014 року про
відкладення розгляду справи на інший
зручний для суду час та день в зв'язку з
неможливістю прибути в судове
засідання з поважних причин. В судовому
засіданні 08.04.2014 року судом на підставі
пункту 3 частини 1 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
було відкладено розгляд справи в
зв'язку з неявкою представника
відповідача та наданням можливості
подати заперечення проти позову. В
судове засідання призначене на 17.04.2014
року представник відповідача повторно
не з'явився, подавши клопотання від
16.04.2014 року про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
прибуття в судове засідання, однак
жодних доказів в підтвердження
вказаного не подав.

Частиною 1 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що адміністративна справа
має бути розглянута і вирішена
протягом розумного строку, але не
більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом. Справи щодо
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби розглядаються та вирішуються
протягом розумного строку, але не
більше двадцяти днів з дня відкриття
провадження у справі.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, відповідно до норм
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, враховуючи відсутність
перешкод для розгляду справи в
судовому засіданні, визначених цією
статтею, а також відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
вважає за можливе розглянути дану
адміністративну справу в письмовому
провадженні.

Розглянувши матеріали
адміністративного позову, дослідивши і
оцінивши наявні в матеріалах справи
письмові докази в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню,
з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідач у
справі 13.12.1996 року зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності -
юридична особа, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 25.12.2013 року,
та взятий на облік в управлінні
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області.

Суд зазначає, що при вирішенні даної
справи керувався нормами Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування", інших Законів та
підзаконних нормативно-правових актів
в редакції, чинній на час дії спірних
правовідносин.

На час виникнення спірних
правовідносин між позивачем і
відповідачем виключно Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон)
визначалися: принципи та структура
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування;
коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню; перелік
платників страхових внесків, їх права
та обов'язки; порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків; стягнення заборгованості за
цими внесками, а також умови
відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій.

Статтею 5 вказаного Закону його дію
поширено на регулювання відносини, що
виникають між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Порядок справляння та використання
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування по пенсіях, призначених
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення", визначається
Законом України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування".

Згідно вимог пункту 1 статті 2 Закону
України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
об'єктом оподаткування для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, є фактичні витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідно до п.п. 1 абз. 2 пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" встановлено, що
до запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
пенсії призначаються за нормами цього
Закону в разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення". При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників, за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, та особам,
пенсії яким призначені відповідно до
пунктів "в"-"е" та "ж" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1
січня 2005 року - за рахунок коштів
Державного бюджету України до
досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Суд, виходячи із системного аналізу
вказаних вище приписів Закону
зазначає, що відповідно до статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", статті 2 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування", пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" відшкодуванню
підлягають пенсії, призначені за
пунктами "б"-"з" статті 13 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Інструкція про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затверджена Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 року за №21-1, із змінами та
доповненнями (далі - Інструкція),
встановлює обов'язок підприємств
здійснювати відшкодування витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Пунктом 6.4. Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України встановлено, що розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно пункту 6.8. вказаної Інструкції
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Враховуючи вищевикладені норми, суд
зазначає, що обов'язок визначення сум
відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій покладено на позивача,
відповідач в свою чергу зобов'язаний
здійснити відшкодування зазначених
витрат в розмірах визначених позивачем
та до 25-го числа щомісячно, підставою
для відшкодування вказаних сум є
розрахунки цих витрат, які надсилалися
відповідачу.

В судовому засідання з'ясовано, що
позивач на адресу місцезнаходження
відповідача надіслав розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів "б" -
"з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" з 2014 року, що
підтверджується копією супровідного
листа № 203/06 від 14.01.2014 року та
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення -
17.01.2014 року. Згідно вказаного
розрахунку відповідач зобов'язаний
здійснювати відшкодування позивачу
фактичні витрати на виплату та
доставку пільгової пенсії за списком №
2, призначеної його колишньому
працівнику ОСОБА_1, починаючи з січня 2014
року щомісячно по 336,79 грн.

Судом встановлено, що відповідачем
оскаржувалось дії Управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області щодо
правильності перерахунку пільгового
стажу ОСОБА_1, починаючи з 02.09.2010 року, та
розрахунку фактичних витрат на виплату
та доставку пільгової пенсії з грудня
2013 року, однак як вбачається із наявної
в матеріалах справи копії ухвали
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 04.03.2014 року
у справі № 809/651/14 позовну заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нижньострутинське"
до Управління Пенсійного фонду України
в Рожнятівському районі
Івано-Франківської області залишено
без розгляду. В той же час, відповідачем
не подано суду доказів про оскарження
дій Управління Пенсійного фонду
України в Рожнятівському районі
Івано-Франківської області щодо
розрахунку фактичних витрат на виплату
та доставку пільгової пенсії з січня 2014
року, а судом самостійно, виходячи з
принципу офіційного з'ясування
фактичних обставин справи, таких
обставин не встановлено.

Факт заборгованості Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Нижньострутинське" перед Управлінням
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за лютий 2014 року
підтверджується розрахунком фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій з 2014 року, витягом з
картки особового рахунку по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період з 01.01.2014 року по 01.03.2014 року.

Доказів оплати спірної суми
заборгованості, виконання обов'язку в
інший спосіб, припинення існування
такого обов'язку з будь-яких підстав
відповідач до суду не подав, а судом
самостійно відповідно до вимог ч. 4 ст. 11
КАС України таких доказів не виявлено.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку про задоволення позову в
повному обсязі.

Частиною четвертою статті 94 КАС
України встановлено, що у справах, в
яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Оскільки, відповідачем не надано суду
доказів понесення ним судових витрат,
підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 41, 128, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нижньострутинське"
(ідентифікаційний код 05400566, що
знаходиться за адресою: 77620,
Івано-Франківська область,
Рожнятівський район, село Нижній
Струтинь, вул. Кочержука, будинок 2) на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Рожнятівському районі
Івано-Франківської області
(ідентифікаційний код 20550990, що
знаходиться за адресою:
Івано-Франківська область, смт.
Рожнятів, площа Єдності, будинок 13)
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій в розмірі 336 (триста тридцять
шість) гривень 79 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі
22.04.2014 року.