Справа № 9101/125493/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 грудня 2013 рокусправа № 2а/0470/4084/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26.06.2012

у справі № 2а/0470/4084/12

за позовом ОСОБА_1

до комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради

про визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради з позовом, в якому
просив:

- визнати незаконними дії Комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради щодо відмови ОСОБА_1 в
реєстрації за ним права власності на
садибний житловий будинок АДРЕСА_1 на
підставі рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровськ від 16.01.2012;

- зобов'язати Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради
зареєструвати за ОСОБА_1 право
власності на садибний житловий будинок
АДРЕСА_1 на підставі рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровськ від 16.01.2012.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, право власності
на садибний житловий будинок АДРЕСА_1
визнано за ним постановою
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровськ від 16.01.2012.
Після звернення до відповідача за
проведенням реєстрації права
власності за рішенням суду відповідач
своїм рішенням від 13.03.2012 відмовив у
реєстрації права власності,
посилаючись на необхідність введення
нерухомого майна в експлуатацію та на
п.3.5, п.1.6 Тимчасового положення про
порядок реєстрації права власності та
інших речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 р. №7/5.
Позивач зазначає, що така відмова в
реєстрації права власності здійснена
відповідачем з порушенням ч.4 ст.124
Конституції України, вимог ст.19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26.06.12 адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними дії
Комунального підприємства
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації»
Дніпропетровської обласної ради щодо
відмови ОСОБА_1 в реєстрації за ним
права власності на домоволодіння
АДРЕСА_1, яке складається з житлового
будинку літ. А-1, загальною площею 50,5
кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., який
складається з: прибудови 1-1 площею 12,7
кв.м.; житлової 1-2 площею 8,0 кв.м.; кухні 1-1
площею 10,7 кв.м.; житлової 1-4 площею 6,5
кв.м.; житлової 1-5 площею 12,6 кв.м. і ганку
літ. а; літніх кухонь літ Б, В, Д; погребу
літ.під Б, вбиральні літ. Г, споруди - 1,І,
що розташоване на земельній ділянці 600
кв.м. на підставі рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровськ від 16.01.2012.

Зобов'язано відповідача здійснити
реєстрацію права власності за ОСОБА_1
на домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку літ.
А-1, загальною площею 50,5 кв.м., житловою
площею 27,1 кв.м., який складається з:
прибудови 1-1 площею 12,7 кв.м.; житлової 1-2
площею 8,0 кв.м.; кухні 1-1 площею 10,7 кв.м.;
житлової 1-4 площею 6,5 кв.м.; житлової 1-5
площею 12,6 кв.м. і ганку літ. а; літніх
кухонь літ Б, В, Д; погребу літ.під Б,
вбиральні літ. Г, споруди - 1,І, що
розташоване на земельній ділянці 600
кв.м., на підставі рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м. Дніпропетровськ від 16.01.2012 по
справі № 2-5396/11.

Постанову суду мотивовано тим, що,
відмовляючи у реєстрації права
власності, державний реєстратор
фактично провів правовий аналіз
законності та обґрунтованості рішення
суду, що не відноситься до компетенції
державного реєстратора, оскільки
жодним нормативно-правовим актом не
передбачені повноваження відповідача
щодо трактування рішень суду. Крім
того, під час здійснення реєстрації
права власності на підставі судового
рішення, яким визнано право власності
надання будь-яких інших додаткових
документів, діючим законодавством не
передбачено.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу (а. с. 65), в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог. Відповідач вважає, що суд першої
інстанції не врахував відсутності
введення в експлуатацію спірного
майна.

Представники сторін в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання відповідач
повідомлений судом належним чином.

Від відповідача надійшло письмове
клопотання про розгляд справи без
участі представника відповідача за
наявними в цій матеріалами. Також
відповідач зазначає, що у зв'язку із
змінами в законодавстві державна
реєстрація в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно, Єдиному реєстрі
заборони відчуження об'єктів
нерухомого майна, Державному реєстрі
іпотек, надання інформації із
зазначених реєстрів здійснюються до
01.01.2013. З 01.01.2013 припиняються
повноваження КП ДМБТІ ДОР щодо
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, рішенням АНД
районного суду м.Дніпропетровська від
16.01.2012 у справі № 2-5396/11 за ОСОБА_1
визнано право власності на
домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається
з житлового будинку літ. А-1, загальною
площею 50,5 кв. м, житловою площею 27,1 кв. м,
який складається з: прибудови 1-1 площею
12,7 кв. м; житлової 1-2 площею 8,0 кв. м;
кухні 1-1 площею 10,7 кв. м; житлової 1-4
площею 6,5 кв. м; житлової 1-5 площею 12,6
кв.м. і ганку літ. а; літніх кухонь літ Б,
В, Д; погребу літ. під Б, вбиральні літ.Г,
споруди - 1, І, що розташоване на
земельній ділянці 600 кв. м в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.7).

Позивач з метою реєстрації права
власності на підставі вказаного
судового рішення звернувся до КП
"Дніпропетровське МБТІ" з відповідною
заявою щодо реєстрації права власності
на зазначене вище нерухоме майно.

13.03.2012 КП "Дніпропетровське МБТІ" на
підставі п.3.5 Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 та
зареєстрованого Міністерством юстиції
України 18.02.2002 № 157/6465, прийняло
рішення про відмову у реєстрації права
власності на нерухоме майно,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
посилаючись на необхідність надання
документів щодо введення об'єкту
нерухомого майна в експлуатацію (а. с.11).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про протиправність дій відповідача.

Згідно ст.182 Цивільного кодексу України
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації, яка
здійснюється відповідним органом в
порядку, встановленому законом.

Відмова у державній реєстрації права
на нерухомість або правочинів щодо
нерухомості, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду.

Проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно в Україні
здійснюється відповідно до вимог
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України №7/5 від 07.02.02.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», п.1.2
вказаного Тимчасового положення
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно;

За приписами ст.4 наведеного Закону
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, в
тому числі, право власності на нерухоме
майно.

Відповідно до ч.4 ст.15 цього ж Закону
державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права за умови їх
відповідності законодавству і поданим
документам.

Згідно ч.5 ст.3 Закону № 1952-IV державна
реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом. Державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в порядку черговості
надходження заяв.

На момент виникнення спірних відносин
бюро технічної інвентаризації мало
делеговані владні повноваження у сфері
суспільних правовідносин, пов'язаних
зі здійсненням від імені держави дій
щодо реєстрації прав власності на
нерухоме майно.

Відповідно до ст.16 вказаного Закону
заява про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав, на
території якого розміщений об'єкт
нерухомого майна або більша за площею
його частина.

Разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
подаються документи, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення
відповідних прав, та документ, що
підтверджує оплату послуг з державної
реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно п.1.6. Тимчасового положення
державній реєстрації підлягає право
власності на закінчене будівництвом
нерухоме майно, яке прийняте в
експлуатацію у встановленому
законодавством порядку.

Підставою для державної реєстрації
прав, що посвідчують виникнення,
перехід, припинення речових прав на
нерухоме майно, обмежень цих прав, є в
тому числі, як зазначено в ч.1 ст. 19
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень», Додатку № 2 до
Тимчасового положення, рішення суду
стосовно речових прав на нерухоме
майно, обмежень цих прав, що набрали
законної сили.

Вичерпний перелік підстав відмови у
проведенні державної реєстрації прав
власності визначено ст. 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень», п.3.5 Тимчасового положення.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону № 1952-IV відмова у
державній реєстрації прав з підстав, не
передбачених цим Законом, заборонена.

Відповідно до положень п.3.5 Тимчасового
положення (на який послався відповідач,
як на підставу для відмови позивачу
реєстрації права власності) реєстратор
БТІ відмовляє у проведенні державної
реєстрації прав, якщо, зокрема: подані
документи не відповідають вимогам,
установленим Положенням та іншими
нормативно-правовими актами, або не
дають змоги установити відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач набув право звернення до
відповідача з метою реєстрації прав, що
виникли у нього згідно вищевказаного
рішення суду.

За приписами статті 124 Конституції
України судові рішення є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Згідно ч.2 статті 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010
№ 2453-VI судові рішення, які набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими особами,
об'єднаннями громадян та іншими
організаціями, громадянами та
юридичними особами на всій території
України.

Тобто рішення АНД районного суду
м.Дніпропетровська від 16.01.2012 у справі
№ 2-5396/11, якою визнано право власності
за ОСОБА_1 на вищевказане нерухоме
майно, і яка набрала законної сили
станом 27.01.2012, підлягає виконанню
відповідно до вимог Конституції
України та наведених вище приписів
Законів України, і є
правовстановлюючим документом для
проведення відповідної реєстрації
права власності.

Також слід зазначити, що рішенням АНД
районного суду м.Дніпропетровська від
16.01.2012 у справі № 2-5396/11 досліджено
питання підстав для визнання права
власності та визнано право власності
за ОСОБА_1 на спірну нерухомість. При
винесені означеного рішення судом
враховано дані технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1 (а.с.8) та той факт, що
ТОВ фірма «Технологія» в установленому
порядку проведено технічне обстеження
даного житлового будинку з прибудовою,
ганком, літніми кухнями, вбиральнею,
встановлено їх відповідність вимогам
надійності та безпечної експлуатації,
про що складений Звіт про проведення
технічного обстеження будівельних
конструкцій та інженерних мереж від
14.12.2011.

Виходячи з наведених правових норм в їх
сукупності, відсутність акту вводу в
експлуатацію нерухомого майна в даному
випадку не є підставою для відмови у
реєстрації права власності.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність вимог законодавства щодо
надання будь-яких інших додаткових
документів під час здійснення
реєстрації права власності на підставі
рішення суду.

Всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведена правомірність
рішення КП «Дніпропетровське «МБТІ»
від 13.03.2012 про відмову позивачу в
державній реєстрації права власності
за ОСОБА_1 на нерухоме майно,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає цілком правомірним задоволення
судом першої інстанції позовних вимог
ОСОБА_1

Посилання скаржника на те, що позивачем
не виконано п.3 рішення АНД районної
Ради депутатів трудящих від 13.01.78 № 20/2,
згідно з яким зобов'язано здати до
експлуатації вищезазначений житловий
будинок (а. с.12), колегією суддів до
уваги не приймається, оскільки
по-перше, стосується не позивача, а
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, по-друге, не
стосується даного спору з огляду на те,
що предметом даного спору є
наявність/відсутність у відповідача
законних підстав для відмови позивачу
у реєстрації права власності, а не
виконання вимог рішення рішення АНД
районної Ради депутатів трудящих від
13.01.78 № 20/2.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
під час розгляду справи в повному
обсязі дослідив обставини, які мають
значення для справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що з 01.01.2013
припиняються його повноваження щодо
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень колегія
суддів також не приймає до уваги,
оскільки вказана обставина не впливає
на правомірність прийняття судом
першої інстанції оскаржуваного
рішення, може мати значення при
виконанні судового рішення.

Передбачених статтею 202 КАС України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Дніпропетровське
міжміське міжміське бюро технічної
інвентаризації» Дніпропетровської
обласної ради залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетрвоського
окружного адміністративного суду від
26.06.2012 у справі № 2а/0470/4084/12 - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко