Справа № 823/3474/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/3474/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Орленко
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі суду в м. Києві
апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області та Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань м. Золотоша на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Золотоніському районі
Черкаської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша про
визнання дій незаконними та стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області звернулось до Черкаського
окружного адміністративного суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша та
просило визнати незаконними дії
відповідача щодо відмови у
відшкодуванні коштів на виплату пенсій
та стягнути заборгованість у сумі 148,35
грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року позов задоволено частково:
стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша на
користь позивача витрати на виплату
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві за
жовтень 2013 року у розмірі 52, 86 грн., в
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, Управління Пенсійного фонду
України в Золотоніському районі
Черкаської області подало апеляційну
скаргу, в якій просило постанову суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні позовних вимог скасувати
як таку, що ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити в цій частині нове рішення
про задоволення позову. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, а висновки,
викладені ним в оскаржуваній
постанові, не відповідають обставинам
справи.

Також не погоджуючись з прийнятим
судовим рішенням апеляційну скаргу
подало Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Золотоноша, в якій просило постанову
суду першої інстанції в частині
задоволення позовних вимог скасувати
як таку, що ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову в задоволенні позову. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що грошові
розрахунки з відшкодування витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відповідно до
вищевказаного Порядку відшкодування
можуть здійснюватися лише на
централізованому рівні, між виконавчою
дирекцією Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України та виконавчою
дирекцією Пенсійного фонду України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
Управління Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
згідно з актом щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за жовтень 2013 року
позивач поніс грошові витрати на
виплату пенсій (основний розмір);
щомісячної цільової грошової допомоги
на прожиття; витрати на виплату і
доставку пенсій у жовтні 2013 року на
загальну суму 9611 грн. 89 коп.

Відповідачем прийнято до
відшкодування витрати, понесені
позивачем у жовтні 2013 року на загальну
суму 9463 грн. 54 коп.

При цьому згідно із таблицею
розбіжностей до довідки про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по м. Черкаси у жовтні 2013
року відповідач не прийняв до заліку
для відшкодування суми витрат на
виплату пенсій громадянам держав -
учасниць СНД та членам їх сімей, які
отримали каліцтво в державах СНД і
переїхали на постійне місце проживання
в Україну на загальну суму 148 грн. 35 коп.

Частково задовольняючи
адміністративний позов, суд першої
інстанції виходив з того, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків. Водночас, зазначив,
що на момент отримання травми учень
ОСОБА_3 не перебував у трудових
відносинах з навчальним закладом, з
огляду на що суд дійшов висновку, що
даний випадок не є страховим, а тому у
відповідача відсутні підстави для
здійснення відповідних страхових
виплат.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з наступного.

Принципи та загальні правові,
фінансові та організаційні засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян в
Україні визначають Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року №16/98-ВР.

Статтею 1 встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

За змістом пункту 2 статті 7 Прикінцевих
положень Закону України «Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку цьому Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
продовжують отримувати належні
виплати та соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду та Фонду
соціального страхування України. При
цьому кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків у рахунок його страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, а між
страховиками з інших видів страхування
і Фондом соціального страхування від
нещасних випадків в подальшому
відбуваються відповідні розрахунки.

За змістом частини другої статті 2
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом «а» статті 27 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Абзацом третім цього пункту (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) встановлено, що уся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання-чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
цьому Фонду страхові платежі
підприємства, що ліквідувалися та на
яких було ушкоджено здоров'я
потерпілого.

Аналогічна правова позиція була
висловлена і Верховним Судом України у
постанові від 6 червня 2011 року (справа №
21-116а11).

Аналізуючи вищевикладені норми
законодавства та те, що нещасний
випадок у спірних правовідносинах мав
місце до розпаду СРСР, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог в частині стягнення
виплат пенсій ОСОБА_4, який отримав
каліцтво в державі СНД у розмірі 52 грн.
86 коп.

Щодо відшкодування виплаченої пенсії
ОСОБА_3, який був учнем профтехучилища і
отримав травму при виконанні завдання,
пов'язаного з навчанням, колегія суддів
апеляційної інстанції не погоджується
з висновком суду першої інстанції та
вважає, що позовні вимоги в цій частині
також підлягають задоволенню, з огляду
на таке:

Як вбачається з матеріалів справи,
Актом форми Н- 1 про нещасний випадок на
виробництві від 08.08.1974 підтверджується
отримання учнем Ватутінського
міського середнього профтехучилища №2,
- ОСОБА_3, - травми руки 07.08.1974.
Вищеозначений акт ніким не
оскаржувався та на даний час не
скасований.

Підставою для оплати потерпілому
витрат на медичну допомогу, проведення
медичної, професійної та соціальної
реабілітації, а також страхових виплат,
є акт розслідування нещасного випадку
або акт розслідування професійного
захворювання (отруєння) за
встановленими формами.

Тобто, з моменту складання акту
спеціального розслідування нещасного
випадку та визнання його таким, що
пов'язаний з виробництвом, виникає
право на отримання матеріального
забезпечення та/або соціальних послуг.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
нещасний випадок - це обмежена в часі
подія або раптовий вплив на працівника
небезпечного виробничого фактора чи
середовища, що сталися у процесі
виконання ним трудових обов'язків,
внаслідок яких заподіяно шкоду
здоров'ю або настала смерть.

За ст. 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» дія цього Закону
поширюється на осіб, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
на підприємствах, в установах,
організаціях, незалежно від їх форм
власності та господарювання (далі -
підприємства), у фізичних осіб, на осіб,
які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону. Разом з тим, відповідно до п. 2 ч.
1 ст. 8 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», обов'язковому
страхуванню від нещасного випадку
підлягають учні та студенти навчальних
закладів, клінічні ординатори,
аспіранти, докторанти, залучені до
будь-яких робіт під час, перед або після
занять; під час занять, коли вони
набувають професійних навичок; у
період проходження виробничої
практики (стажування), виконання робіт
на підприємствах.

Крім того, в силу ст. 38 Закону України
«Про професійно-технічну освіту» час
навчання у професійно-технічному
навчальному закладі зараховується до
трудового стажу учня, слухача, у тому
числі в безперервний і в стаж роботи за
спеціальністю, що дає право на пільги,
встановлені для відповідної категорії
працівників, якщо перерва між днем
закінчення навчання і днем зарахування
на роботу за набутою професією не
перевищує трьох місяців.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку що при поданні потерпілим
акту про нещасний випадок пов'язаний з
виробництвом за формою Н-1, та низки
інших документів, у робочого органу
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
виникає обов'язок щодо виплати
страхових виплат а також надання
медичних та соціальних послуг, - з
огляду на що вважає позовні вимоги
Управління в цій частині
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Отже, судом апеляційної інстанції
виявлено допущення судом першої
інстанції порушень норм матеріального
права, яке призвело до неправильного
вирішення справи в частині відмови в
задоволенні позовних вимог, - з огляду
на що оскаржувана постанова суду
підлягає скасуванню в цій частині з
ухваленням нової постанови про їх
задоволення.

Керуючись ст. ст.41, 160, 167, п.2 ч.1 ст.197, 198,
202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області задовольнити.

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша
залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог Управління
Пенсійного фонду України в
Золотоніському районі Черкаської
області про стягнення з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша
заборгованості з відшкодування коштів
на виплату пенсій у розмірі 95,49 грн.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Золотоноша на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Золотоніському районі
Черкаської області заборгованість з
відшкодування коштів на виплату пенсій
у розмірі 95,49 грн.

В решті постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 11
грудня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя

Желтобрюх І.Л.

Судді:

Мамчур Я.С

Шостак О.О.