Справа № К/9991/41561/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/41561/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Кобилянського М.Г., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Борівської районної державної
адміністрації Харківської області про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2011 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд
із позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Борівської районної державної
адміністрації Харківської області про
поновлення пропущеного строку для
звернення до суду, визнання дій
відповідача неправомірними і
зобов'язання його провести перерахунок
та виплату щорічної допомоги на
оздоровлення згідно статті 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі -
Закон № 796-ХІІ) за період з 1 січня 2005
року по момент розгляду справи, а також
у подальшому виплачувати йому таку
допомогу в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат.

Постановою Борівського районного суду
Харківської області від 2 березня 2011
року позов задоволено частково.
Поновлено позивачеві пропущений строк
для звернення до суду за захистом його
порушених прав та інтересів з 1 січня 2010
року. Визнано неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Борівської районної
державної адміністрації Харківської
області по нарахуванню та виплаті
ОСОБА_4 не в повному обсязі належної
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік згідно вимог статті 48 Закону №
796-ХІІ. Зобов'язано відповідача
нарахувати та здійснити дії по виплаті
позивачеві щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат з розміру,
встановленого статтею 53 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» на момент виплати, згідно вимог
статті 48 Закону № 796-ХІІ з урахуванням
виплачених сум.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Борівської районної державної
адміністрації Харківської області
задоволено, постанову Борівського
районного суду Харківської області від
2 березня 2011 року скасовано в частині
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Борівської районної
державної адміністрації Харківської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання провести
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2010 рік.
Позов ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Борівської районної державної
адміністрації Харківської області про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання провести перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік залишено без
розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2011 року і прийняти нове
рішення про задоволення його позовних
вимог.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За перевіркою матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_4 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 2 категорії.
Позивачеві щорічна допомога на
оздоровлення була виплачена за 2005 рік у
квітні 2005 року, за 2006 рік у липні 2006
року, за 2007 рік у березні 2007 року, за 2008
рік у березні та квітні 2008 року, за 2009
рік у травні 2009 року та за 2010 рік у липні
2010 року в розмірах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836 та
постановою Кабінету Міністрів України
«Про щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 12 липня
2005 року № 562.

ОСОБА_4 вважаючи, що Управлінням праці
та соціального захисту населення
Борівської районної державної
адміністрації Харківської області
йому в 2005-2010 роках було виплачено
допомогу на оздоровлення не в повному
обсязі, 18 лютого 2011 року звернувся в суд
з даним позовом.

Вирішуючи спір суд першої інстанції
дійшов висновку, що позивачем не надано
переконливих доказів пропущення ним
строку для звернення до суду з поважних
причин по перерахунку та виплаті
щорічної допомоги на оздоровлення за
2005-2009 роки, тому підлягають задоволенню
позовні вимоги про перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення тільки за 2010 рік.

Апеляційний суд ухвалюючи рішення
встановив, що позивачем, як до суду
першої інстанції, так і до суду
апеляційної інстанції, не було надано
доказів поважності пропущення строку
для звернення до суду з позовом щодо
визнання неправомірними дій
відповідача, зобов'язання його
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
2010 рік, а тому відсутні підстави для
поновлення ОСОБА_4 строку для звернення
до суду за захистом своїх прав за 2010
рік.

Відповідно до частин 1, 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України (у редакції, чинній на час
звернення в суд з вказаним позовом)
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 звернувся до
суду з даним позовом тільки 18 лютого 2011
року, не надавши належних доказів
поважності причин пропущення
передбаченого процесуальним законом
строку для звернення до
адміністративного суду, то колегія
суддів погоджується з висновком суду
щодо відсутності підстав для
поновлення позивачеві пропущеного
строку для звернення до
адміністративного суду за захистом
своїх прав.

Суд обґрунтовано не застосував до
даних правовідносин положення статті
268 Цивільного кодексу України, так як
дані правовідносини регулюються не
нормами Цивільного кодексу України, а
нормами спеціального законодавства. У
зв'язку з цим до таких вимог правила
позовної давності, встановлені главою
19 Цивільного кодексу України, не
застосовуються.

Не підлягають застосуванню до таких
вимог положення статті 46 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», статті
87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки зазначені
приписи встановлюють строки виплати
нарахованих пенсій за минулий час і не
визначають строки призначення та
нарахування пенсій.

Доводи касаційної скарги висновки
апеляційного суду не спростовують.

Згідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційну
скаргу позивача слід залишити без
задоволення, а оскаржувану ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 -
залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Борівської районної
державної адміністрації Харківської
області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання провести
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення - залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Кобилянський М.Г.