Справа № 820/4016/14
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 квітня 2014 р.
Справа №820/4016/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді - Нуруллаєва І.С.

при секретарі судового засідання -
Сковира Л.Ю.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2,

представника відповідача -
Вишневського О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
м. Харкові адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Державної міграційної
служби України у Харківській області, в
якому просив суд визнати протиправною
бездіяльність Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області у здійсненні
обміну посвідки на постійне проживання
в Україні, серія НОМЕР_1, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із досягненням
нею 45-річного віку.

Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області здійснити обмін
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, її посвідки на
постійне проживання в Україні, серія
НОМЕР_1, у зв'язку із досягненням нею
45-річного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 17.08.2004 року позивачу УГІРФО
УМВС України в Харківській області на
підставі висновку від 17.08.2004 р. було
видано посвідку на постійне проживання
в Україні . Досягнувши 45-річного віку,
позивач звернувся до відповідача із
заявою про обмін посвідки згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 28 березня 2012 р. № 251. Однак,
відповідачем не було здійснено
відповідних дій, щодо обміну посвідки
на постійне проживання ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку із досягненням
ним 45-річного віку.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
зазначив, що особова справа була
вилучена слідчим управлінням. Також
вказав, що для дослідження документів
які були подані при отриманні дозволу
на імміграцію та винесення рішення
щодо законних підстав у позивача на
обмін посвідки потрібна особова
справа.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, та просив задовольнити
позов у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо,
та у їх сукупності, суд виходить з
наступного.

Механізм видачі посвідки на постійне
проживання (далі - посвідка) іноземцям
та особам без громадянства, які
іммігрували в Україну, ведення обліку
посвідок і забезпечення зберігання їх
бланків передбачено Постановою
Кабінету міністрів України "Порядок
оформлення і видачі посвідки на
постійне проживання" від 26.12.2002 року (в
редакції чинній на час виникнення
правовідносин).

Пунктом 4 Порядку встановлено перелік
документів для оформлення посвідки, а
саме: заява встановленого Державним
департаментом у справах громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
зразка; копія паспортного документа з
імміграційною візою; копія рішення про
надання дозволу на імміграцію;
квитанція про сплату державного мита
або документ, який підтверджує
наявність пільг щодо його сплати.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
замість документів, зазначених в
абзацах третьому і четвертому пункту 4
цього Порядку, для оформлення посвідки
особам, зазначеним у пункті 4
Прикінцевих положень Закону України
"Про імміграцію", подаються такі
документи:

1) особами, які прибули в Україну на
постійне проживання до набрання
чинності Законом України "Про
імміграцію" та мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про прописку або
отримали посвідку на постійне
проживання в Україні, - оригінал і копія
паспорта громадянина колишнього СРСР
зразка 1974 року з відміткою про прописку
чи посвідка на постійне проживання;

2) особами, які змушені були залишити
місця постійного проживання в
Автономній Республіці Абхазія (Грузія)
і прибули для проживання в Україні, -
тимчасова довідка, отримана ними після
прибуття в Україну, та документ про
підтвердження факту безперервного
проживання в Україні не менш як п'ять
років, видані органом міграційної
служби;

3) особами, які прибули в Україну до 6
березня 1998 р. згідно з Угодою між Урядом
Соціалістичної Республіки В'єтнам та
Урядом СРСР про направлення і
прийняття в'єтнамських громадян на
професійне навчання та роботу на
підприємства і в організації СРСР від 2
квітня 1981 р. і залишилися проживати в
Україні, - копія документа, що
підтверджує прийняття на професійне
навчання чи роботу;

4) особами, які прибули в Україну
дітьми-сиротами у зв'язку із збройними
конфліктами у місцях їх постійного
проживання і виховуються
(виховувалися) у державних дитячих
закладах, в дитячих будинках сімейного
типу або над якими встановлено (було
встановлено) опіку чи піклування
громадян України, - документ, що
підтверджує виховання у державному
дитячому закладі, в дитячому будинку
сімейного типу або встановлення опіки
чи піклування.

Відповідно до п. 7 Порядку посвідка на
постійне проживання видається під
розписку заявникам, законним
представникам іммігрантів або за їх
дорученням, засвідченим нотаріально,
іншим особам. У паспортному документі
іммігранта на останній вільній
сторінці проставляється відмітка
встановленого зразка про наявність
дозволу на постійне проживання в
Україні.

Судом встановлено, що за результатами
розгляду заяви позивача начальником
УГІРФО УМВС України в Харківській
області було прийнято рішення
(висновок) від 17.08.2004 року про
документування громадянки В'єтнаму
ОСОБА_1 посвідкою на проживання в
Україні для іноземних громадян
терміном дії безстроково.

17.08.2004 року позивачем в УГІРФО УМВС
України в Харківській області на
підставі п.4 прикінцевих положень
Закону України "Про імміграцію" було
отримано посвідку на постійне
проживання серії ХР номер 11210 на
підставі висновку від 17.08.2004 року, строк
дії безстроково.

Відповідно до п.2 Порядку оформлення,
виготовлення і видачі посвідки на
постійне проживання та посвідки на
тимчасове проживання затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 березня 2012 р. № 251 заяви для
оформлення посвідок подаються
іноземцями та особами без громадянства
до територіальних органів або
підрозділів ДМС за місцем проживання.

Згідно п.9 зазначеного вище Порядку
строк дії посвідки на постійне
проживання не обмежується. Посвідка на
постійне проживання підлягає обміну в
разі досягнення особою 25- і 45-річного
віку.

Пунктом 15 Порядку встановлено перелік
документів для оформлення та обміну
посвідки на постійне проживання в разі
досягнення іноземцями та особою без
громадянства 25- і 45-річного віку, а саме:
1) заява, зразок якої встановлюється
МВС; 2) паспортний документ іноземця або
документ, що посвідчує особу без
громадянства (після пред'явлення
повертається), та його копія; 3)
посвідка, що підлягає обміну; 4)
квитанція про сплату державного мита
або документ, який підтверджує
наявність пільг щодо його сплати; 5) дві
фотокартки іноземця та особи без
громадянства розміром 3,5 х 4,5
сантиметра (на матовому папері).

При досягненні 45-річного віку позивач,
27.01.2014 року, звернувся до Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області
із заявою про обмін посвідки на
постійне проживання, подавши
відповідні документи, в тому числі
паспорт громадянки В’єтнаму з
відміткою про прописку, посвідку на
постійне проживання серії НОМЕР_1 та
сплату державного мита. (а.с.5-12)

На адресу представника позивача було
надіслано лист від 14.02.2014 року № 04/2428,
яким Перший заступник начальника
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області повідомив
позивача та його представника про
неможливість вирішення питання по суті
у зв'язку з тим, що особиста справа
громадянки В’єтнаму ОСОБА_1 була
вилучена на підставі постанови СУ
ГУМВС в Харківській області.

Однак суд не погоджується з висновками
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області та зазначає
наступне.

Пунктом 11 Порядку оформлення,
виготовлення і видачі посвідки на
постійне проживання та посвідки на
тимчасове проживання встановлено, що
за результатами розгляду заяви
протягом семи днів (для оформлення
посвідки на постійне проживання) або не
більш як 15 днів (для оформлення
посвідки на тимчасове проживання) з дня
подання всіх визначених цим Порядком
документів приймається рішення про
видачу або відмову у видачі посвідки,
яке затверджується Головою ДМС, а у
разі його відсутності - заступником
Голови ДМС чи начальником
територіального органу або підрозділу
ДМС чи його заступником. У заяві
робиться відмітка про прийняте рішення
або зазначаються причини відмови у
видачі посвідки.

Проте УГІРФО ГУМВС України в
Харківській області не прийнято
рішення по даній заяві про обмін
посвідки або про відмову в обміні
посвідки, що є порушенням вимог п.11
Порядку оформлення, виготовлення і
видачі посвідки на постійне проживання
та посвідки на тимчасове проживання
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28 березня 2012 р. №
251, відповідно до якого саме на відділи
у справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб управлінь МВС
в областях, як на територіальний орган,
покладено повноваження щодо прийняття
рішень, пов'язаних з оформленням
посвідки на постійне проживання.

Суд вважає, що Головним управлінням
Державної міграційної служби України в
Харківській області безпідставно не
була розглянута заява позивача про
обмін посвідки та не прийнято рішення в
межах своєї компетенції як
територіального органу щодо обміну
посвідки на постійне проживання, що
свідчить про допущену бездіяльність,
оскільки Головне управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області зобов'язане було
відповідно до вимог п.11 Порядку
оформлення, виготовлення і видачі
посвідки на постійне проживання та
посвідки на тимчасове проживання
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28 березня 2012 р. №
251 за результатами розгляду заяви
протягом семи днів (для оформлення
посвідки на постійне проживання) або не
більш як 15 днів (для оформлення
посвідки на тимчасове проживання) з дня
подання всіх визначених цим Порядком
документів прийняти рішення про видачу
або відмову у видачі посвідки.

Щодо посилання відповідача про
неможливість вирішення питання по суті
у зв'язку з тим, що особиста справа
громадянки В’єтнаму ОСОБА_1 була
вилучена на підставі постанови СУ
ГУМВС в Харківській області, суд
зазначає наступне.

Згідно ст.186
Кримінально-процесуального кодексу
України (в редакції що діяла на час
виникнення правовідносин ) копії
вилучених документів за клопотанням
власника, а також інших осіб, які за
законодавством мають право
користуватися цими документами, можуть
бути надані слідчим під час вилучення
документів. Копії вилучених документів
виготовляються з використанням
копіювальної техніки, електронних
засобів цих осіб (за їх згодою) або
копіювальної техніки, електронних
засобів органів, що проводять
вилучення, та засвідчуються підписом
слідчого і завіряються печаткою. У разі
неможливості виготовлення копій
вилучених документів або встановлення
їх власника під час вилучення слідчий
вносить до протоколу слідчої дії запис
про клопотання щодо надання копій
документів і в десятиденний строк з дня
вилучення документів надає
відповідним особам їх копії або
виносить вмотивовану постанову про
відмову у видачі копій документів, яка
може бути оскаржена прокурору або до
суду.

В супереч наведеним вище нормам
відповідачем, який є особою яка за
законодавством має право
користуватися цими документами, не
було витребувано копії матеріалів
особистої справи громадянки В’єтнаму
ОСОБА_1 та безпідставно не була
розглянута заява позивача про обмін
посвідки та не прийнято рішення щодо
обміну посвідки на постійне
проживання, що свідчить про допущену
бездіяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
по справі не доведено правомірності
дій та бездіяльності, щодо розгляду
заяви ОСОБА_1 про обмін посвідки на
постійне проживання в разі досягнення
45-річного віку.

Між тим, суд вважає за необхідне
зазначити, що підстав для покладення на
відповідача обов'язку, щодо здійснення
обміну ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, її посвідки
на постійне проживання в Україні, серія
НОМЕР_1, у зв'язку із досягненням неюм
45-річного віку суд з матеріалів справи
не вбачає, так як не реалізація
суб'єктом владних повноважень
законодавчо визначеної компетенції не
є підставою для реалізації такої
компетенції судом, бо матиме своїм
наслідком заміну судом функцій,
наданих законом іншому суб'єкту права.

Також суд вважає за необхідне
застосувати положення ч.2 ст.11 КАС
України у відповідності з яким суд може
вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів
сторін чи третіх осіб, про захист яких
вони просять.

Тому суд дійшов висновку про
необхідність виходу за межі позовних
вимог та зобов'язати відповідача
прийняти рішення за заявою обміну
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про обмін її
посвідки на постійне проживання в
Україні, серія НОМЕР_1, у зв'язку із
досягненням нею 45-річного віку
відповідно до Порядку оформлення,
виготовлення і видачі посвідки на
постійне проживання та посвідки на
тимчасове проживання затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№251 від 28.03.2012 р..

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1
до Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області підлягає
частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 9, 11, 71, 94, 160- 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління Державної
міграційної служби України у
Харківській області про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Державної
міграційної служби України в
Харківській області (),
щодо здійснення обміну посвідки на
постійне проживання в Україні серія
НОМЕР_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку
із досягненням нею 45-річного віку.

Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області прийняти рішення
за заявою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо
обміну її посвідки на постійне
проживання в Україні, серія НОМЕР_1, у
зв'язку із досягненням нею 45-річного
віку.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України (р/р 4011, отримувач: УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова,
код 37999628, МФО 851011, банк ГУДКСУ у
Харківській області) на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 73,08 грн.
(сімдесят три грн. 08 коп.)

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі повний текст
постанови складено 25.04.2014 року.

Суддя
І.С. Нуруллаєв