Справа № 490/859/14-а
Суддя: Подзігун Г. В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №
нп 2-а/490/1166/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді -

Подзігун Г.В.

при секретарі-

Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Миколаївської міської
ради про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
адміністративним позовом до
Миколаївської міської ради, в якому
просила визнати незаконним та
скасувати рішення Миколаївської
міської ради № 30/8 від 28.08.2013 року «Про
скасування п.3 Рішення виконавчого
комітету Центральної районної ради
м.Миколаєва від 20.03.1998 року №28 «Про
благоустрій квартир, будівництво
прибудов, закріплення приміщень,
змінення житлової та загальної площі»,
яким було закріплено підсобне
приміщення АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

Позивач та його представник в судове
засідання не з'явилися, надали заяву
про розгляд справи за їх відсутності,
вимоги позову підтримали.

Представник відповідача Миколаївської
міської ради Горобченко О.В. в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи за його відсутності,
вимоги позову не визнав.

Вивчивши доводи позову, дослідивши
письмові докази, суд вважає позовні
вимоги обгрунтованими виходячи з
наступного.

Рішенням виконавчого комітету
Центральної районної ради від 20.03.1998
року №28 за ОСОБА_1 було закріплено
підсобне приміщення розміром 3,90 х 7,90
яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1

28.08.2013 року Миколаївською міською
радою прийнято рішення №30/8 «Про
скасування п.3 Рішення виконавчого
комітету Центральної районної ради
м.Миколаєва від 20.03.1998 року №28 «Про
благоустрій квартир, будівництво
прибудов, закріплення приміщень,
змінення житлової та загальної площі»,
в якому зазначено: «Розглянувши
звернення адміністрації Центрального
району Миколаївської області від 18.06.2013
року стосовно скасування п.3 рішення
виконавчого комітету Центральної ради
м.Миколаєва від 20.03.1998 року №28, яким
було закріплено підсобне приміщення по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 керуючись рішенням
Конституційного суду України від 16.04.2009
року за №7-рп/2009 (Справа про скасування
актів органів місцевого
самоврядування) п.15 ч.1 ст.59 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні»
міська рада вирішила: п.3 рішення
виконавчого комітету Центральної
районної ради м.Миколаєва від 20.03.1998 №28
Про благоустрій квартир, будівництво
прибудов, закріплення приміщень,
змінення житлової та загальної площі»
скасувати.

Однак суд вважає, що при
скасуванні вказаного рішення
відповідачем був порушений
передбачений законодавством порядок
його скасування.

Так статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до положень статті 1
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації", виконавчу владу в
областях і районах, містах Києві та
Севастополі здійснюють місцеві
державні адміністрації. Місцева
державна адміністрація є місцевим
органом виконавчої влади і входить до
системи органів виконавчої влади.
Місцева державна адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу
владу на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Частиною першою та другою статті 6
вказаного Закону передбачено, що на
виконання Конституції України,
законів України, актів Президента
України, Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень, голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження, а керівники управлінь,
відділів та інших структурних
підрозділів - накази. Розпорядження
голів місцевих державних
адміністрацій, прийняті в межах їх
компетенції, є обов'язковими для
виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Згідно з частиною четвертою статті 41
цього Закону акти місцевих державних
адміністрацій ненормативного
характеру, прийняті в межах їх
повноважень, набирають чинності з
моменту їх прийняття, якщо самими
актами не встановлено пізніший термін
введення їх у дію. Ці акти доводяться до
їх виконавців, а при потребі -
оприлюднюються.

Крім того, частинами першою та третьою
статті 43 зазначеного Закону
передбачено, що акти місцевих
державних адміністрацій, що суперечать
Конституції України, законам
України, рішенням Конституційного Суду
України, актам Президента України та
Кабінету Міністрів України або
інтересам територіальних громад чи
окремих громадян, можуть бути
оскаржені до органу виконавчої влади
вищого рівня або до суду. Розпорядження
голови державної адміністрації, що
суперечать Конституції України,
законам України, рішенням
Конституційного Суду України, іншим
актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Статтею 39 цього Закону дано
вичерпний перелік повноважень голів
місцевих державних адміністрацій, до
якого не входить скасування власних
попередніх розпоряджень.

Отже, законодавством чітко визначено
коло суб'єктів, яким надані
повноваження щодо скасування
розпоряджень голови державної
адміністрації. Такими суб'єктами є
Президент України, голова місцевої
державної адміністрації вищого
рівня або суд.

Виходячи із системного аналізу
вказаних норм, суд дійшов висновку, що
скасування власного рішення
Миколаївської міської ради виходить за
межі їх повноважень та суперечить
вимогам Закону.

Відповідно до частини восьмої
статті 118 Конституції України рішення
голів місцевих державних
адміністрацій, що суперечать
Конституції та законам України,
іншим актам законодавства України,
можуть бути відповідно до закону
скасовані Президентом України або
головою місцевої державної
адміністрації вищого рівня.

Відповідно до ст.393 ЦК України правовий
акт органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування, який
не відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.Власник майна, права
якого порушені внаслідок видання
правового акта органом державної
влади, органом влади Автономної
Республіки Крим або органом місцевого
самоврядування, має право вимагати
відновлення того становища, яке
існувало до видання цього акта. У разі
неможливості відновлення попереднього
становища власник має право на
відшкодування майнової та моральної
шкоди.

Конституційний суд України у п. 5
рішення від 16.04.09р № 7-рп/2009 у справі №
1-9/2009 за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25,
частини чотирнадцятої статті 46,
частин першої, десятої статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) вказав, що в
Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність (стаття 3). Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами (стаття 74
Закону).Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.
Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування,
вичерпують свою дію фактом
їхнього виконання, тому вони не можуть
бути скасовані чи змінені органом
місцевого самоврядування після їх
виконання.

Відповідно до статті 121 Конституції
України прокуратура України становить
єдину систему, на яку покладається, в
тому числі, і нагляд за додержанням
законів органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування, їх
посадовими і службовими особами.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов
висновку, що внаслідок прийняття
відповідачем оскаржуваного позивачем
рішення Миколаївської міської ради
порушено право ОСОБА_1, яке підлягає
поновленню в судовому порядку.

Тому слід визнати незаконним та
скасувати рішення Миколаївської
міської ради № 30/8 від 28.08.2013 року «Про
скасування п.3 Рішення виконавчого
комітету Центральної районної ради
м.Миколаєва від 20.03.1998 року №28 «Про
благоустрій квартир, будівництво
прибудов, закріплення приміщень,
змінення житлової та загальної площі»,
яким було закріплено підсобне
приміщення по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Відповідно до ст.88 ЗУ "Про судовий збір"
з відповідача на користь позивача
слід стягнути судовий збір в розмірі
68,82 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 70, 71,
136, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати незаконним та
скасувати рішення Миколаївської
міської ради № 30/8 від 28.08.2013 року «Про
скасування п.3 Рішення виконавчого
комітету Центральної районної ради
м.Миколаєва від 20.03.1998 року №28 «Про
благоустрій квартир, будівництво
прибудов, закріплення приміщень,
змінення житлової та загальної площі».

Стягнути з Миколаївської
міської ради на користь ОСОБА_1 судовий
збір в розмірі 68,82 грн.

Апеляційну скаргу може бути подано до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Центральний районний суд м.Миколаєва
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя

Подзігун Г.В.