Справа № 820/7998/13-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 р.Справа № 820/7998/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючого судді

Старостіна В.В.

суддів:
Мінаєвої
О.М.

Шевцової
Н.В.

за участю секретаря судового засідання

Антоненко Н.В.

представника позивача

Харламова К.І.

представника відповідача
Ємець
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
20.01.2014р. по справі № 820/7998/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Завод ім. Фрунзе"

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Відкрите акціонерне товариство "Завод
імені Фрунзе" (далі позивач), звернулося
до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Харкові
Харківської області Державної
податкової служби (далі - відповідач), в
якому просило суд:

- скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 06.07.2012
року, податкове повідомлення-рішення №
від 06.07.2012 року, податкове
повідомлення-рішення № від 06.07.2012
року.

Судом першої інстанції встановлено,
що постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 29.11.2012 року
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2013 року
позов Публічного акціонерного
товариства "Завод ім. Фрунзе" до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Харкові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів задоволено частково,
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 06.07.2012 року №
в частині нарахування Товариству
"Завод ім. Фрунзе" ПДВ у сумі 90444 грн. за
основним платежем та 9845,50 грн. за
штрафними санкціями, а також податкове
повідомлення-рішення від 06.07.2012 року №
в частині визначення позивачеві
31071,69 грн. з податку на прибуток; в решті
позову - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.08.2013 року касаційні
скарги Відкритого акціонерного
товариства "Завод ім. Фрунзе" та
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Харкові
Державної податкової служби
задоволено частково. Постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 29.11.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2013 у
справі № 2а-10069/12/2070 змінено в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
щодо визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 06.07.2012 №
, у цій частині справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції, в решті постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 29.11.2012 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2013 року
у справі № 2а-10069/12/2070 залишено без змін.

Мотивами скасування рішень місцевого
та апеляційного судів з направленням
справи на новий розгляд було те, що при
визначені площі земельної ділянки для
розрахунку земельного податку суди
керувалися умовами договору про
обмеження користування майном № 735дн
від 27.09.2007 року, однак для перевірки
правильності суми обчислення податку
необхідно було дослідити договір
купівлі-продажу об'єкту нерухомості, в
якому визначена дійсна площа ділянки,
на якій він розташований, з урахуванням
прибудинкової території, а також суду
необхідно перевірити доводи позивача
щодо належності спірної ділянки іншому
суб'єкту господарювання.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.01.12014 року
адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Завод ім.
Фрунзе" до Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників податків у м. Харкові
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів про скасування податкового
повідомлення - рішення задоволено.

Скасовано податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Харкові ДПС від 06.07.2012 року № .

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить суд апеляційної інстанції
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Позивач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в якому посилаючись
на законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення, просить суд
апеляційної інстанції залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без
змін.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з великими
платниками податків у м. Харкові
Харківської області Державної
податкової служби в травні - червні 2012
року проведено документальну планову
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.07.2010 року по 31.11.2011 року,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010 року по 31.12.2011року.

В ході зазначеної перевірки,
податковим органом було встановлено,
що за договором купівлі-продажу від
27.09.2007 року, позивач придбав у
державного підприємства "Завод імені
В.О. Малишева" об'єкти нерухомості,
розташовані за адресою: м. Харків, вул.
Плеханівська, 126. (т.3 а.с. 96-101). Також
встановлено, що 27.09.2007 позивач уклав з
зазначеним продавцем договір про
обмежене користування майном № 735дн,
згідно з яким позивачеві було
встановлено обмежене користування
(сервітут) земельною ділянкою
державного підприємства "Завод імені
В.О. Малишева", автомобільної дороги з
асфальтовим покриттям та залізничної
колії. Загальна площа земельної
ділянки, на яку встановлено сервітут,
складає 22236 кв.м для експлуатації
об'єкта нерухомості (площі забудівлі),
6400 кв.м для обслуговування об'єкта
нерухомості, 6708 кв.м для проходу та
проїзду до об'єкта нерухомості. (т.3 а.с.
102-106).

За результатами перевірки податковим
органом було складено акт від 18.06.2012
року № 187/41-018/00236010 (т. 1 а.с. 117-212),
висновками якого встановлено
порушення позивачем, зокрема, п. 287.6 ст.
287 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження земельного
податку за період з 01.01.2011року по 31.12.2011
року на загальну суму 470500,93 грн., в тому
числі за січень 2011 року в сумі 39208,41 грн.,
лютий 2011 року в сумі 39208,41 грн., березень
2011 року в сумі 39208,41 грн., квітень 2011 року
в сумі 39208,41 грн., травень 2011 року в сумі
39208,41 грн., червень 2011 року в сумі 39208,41
грн., липень 2011 року в сумі 39208,41 грн.,
серпень 2011 року в сумі 39208,41 грн.,
вересень 2011 року в сумі 39208,41 грн.,
жовтень 2011 року в сумі 39208,41 грн.,
листопад 2011 року в сумі 39208,41 грн.,
грудень 2011 року в сумі 39208,42 грн.

На підставі акту перевірки від 18.06.2012
року № 187/41-018/00236010 податковим органом
було прийнято податкове
повідомлення-рішення: № від
06.07.2012 року (т. 1 а.с. 116), яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з земельного податку з юридичних осіб
на суму 529314,55 грн., в тому числі за
основним платежем - 470500,93 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями -
58813,62 грн..

Оспорювану суму земельного податку
податковим органом було нараховано за
частину земельної ділянки загальною
площею 28636 кв.м., яка включає 22236 кв.м -
для експлуатації об'єкта нерухомості
(площі забудівлі) та 6400 кв.м. - для
обслуговування об'єкта нерухомості.
При здійсненні розрахунку був
застосований порядок визначення суми
податкових зобов'язань з земельного
податку, встановлений підпунктом 271.1.2
п. 271.1 статті 271 Податкового кодексу
України, згідно якого базою
оподаткування є площа земельних
ділянок, нормативну грошову оцінку
яких не проведено.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Статтею 206 Земельного кодексу України
визначено, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

З 01.01.2011 року введено в дію Податковий
кодекс України (далі - ПК України), який
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст.14 ПК
України плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (далі - податок для
цілей розділу XIII цього Кодексу)
(підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК
України).

Справляння плати за землю здійснюється
відповідно до положень ПК України з
урахуванням критеріїв, які визначені у
розділі XIII "Плата за землю".

Відповідно до статті 269 ПК України
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі.

Об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні, а також земельні
частки (паї), які перебувають у
власності (стаття 270 ПК України).

Порядок обчислення плати за землю
визначено статтею 286 ПК України.

Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК
України підставою для нарахування
земельного податку є дані державного
земельного кадастру.

Платники плати за землю (крім фізичних
осіб) самостійно обчислюють суму
податку щороку станом на 1 січня і до 1
лютого поточного року подають
відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 ПК України, з
розбивкою річної суми рівними частками
за місяцями (пункт 286.2 статті 286 ПК
України).

Отже, колегія суддів зазначає, що
власники земельних ділянок та
землекористувачі обчислюють суму
плати за землю з урахуванням даних
державного земельного кадастру, який
відповідно до пп. 14.1.42 п. 14.1 ст. 14 ПК
України містить сукупність відомостей
і документів про місце розташування та
правовий режим земельних ділянок, їх
оцінку, класифікацію земель, кількісну
та якісну характеристики, розподіл
серед власників землі та
землекористувачів, підготовлених
відповідно до закону.

Водночас, статтями 286 та 287 ПК України
визначені окремі особливості
обчислення плати за землю.

Так, відповідно до абзацу другого
пункту 286.5 статті 286 ПК України у разі
переходу права власності на земельну
ділянку від одного власника до іншого
протягом календарного року податок
сплачується попереднім власником за
період з 1 січня цього року до початку
того місяця, в якому він втратив право
власності на зазначену земельну
ділянку, а новим власником - починаючи з
місяця, в якому у нового власника
виникло право власності.

Крім цього, при переході права
власності на будівлю, споруду (їх
частину) податок за земельні ділянки,
на яких розташовані такі будівлі,
споруди (їх частини), з урахуванням
прибудинкової території сплачується
на загальних підставах з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно (пункт 287.6 статті 287 ПК
України).

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК
України платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що з часу реєстрації права власності на
нерухоме майно (будівлю) у позивача як
його власника виник обов'язок зі сплати
земельного податку за земельну
ділянку, на якій розташований
відповідний об'єкт нерухомості з
урахуванням площі прибудинкової
території.

Щодо бази оподаткування земельним
податком, колегія суддів зазначає, що
приписами п. 271.1 ст. 271 Податкового
кодексу України передбачено два
механізми розрахунку земельного
податку, виходячи з того, що
приймається за базу оподаткування: -
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного відповідно до
порядку, встановленого цим розділом
(пп. 271.1.1); або площа земельних ділянок,
нормативну грошову оцінку яких не
проведено (пп. 271.1.2).

Тобто, колегія суддів зазначає, що
вибір порядку розрахунку земельного
податку залежить від того, чи проведено
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки.

Згідно з пунктами 34, 35 частини 1 статті 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування" до виключної
компетенції міської ради належить
вирішення на пленарних засіданнях
питань регулювання земельних відносин;
затвердження відповідно до закону
ставок земельного податку, розмірів
плати за користування природними
ресурсами, що є у власності відповідних
територіальних громад.

Як вбачається з матеріалів справи, що
рішенням сесії Харківської міської
ради від 25.12.2007 року № 335/07 затверджено
Технічну документацію з нормативної
грошової оцінки земель м. Харкова
станом на 01.01.2007 року, у тому числі,
базову вартість одного квадратного
метра земель міста Харкова у сумі 253,30
грн., яка отримана на підставі витрат на
освоєння і облаштування території
міста станом на 01.01.2007 року та підлягає
в подальшому індексації в порядку,
встановленому законодавством України.
Зазначеним рішенням також встановлено,
що плата за землю на підставі даних
Технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель міста Харкова
станом на 01.01.2007 року вводиться в дію з
01.03.2008 року.

Таким чином, зазначена нормативна
грошова оцінка земель м. Харкова з
01.03.2008 року є основою для визначення
розміру земельного податку, як
різновиду плати за землю.

Згідно норми статті 194 Земельного
кодексу України для забезпечення
необхідною інформацією органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, заінтересованих
підприємств, установ і організацій, а
також визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою призначений
державний земельний кадастр.

Статтею 204 Земельного кодексу України
визначено, що державний земельний
кадастр ведеться уповноваженим
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів.

Управління у сфері оцінки земель та
земельних ділянок здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів (абзац
другий статті 289 ПК України).

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про
оцінку земель" технічна документація,
зокрема з нормативної грошової оцінки
земельних ділянок у межах населених
пунктів затверджується відповідною
сільською, селищною, міською радою.
Витяг з технічної документації про
нормативну грошову оцінку окремої
земельної ділянки видається
відповідним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

08.04.2011 року Указом Президента України
за N 445/2011 затверджено Положення про
Державне агентство земельних ресурсів
України, відповідно до якого витяги з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельних ділянок видає
Держземагентство України, яке здійснює
свої повноваження безпосередньо і
через утворені в установленому порядку
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, районах, містах, а також
через міськрайонні, міжміські,
міжрайонні територіальні органи.

Таким чином, колегія суддів доходить
висновку, що за умови затвердженої
нормативної грошової оцінки земель у м.
Харкові, яка діяла у спірному періоді
(2011 рік), відповідач не мав правових
підстав для визначення податкових
зобов'язань позивачу з податку на
землю, виходячи з площі земельної
ділянки, як такої, нормативну грошову
оцінку по якій не проведено.

Крім того, матеріали справи містять
договір купівлі-продажу будівлі, (т. 3
а.с. 96-101), площа будівлі згідно якого не
відповідає площі, взятій для
розрахунку земельного податку. Розмір
прибудинкової території був
визначений відповідачем, виходячи з
умов господарського договору про
обмежене користування майном № 735 дп
від 27.09.2007 року, умови якого не можуть
бути підставою для розрахунку
земельного податку. Як вбачається з
акту перевірки, відповідач не
отримував інформації щодо нормативної
грошової оцінки земельної ділянки від
органів Держземаганства.

Колегія суддів не приймає посилання
відповідача на неотримання ВАТ "Завод
ім. Фрунзе" витягу про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки,
оскільки за приписами Податкового
кодексу України умовою обрання того чи
іншого порядку розрахунку земельного
податку ставлять у залежність не від
отримання чи неотримання витягу
платником, а від наявності або
відсутності затвердженої нормативної
грошової оцінки земель.

Таким чином, враховуючи викладене,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
відповідачем невірно розраховано
податкові зобов'язання позивача з
податку за землю.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, враховуючи приписи ч. 2 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, якою передбачено обов'язок
відповідача щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, колегія суддів вважає,
що відповідачем не доведено
правомірність податкового
повідомлення-рішення від від 06.07.2012 №
.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 20.01.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 КАС України, а
тому відсутні підстави для її
скасування та задоволення апеляційних
вимог відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків, щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Харкові Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.01.2014р. по
справі № 820/7998/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Мінаєва О.М.
Шевцова Н.В. Повний текст ухвали
виготовлений 22.04.2014 р.