Справа № П/811/895/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № П/811/895/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд
у складі: головуючого - судді
за участю секретаря - Сириці
за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції про зобов'язання вчинити дії, -
Позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить зобов'язати Кіровський ВДВС
Кіровоградського міського управління
юстиції вчинити дії щодо зняття арешту
з квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1,
від 11.11.2002р. ДВС Кіровського району та
зареєстрованого у Єдиному державному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 17.10.2008р. за №8082564.
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що вона є співвласницею
квартири за адресою АДРЕСА_1. В
листопаді 2013 року мала намір продати
належну їй квартиру, але під час
оформлення документів у нотаріуса їй
стало відомо, що на вказану квартиру у
2002 році накладено арешт державною
виконавчою службою. Також зазначає, що
20.11.2013р. вона звернулася до відповідача
із заявою про зняття арешту із
квартири, однак Кіровський ВДВС
Кіровоградського міського управління
юстиції листом від 19.03.2014р. повідомив,
що надати постанову про накладення
арешту не може, оскільки виконавче
провадження в межах якого накладався
арешт знищено у зв'язку з закінченням
Позивач та її представник в судовому
засіданні підтримали заявлені позовні
вимоги та просили суд їх задовольнити з
підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, що підтверджується
розпискою про вручення судової
Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
Таким чином, судом враховано, що
відповідач про дату, час та місце
судового розгляду справи повідомлений
належним чином, до того ж є суб'єктом
владних повноважень, та мав би
забезпечити явку в судове засідання
уповноваженого представника.
Зважаючи на викладене, а також на те, що
у справі є достатні матеріали, які
свідчать про права та взаємовідносини
сторін, суд визнав можливим розгляд
справи у відсутності відповідача.
Заслухавши пояснення позивача, її
представника, дослідивши письмові
докази у справі, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві
приватної спільної сумісної власності
належить квартира, розташована у
АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з
реєстру прав власності на нерухоме
майно (а.с.10-зв.-11).
Представник позивача в судовому
засіданні зазначав, що рішенням
господарського суду Кіровоградської
області від 05.07.2002р. по справі №3/179
частково задоволено позовну заяву
ОСОБА_3, та зобов'язано підприємця
ОСОБА_1 повернути підприємцю ОСОБА_3 290
найменувань товару групи «Здоров'я» на
суму 5132,90 грн. по накладних №№11, 12, 13, 14,
15 від 21.05.2012р. (а.с.6-7). Тому на думку
позивача на підставі даного рішення
суду постановою Державної виконавчої
11.11.2002р. було накладено арешт на належну
позивачу житлову квартиру за адресою
Позивач в судовому засіданні
зазначала, що вказане рішення суду
виконано нею в повному обсязі, жодних
зобов'язань перед ОСОБА_3 не має, про що
також свідчить заява приватного
підприємця ОСОБА_3 (а.с.12)
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, 17.10.2008 р. зареєстровано арешт
нерухомого майна квартири,
розташованої у АДРЕСА_1, як на власність
11.11.2002р. ДВС Кіровського району.
20.11.2013р. позивач звернулася із заявою до
Кіровського ВДВС Кіровоградського
міського управління юстиції, в якій
просила зняти арешт з квартири та майна
за адресою АДРЕСА_1. (а.с.8)
Листом від 19.03.2014р. відповідач
повідомив ОСОБА_1, що надати постанову
про накладення арешту на квартиру від
11.11.2002р. неможливо, оскільки виконавче
провадження знищено у зв'язку з
закінченням терміну зберігання. (а.с.9).
Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Ухвалою від 31.03.2014 р. зобов'язано
Кіровський ВДВС Кіровоградського
міського управління юстиції надати до
суду усі матеріали, що були або мали
бути взяті до уваги при вчиненні дій з
приводу яких подано позов.
Відповідачем вимоги ухвали не
виконано, доказів знищення виконавчого
провадження в межах якого накладено
арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1,
до суду не надано, а відтак суд
розглянув дану справу за наявними
Відповідно до ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999р.
№606-XIV (далі за текстом Закон №606-XIV)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).
Державний виконавець у відповідності
до ст.6 Закону №606-ХІV зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
роз'яснює особам, які беруть участь у
виконавчому провадженні або
залучаються до проведення виконавчих
дій, їхні права згідно з вимогами цього
Закону. Рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Згідно ст.11 Закону №606-ХІV державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до п.9.9 Порядку роботи з
документами в органах державної
виконавчої служби, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 25.12.2008 р. №2274/5 (далі за текстом -
Порядок), строк зберігання завершених
виконавчих проваджень, переданих на
зберігання, становить 3 (три) роки, крім
виконавчих проваджень, завершених за
постановами про накладення
адміністративного стягнення, строк
зберігання яких становить 1 (один) рік.
Обчислення строків зберігання
документів проводиться з 1 січня року,
який іде за роком завершення їх
діловодством.

Згідно з п.9.10 Порядку завершені
виконавчі провадження включаються в
акт про вилучення виконавчих
проваджень для знищення (додаток 17),
якщо передбачений для них строк
зберігання закінчився до 1 січня року, в
якому складений акт. Виконавчі
провадження, строки зберігання яких
закінчилися, підлягають знищенню після
затвердження акта про вилучення
виконавчих проваджень для знищення
керівником органу державної
виконавчої служби, підпис якого
скріплюється печаткою.

На підставі п.9.15 Порядку здавальні
описи (завершених виконавчих
проваджень), реєстр завершених
виконавчих проваджень, переданих на
зберігання, мають трирічний строк
зберігання, акт про вилучення
виконавчих проваджень для знищення -
п'ятирічний.

Зазначені документи підлягають
оперативному зберіганню в межах
установленого строку в органах
державної виконавчої служби, після
чого передаються в архів органу
юстиції для організації їх подальшого
знищення.

З аналізу зазначених норм суд дійшов
висновку, що знищенню підлягають
завершені (закінчені) виконавчі
провадження, строк зберігання яких
закінчився.

Підстави закінчення виконавчого
провадження передбачені ч.1 ст.49 Закону
№606-XIV.

Підстави закінчення виконавчого
провадження було передбачено ч.1 ст.37
Закону України "Про виконавче
провадження" від 21.04.1999 р. №606-ХІV, у
редакції, чинній до 09.03.2011р..

Відповідно до змісту ст.38 Закону
України "Про виконавче провадження", у
редакції, чинній до 09.03.2011р., у разі
закінчення виконавчого провадження
згідно із статтею 37 цього Закону, крім
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого органу державної
виконавчої служби; повернення
виконавчого документа стягувачу
згідно із статтею 40 цього Закону;
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, згідно із
статтею 40 1 цього Закону, припиняється
чинність арешту майна боржника,
скасовуються інші здійснені державним
виконавцем заходи примусового
виконання рішення, а також провадяться
інші дії, необхідні у зв'язку з
завершенням виконавчого провадження.
Завершене виконавче провадження не
може бути розпочате знову, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні
державним виконавцем був накладений
арешт на майно боржника, у постанові
про закінчення виконавчого
провадження, повернення виконавчого
документа стягувачу або повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, державний виконавець
зазначає про скасування арешту,
накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний
виконавець видає йому додаткові копії
постанови, вказаної у частині другій
цієї статті, для її пред'явлення до
органу нотаріату та інших органів, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження для
зняття арешту з майна.

Також відповідно до ст.50 Закону
№606-XIV у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

У разі якщо у виконавчому
провадженні державним виконавцем
накладено арешт на майно боржника, у
постанові про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, державний виконавець
зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника. За
заявою боржника державний виконавець
видає йому додаткові копії постанови,
зазначеної в частині другій цієї
статті, для їх пред'явлення до органів,
що здійснюють реєстрацію майна або
ведуть реєстр заборони на його
відчуження, для зняття арешту,
накладеного на майно.

Таким чином, після завершення
виконавчого провадження відповідно до
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний зняти арешт, накладений на
майно боржника. Доказів, які б
перешкоджали державному виконавцю, не
знімати арешт накладений на майно
боржника, відповідачем суду не надано.

Судом встановлено, що виконавче
провадження, у межах якого накладено
арешт на квартиру, розташовану АДРЕСА_1
завершено, при цьому з огляду на зміст
витягу з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
арешт на вказану квартиру, всупереч
вимогам Закону України "Про виконавче
провадження" знято не було, що
позбавляє позивача можливості вчиняти
дії щодо належного їй майна, вільно
розпоряджатися ним.

Відповідачем зазначені обставини не
заперечено, однак зазначено, що
матеріали виконавчого провадження
знищено.

У відповідності до п.3.13 Порядку на
кожному виконавчому провадженні, що
передане на зберігання, повинна бути
резолюція безпосереднього керівника
державного виконавця, яку він накладає
після ретельної перевірки всіх
документів у виконавчому провадженні.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.83 Закону №606-XIV
контроль за своєчасністю, правильністю
і повнотою виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби. Начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений державним
виконавцем акт, зобов'язати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.60 Закону №606-XIV, у
разі прийняття судом рішення про
зняття арешту з майна арешт з майна
знімається за постановою державного
виконавця не пізніше наступного дня,
коли йому стало відомо про такі
обставини. Копія постанови про зняття
арешту з майна надсилається боржнику
та органу (установі), якому була
надіслана для виконання постанова про
накладення арешту на майно боржника.

Таким чином, рішення про зняття арешту
приймається тим органом, який прийняв
рішення про накладення арешту шляхом
винесення постанови про скасування
арешту майна.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

На підставі викладеного, враховуючи те,
що на відповідача покладено обов'язок
при завершенні виконавчого
провадження вчинити дії щодо
скасування арешту, які при завершенні
виконавчого провадження вчинені не
були, зважаючи, що накладений арешт
перешкоджає позивачу вчиняти дії щодо
належної їй квартири у відповідності
до чинного законодавства, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
зобов'язання відповідача зняти арешт з
квартири за адресою: АДРЕСА_1 підлягає
задоволенню з урахуванням п.2 ч.4 ст.105 та
п.2 ч.2 ст.162 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 86, 159-163, 167 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов'язати Кіровський відділ
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції вчинити дії щодо зняття арешту
з квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1,
накладеного на підставі постанови 24049
від 11.11.2002р. Державною виконавчою
службою Кіровського району та
зареєстрованого у Єдиному державному
реєстрі заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна 17.10.2008р. за №8082564.

Присудити ОСОБА_1 з Державного бюджету
судові витрати в сумі 74 грн..

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено -
14.04.2014 року

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Т.М.
Кармазина