Справа № 217/299/14-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/217/50/2014
Справа № 217/299/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2014 року суддя Авдіївського
міського суду Донецької області
Соболєва І.П., розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області про визнання дій
неправомірними, стягнення
недонарахованої суми державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з серпня 2013 року по грудень 2013
року включно у розмірі 3 753,94 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Авдіївської міської
ради Донецької області про визнання
дій неправомірними, стягнення
недонарахованої суми державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з серпня 2013 року по грудень 2013
року включно у розмірі 3 753,94 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вона є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та отримує з 20 серпня 2013
року допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі 130 гривень на місяць, що не
відповідає положенням законодавства.
Посилаючись на вимоги Конституції
України, Законів України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», «Про
Державний бюджет на 2013 рік», рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008, позивач
просила визнати неправомірними дії
відповідача щодо нарахування,
призначення та виплати державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
стягнути з відповідача на її користь
недораховану державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з серпня 2013 року по грудень 2013
року включно в сумі 3 753,94 гривень.

Ухвалою від 5 березня 2014 року відкрито
скорочене провадження у даній справі.

27 березня 2014 року відповідачем подані
письмові заперечення проти позову, в
яких він зазначив, що позивачем
пропущено строк звернення до суду з
вимогами за період до 11 серпня 2013 року.
27 січня 2014 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
розміру державної соціальної допомоги.
Відповідач у перерахунку допомоги не
відмовляв, а роз'яснив своїм листом від
31 січня 2014 року порядок і розмір
здійснення виплат. Крім того, Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни до частини 1 статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», відповідно до яких
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень. Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
змін до Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» не вносилось,
рішень про зупинення дії цього Закону
на 2013 рік не приймалось. Таким чином,
відповідачем правомірно
застосовуються положення частини 1
статті 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми». Також вказав,
що виплата допомоги здійснюється на
підставі Постанови Кабінету Міністрів
України № 1751 від 27 грудня 2001 року.
Просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши обставини справи доказами
в межах заявлених позовних вимог, суд
встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини серії НОМЕР_1 від 9
липня 2013 року, виданим Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Авдіївського міського
управління юстиції Донецької області.

Позивачу як особі, застрахованій в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
відповідачем 20 серпня 2013 року
призначена допомога по догляду за
дитиною до трьох років у розмірі 130,00
гривень на місяць.

Згідно із заявою позивача від 27 січня
2014 року, вона звернулась до Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області з проханням здійснити їй
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною за період з серпня
2013 року по теперішній час у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Відповідач листом від 31.01.2014 № Б-004-5.1-6.2
відмовив позивачеві у проведенні
перерахунку та виплати допомоги із
посиланням на Закон України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

24.02.2014 позивач звернулась до суду із
даним адміністративним позовом, тобто
з дотриманням строку звернення до
адміністративного суду, передбаченого
частиною 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України).

Оскільки допомога позивачу призначена
20 серпня 2013 року і позовні вимоги
стосуються стягнення допомоги саме з 20
серпня 2013 року, тому суд вважає
необґрунтованими заперечення
відповідача стосовно пропуску
позивачем строку звернення до суду з
вимогами за період до 11 серпня 2013 року.

По суті заявлених позовних вимог суд
зазначає наступне.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що
відповідач не доказав у повній мірі
правомірність своїх дій з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
Законами України.

Пунктом 1 ст. 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод; основні обов'язки
громадянина.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI), правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» № 2811-ХІІ від 21.11.1992 (далі - Закон
№ 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» №
2240-ІІІ від 18.01.2001 (далі - Закон № 2240-III),
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
внесені відповідні зміни до Закону №
2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема,
змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ
його дію поширено на застрахованих
осіб, а із Закону № 2240-III виключено
статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки у даній справі предметом
спору є розмір виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, позивачу у
справі, то за таких обставин суд дійшов
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція наведена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2012 року, яка є обов'язковою
для суду відповідно до статті 244-2 КАС
України.

За таких обставин, та враховуючи, що
допомога по догляду за дитиною
призначена позивачеві саме з 20 серпня
2013 року, суд приходить до висновку, що
дії відповідача щодо відмови у
перерахунку та виплаті зазначеної
допомоги з 20 серпня 2013 року у розмірі,
нижчому за прожитковий мінімум, є
неправомірними.

Суд вважає, що належним способом
захисту права позивача в даному
випадку буде визнання неправомірними
дій відповідача саме щодо відмови у
перерахунку та виплаті зазначеної
допомоги з 20 серпня 2013 року у розмірі,
нижчому за прожитковий мінімум, а не
дій щодо нарахування та призначення
допомоги, як зазначає позивач в
позовній заяві, оскільки як вбачається
з листа відповідача від 31 січня 2014 року,
відповідачем надавалась відповідь на
заяву позивача від 28 січня 2014 року, яка
стосувалась проведення перерахунку (а
не нарахування, призначення) допомоги.

Стосовно позовних вимог про стягнення
недоотриманих сум допомоги, суд
зазначає наступне.

Як вбачається з довідки відповідача
про розмір сплачених позивачеві сум
допомоги, у серпні 2013 року позивачеві
сплачено 50,32 гривень (за період з 20.08.2013
по 31.08.2013), а за період вересень-грудень
2013 року - по 130 гривень на місяць.
Загальна сума отриманої допомоги у
період серпень 2013 року - грудень 2013 року
склала 570,32 гривень.

Статтею 7 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» розмір
прожиткового мінімуму для дитини віком
до 6 років встановлено з 1 січня в сумі 972
гривні, з 1 грудня - 1032 гривні.

Таким чином, у період з 20.08.2013 по 31.08.2013
позивач мала отримати допомогу у
розмірі 376,26 гривень, у період з 01.09.2013 по
30.11.2013 - у розмірі 972 гривні щомісяця, у
період з 01.12.2013 по 31.12.2013 - у розмірі 1 032,00
гривень. Тобто, у загальному розмірі 4
324,26 гривень. Фактично позивач отримала
допомогу в загальній сумі 570,32 гривень.
Таким чином, позивачем недоотримано 3
753,94 гривень (4 324,26 гривень - 570,32 гривень =
3 753,94 гривні).

За таких обставин, суд задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області частково.

Керуючись статтями 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17,
23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121,
160, 161, 162, 163, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Авдіївської міської
ради Донецької області про визнання
дій неправомірними, стягнення
недонарахованої суми державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з серпня 2013 року по грудень 2013
року включно у розмірі 3 753,94 гривень
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області щодо відмови ОСОБА_1 у
перерахунку та виплаті з 20 серпня 2013
року державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, меншому за прожитковий
мінімум, встановлений законом.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області на користь ОСОБА_1
недонараховану державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 20 серпня 2013
року по 31 грудня 2013 року у розмірі 3 753
(три тисячі сімсот п'ятдесят три) гривні
94 копійки.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанову прийнято в порядку
скороченого провадження та складено у
повному обсязі 1 квітня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку сторонами, а
також іншими особами у зв'язку з тим, що
суд вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання
апеляційної скарги стороною або іншою
особою, яка брала участь у справі,
обчислюється з моменту отримання копії
постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження
в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: