Справа № 2а-3381/11/2770
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/37402/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

при секретарі судового засідання
Мосійчук І.В.,

за участю ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Елефтерія" на постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14.05.2012 у
справі № 2а-3381/11/2770 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Елефтерія" до
Державної податкової інспекції у
Балаклавському районі Головного
управління Міндоходів у м. Севастополі
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство звернулась до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції, у якому заявлено вимоги
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення про
збільшення грошового зобов'язання у
вигляді штрафних (фінансових) санкцій
від 11.07.2011 № у сумі 439 532,00 грн., від
11.07.2011 № у сумі 439 532,00 грн., від
11.07.2011 № у сумі 564,00 грн. за
порушення позивачем вимог Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", Положення про ведення касових
операцій в національній валюті України
та Податкового кодексу України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 16.02.2012 позовні вимоги
Товариства задоволено. Судове рішення
обґрунтоване відсутністю з боку
позивача порушень вимог названих
законодавчих актів та приписами п. 7
підрозділу 10 розділу XX "Перехідні
положення" Податкового кодексу
України, згідно якого штрафні санкції
за порушення податкового
законодавства за період з 1 січня по 30
червня 2011 року застосовуються в
розмірі не більше 1 гривні за кожне
порушення.

Севастопольський апеляційний
адміністративний суд постановою від
14.05.2012 скасував рішення суду першої
інстанції та у задоволенні позовних
вимог Товариства відмовив. В основу
висновків суду апеляційної інстанції
було покладено такі ж самі підстави, що
і державним податковим органом під час
ухвалення оспорюваних податкових
повідомлень - рішень.

Не погодившись із судовим рішенням
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, де порушує питання
скасувати судове рішення апеляційної
інстанції, з посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, та залишити в
силі судове рішення першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
наведені у касаційній скарзі, надані
сторонами письмові докази в їх
сукупності, перевіривши та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Судами першої і апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що працівниками
державного податкового органу
здійснено фактичну перевірку
господарської одиниці позивача (АЗС по
вул. Богданова, 59 у м. Севастополі) щодо
здійснення розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі свідоцтв про державну
реєстрацію, виробництва та обігу
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
найманими особами, результати якої
зафіксовані у акті від 22.06.2011.

У ході вказаної перевірки було
встановлено, що позивачем в порушення
вимог ст. 2, ст. 3, ст. 5, ст. 7 Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР, пп. 2.2, пп. 2.3 -
пп. 2.7 п. 2 Порядку реєстрації та
опломбування у використанні
реєстратора розрахункових операцій за
товари/послуги, пп. 2.1. п. 2 Порядку
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій i розрахункових
книжок, затверджений наказом ДПА
України від 01.12.2000 № 614, пунктів 1.2, 2.6, 3.2
Положення про ведення касових операцій
в національній валюті України,
затвердженого Постановою правління
НБУ від 15.12.2004 № 637, ст. 267 Податкового
кодексу України, у період з 10.06.2011 по
14.06.2011 проведено розрахунки зі
споживачем за готівкові кошти на суму 87
906,40 грн. через незареєстрований
реєстратор розрахункових операцій
(далі - РРО) з використанням
незареєстрованої належним чином книги
обліку розрахункових операцій (далі -
КОРО), та несвоєчасно обліковані
готівкові кошти у повній сумі їх
фактичного надходження у КОРО на
підставі фіскальних звітів на суму 87
906,40 грн. Такий висновок фахівців
державного податкового органу
мотивовано тим, що РРО та КОРО були
зареєстровані Державною податковою
інспекцією лише 15.06.2011, а розрахункові
операції з реалізації товарів
проводились позивачем з 10.06.2011. У ході
перевірки також встановлено, що
позивачем порушено порядок
використання торгових патентів, що
полягало у відсутності на доступному
для огляду місці торгових патентів,
оскільки останні знаходились у папці
зі службовими документами.

На підставі акту перевірки та п. 1 ст. 17
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", п. 1 Указу
Президента України від 12.06.1995 № 436/96 "Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки", пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 125.1 ст. 125
Податкового кодексу України
відповідачем ухвалено оспорювані
позивачем податкові повідомлення -
рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та
обставин, встановлених попередніми
судовими інстанціями, здійснення
позивачем розрахункових операцій
через незареєстрований у
встановленому порядку РРО з
використанням незареєстрованої
належним КОРО стало фактичною
підставою для висновків державного
податкового органу щодо
незабезпечення позивачем видачі
належних розрахункових документів
(касових чеків) встановленого зразка за
реалізований товар та несвоєчасного
оприбуткування готівки у повній сумі
її фактичного надходження.

Основні засади державної політики щодо
регулювання ведення касових операцій в
національній валюті України на момент
виникнення спірних правовідносин було
визначено Положенням про ведення
касових операцій в національній валюті
України, затвердженого Постановою
правління НБУ від 15.12.2004 № 637.
Відповідно до п. 2.6 глави 2 Положення №
637 готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день її одержання) та в
повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки є здійснення
обліку зазначених готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень у
КОРО на підставі фіскальних звітних
чеків РРО.

Відповідно до ст. 2 Закону України від
06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" та п. 1.2 Положення
№ 637 КОРО - прошнурована і належним
чином зареєстрована в органах
державної податкової служби України
книга, що містить щоденні звіти, які
складаються на підставі відповідних
розрахункових документів щодо руху
готівкових коштів, товарів (послуг).

Отже, у разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки є сукупність
законодавчо встановлених послідовних
дій, а саме: фіксація повної суми
фактичних надходжень готівки у
фіскальних звітних чеках РРО та
відображення на їх підставі готівки у
КОРО.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
у п. 2.1.12 акту перевірки від 22.06.2011
зазначено, що друкування на РРО
фіскальних зірних чеків та їх
зберігання у КОРО здійснюється без
порушень, також судом було встановлено,
що за період з 10.06.2011 по 14.06.2011 позивачем
було оприбутковано всі грошові
надходження за надані послуги у
відповідності з дійсним
законодавством України, що
підтверджується прибутковими та
видатковими ордерами, Z-звітами,
операціями, проведеними через РРО
"службова видача", та записами у касові
книзі підприємства, які були
досліджені під час перевірки.

Також п. 1 ст. 3 Закону України від 06.07.1995
№ 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" зобов'язує
суб'єктів підприємницької діяльності
проводити розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та, послуг на повну суму
покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи РРО з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій.

Згідно з цим Законом термін
"розрахунковий документ" вживається в
такому значенні: це документ
встановленої форми та змісту (касовий
чек, товарний чек, розрахункова
квитанція, проїзний документ тощо), що
підтверджує факт продажу (повернення)
товарів, надання послуг, отримання
(повернення) коштів, купівлі-продажу
іноземної валюти, надрукований у
випадках, передбачених цим Законом, і
зареєстрованим у встановленому
порядку РРО або заповнений вручну (абз.
15 ст. 2 Закону).

Разом з тим, за змістом п. 1 ст. 17 Закону
265/95-ВР за порушення вимог цього Закону
до суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції за товари
(послуги), за рішенням відповідних
органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові
санкції у п'ятикратному розмірі
вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено
невідповідність - у разі проведення
розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки.

Жодного юридичного факту,
перерахованого у наведеному
вичерпному переліку дій
(бездіяльності), які можуть бути
підставою для застосування санкцій за
цим пунктом, суди не встановили.

Щодо визначення позивачу суми
грошового зобов'язання зі сплати
фінансових санкцій у сумі 564,00 грн. на
підставі пп. 125.1 ст. 125 Податкового
кодексу України за порушення пп. 267.6.1
вказаного Кодексу, яким встановлено
відповідальність за порушення порядку
отримання та використання торгового
патенту, суд першої інстанції вірно
застосував положення п. 7 підр. 10
розділу XX Податкового кодексу України,
згідно з якою штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.

Так, пп. 14.1.265 Податкового кодексу
України визначено, що штрафна санкція
(фінансова санкція, штраф) - плата у
вигляді фіксованої суми та/або
відсотків, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням яких покладено на
контролюючі органи, а також штрафні
санкції за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Водночас, Податковий кодекс України не
містить визначення податкового
законодавства. Проте, п. 3.1 цього
Кодексу встановлює, що податкове
законодавство України складається з
таких документів: - Конституції
України; з Конституції України; цього
Кодексу; Митного кодексу України та
інших законів з питань митної справи у
частині регулювання правовідносин, що
виникають у зв'язку з оподаткуванням
митом операцій з переміщення товарів
через митний кордон України (далі -
законами з питань митної справи);
чинних міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України і якими регулюються
питання оподаткування;
нормативно-правових актів, прийнятих
на підставі та на виконання цього
Кодексу та законів з питань митної
справи; рішень Верховної Ради
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування з питань
місцевих податків та зборів, прийнятих
за правилами, встановленими цим
Кодексом.

Статтею 267 Податкового кодексу
визначено платників, об'єкт
оподаткування та порядок справляння
збору за провадження деяких видів
підприємницької діяльності та порядок
використання торгового патенту (пп.
267.6).

Суб'єкти господарювання, що провадять
торговельну діяльність, торгівлю
готівковими валютними цінностями,
діяльність у сфері розваг та надають
платні послуги за порушення порядку
отримання та використання торгового
патенту, несуть відповідальність,
передбачену ст. 125 цього Кодексу.

Таким чином, відповідальність за
порушення норм Податкового кодексу
України однозначно є відповідальністю
за порушення податкового
законодавства. З урахуванням цього,
відповідальність за такі порушення у
вигляді штрафних санкцій за період з 1
січня по 30 червня 2011 року не повинна
перевищувати 1 гривні за кожне
порушення.

За викладених обставин суд першої
інстанції застосував норми
матеріального та процесуального права
та спір у справі вирішив правильно,
тому рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню, а
рішення ухвалене судом першої
інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Елефтерія"
задовольнити.

Постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14.05.2012 у справі № 2а-3381/11/2770
скасувати та залишити в силі постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 16.02.2012.

Ухвала (постанова) набирає законної
сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко