Справа № 808/2051/14
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року 11 год. 20 хв. Справа №
808/2051/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Р.В. Сацького,

при секретарі судового засідання
А.С. Ярошенко,

за участю представників сторін:

від позивача: Кофанова Н.В.;

від відповідача: Кіченко В.В.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
адміністративну справу

за позовною заявою: Публічного
акціонерного товариства «Український
графіт»

до: Управління Укртрансінспекції у
Запорізькій області

про: визнання протиправним та
скасування пункту 2 припису № 9 від
21.02.2014

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Публічного акціонерного
товариства «Український графіт»
(далі-Позивач) до Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області (далі - Відповідач), у якому
позивач просить визнати протиправним
та скасувати припис Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області № 9 від 21.02.2014 про усунення
порушень вимог законодавства, норм і
стандартів у сфері залізничного,
міського електричного (трамвай,
тролейбус) транспорту, виявлених під
час здійснення заходів державного
нагляду, в частині встановленого
пунктом 2 припису порушення:
«Підприємством здійснюється надання
послуг з перевезення вантажів
залізничним транспортом стороннім
суб'єктам господарювання без
регламентних технічних умов,
сертифіката на надання послуги та
сертифіката безпеки».

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що Публічне акціонерне товариство
«Укрграфіт» не є підприємством
залізничного транспорту
(перевізником), діяльності з надання
послуг на перевезення вантажів
залізничним транспортом не здійснює, й
відповідної ліцензії не має. Під'їзні
колії що примикають через ст. Алімова
Придніпровської залізниці до
залізничних колій загального
призначення, прийняті Позивачем в
оренду, згідно Договору № 232Д(2012)/804/24229/03
від 22.10.2012 укладеним між Публічним
акціонерним товариством «Укрграфіт»
та Публічним акціонерним товариством
«Запорізький алюмінієвий комбінат».
Крім того, між Публічним акціонерним
товариством «Укрграфіт» і дочірнім
підприємством «Придніпровська
залізниця» укладено договір
№ПР/М-12-3/4-1479/НЮдч/804/24448/03 від 20.12.2012 про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії (подавання і забирання вагонів).
Вимоги Постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження технічного
регламенту надання послуг з
перевезення пасажирів та вантажів
залізничним транспортом» № 193 від
01.03.2010 № 193 щодо необхідності
розроблення, погодження та
затвердження регламентних технічних
умов, а також отримання сертифіката на
надання послуги з установленим рівнем
безпеки, розповсюджуються на
виконавців послуг з перевезення
пасажирів та вантажів залізничним
транспортом - суб'єктів господарювання,
діяльність яких спрямована на надання
послуг з перевезення пасажирів та
вантажів залізничним транспортом.
Оскільки ПАТ «Укрграфіт» не є
перевізником у галузі залізничного
транспорту, послуг з перевезення
вантажів залізничним транспортом не
надає, припис Відповідача в оскарженій
частині є протиправним та підлягає
скасуванню.

У судовому засіданні представник
Позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним в позові, просив
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник Відповідача заперечував
проти задоволення адміністративного
позову у повному обсязі. У своїх
запереченнях представник Відповідача
зазначив, що Публічне акціонерне
товариство «Укрграфіт» здійснює
перевезення вантажів, які навантажені
у залізничні вагони, за допомогою
засобів залізничного транспорту
(локомотивами Публічного акціонерного
товариства «Укрграфіт») через ділянку
колії залізниці (ділянку колії
загального користування станція
Запоріжжя Ліве - станція ім. А.Алімова,
довжиною 23,2 км), а відповідно надає
послуги з перевезення пасажирів та
вантажів залізничним транспортом
стороннім суб'єктам господарювання
(підприємствам Публічне акціонерне
товариство «Запорізький виробничий
алюмінієвий комбінат», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Запоріжбуддеталь» та Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фьюче
ЛТД»). Виходячи із зазначеного Публічне
акціонерне товариство «Укрграфіт»
повинно виконувати Постанову Кабінету
Міністрів України від 01.03.2010 №193 в
частині розроблення, погодження та
затвердження регламентних технічних
умов надання послуг з перевезення
вантажу залізничним транспортом, та
отримання сертифікату на надання
послуги з установленим рівнем безпеки.

Вислухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом Публічне
акціонерне товариство «Український
графіт» зареєстровано як юридична
особа 27.09.1994 виконавчим комітетом
Запорізької міської ради.

22.10.2012 між ПАТ «Укрграфіт» та ПАТ
«Запорізький алюмінієвий комбінат»
укладений договір № 232Д(2012)/804/24229/03,
згідно із яким ПАТ «Укрграфіт»
прийняті в оренду залізничні під'їзні
колії, що примикають через ст. Алімова
Придніпровської залізниці до
залізничних колій загального
призначення.

20.12.2012 між ПАТ «Укрграфіт» та ДП
«Придніпровська залізниця» укладено
договір № ПР/М-12-3/4-1479/НЮдч/804/24448/03 про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії (подавання і забирання вагонів).

Також, ПАТ «Укрграфіт», як
підприємством, якому на правах оренди
належить під'їзна колія, укладено
договори з кількома контрагентами -
підприємствами, що мають у межах
під'їзної колії свої склади та
залізничні колії. Предметом цих
договорів є експлуатація під'їзної
колії (відправлення вантажів, які не
відносяться до небезпечних, маневрові
роботи, подача та збирання вагонів,
зважування на вагонних вагах).

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження технічного
регламенту надання послуг з
перевезення пасажирів та вантажів
залізничним транспортом» № 193 від
01.03.2010 затверджено «Технічний
регламент надання послуг з перевезення
пасажирів та вантажів залізничним
транспортом», яким визначені вимоги до
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів залізничним транспортом та
процедура проведення оцінки
відповідності цих послуг таким
вимогам.

Згідно п. 6 «Технічного регламенту
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів залізничним транспортом»
виконавець повинен мати
кваліфікований персонал, який
відповідає встановленим
законодавством вимогам, зокрема, за
безпеку та якість надання послуг;
дотримуватися технологічних вимог,
зміст яких визначено в регламентних
технічних умовах, які встановлюють
послідовність, обсяг і строк надання
послуги, процес експлуатації, ремонту
та обслуговування засобів
залізничного транспорту; утримувати
засоби залізничного транспорту у
стані, що відповідає санітарним та
іншим установленим нормам і правилам.

Згідно п. 10 «Технічного регламенту
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів залізничним транспортом»
виконавець повинен мати сертифікат на
надання послуги з установленим рівнем
безпеки, виданий згідно з правилами
оцінки відповідності надання послуг,
що визначаються центральним органом
виконавчої влади в галузі транспорту.

Згідно п. 2 «Технічного регламенту
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів залізничним транспортом»
виконавець послуг з перевезення
пасажирів та вантажів залізничним
транспортом - суб'єкт господарювання
(юридична або фізична особа),
діяльність якого спрямована на надання
послуг з перевезення пасажирів та
вантажів залізничним транспортом.

Відносини з приводу надання послуг з
перевезення, в тому числі, перевезення
вантажів залізничним транспортом,
регулюються положеннями Цивільного
кодексу України, Господарського
кодексу України, Законом України «Про
транспорт», Законом України «Про
залізничний транспорт», транспортними
кодексами (Статутом залізниць України),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Відповідно до ст. 306 Господарського
кодексу України перевезенням вантажів
у цьому Кодексі визнається
господарська діяльність, пов'язана з
переміщенням продукції
виробничо-технічного призначення та
виробів народного споживання
залізницями, автомобільними дорогами,
водними та повітряними шляхами, а також
транспортування продукції
трубопроводами. Суб'єктами відносин
перевезення вантажів є перевізники,
вантажовідправники та
вантажоодержувачі.

Згідно ст. 307 Господарського кодексу
України за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити ввірений їй
другою стороною (вантажовідправником)
вантаж до пункту призначення в
установлений законодавством чи
договором строк та видати його
уповноваженій на одержання вантажу
особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається в
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням перевізного документа
(транспортної накладної, коносамента
тощо) відповідно до вимог
законодавства.

Аналогічні норми містить глава 64
Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст. 908 ЦК України
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти здійснюється за договором
перевезення. Загальні умови
перевезення визначаються цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно ст. 909 ЦК України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
ввірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням транспортної накладної
(коносамента або іншого документа,
встановленого транспортними кодексами
(статутами).

Статтею 22 Закону України «Про
транспорт» визначено, що перевезення
пасажирів, вантажів, багажу, пошти,
здійснюються підприємствами
залізничного транспорту, що входять до
складу залізничного транспорту.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
залізничний транспорт» залізниця -
статутне територіально-галузеве
об'єднання, до складу якого входять
підприємства, установи та організації
залізничного транспорту і яке, при
централізованому управлінні, здійснює
перевезення пасажирів та вантажів у
визначеному регіоні транспортної
мережі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
залізничний транспорт»:

«залізничний транспорт» -
виробничо-технологічний комплекс
організацій і підприємств
залізничного транспорту загального
користування, призначений для
забезпечення потреб суспільного
виробництва і населення країни в
перевезеннях у внутрішньому і
міжнародному сполученнях та надання
інших транспортних послуг усім
споживачам без обмежень за ознаками
форми власності та видів діяльності
тощо;

«промисловий залізничний транспорт» -
транспортно-технологічний комплекс,
який забезпечує системне переміщення
вантажів у процесі виробництва (між
виробництвами, виробничими циклами,
окремими операціями або
підприємствами в цілому) та взаємодію
із залізничним транспортом загального
користування і не належить до нього.

Промисловий залізничний транспорт
використовується суб'єктами
господарювання для здійснення
внутрішніх технологічних переміщень
вантажів під'їзними коліями (коліями
незагального користування).

Аналіз зазначених положень
законодавства надає підстави для
висновку про те, що перевезення
вантажів залізничним транспортом
здійснюється виключно залізницями,
послуги з перевезення пасажирів,
багажу та вантажів залізничним
транспортом можуть надаватися
виключно підприємством залізничного
транспорту (перевізником); перевезення
вантажу залізничним транспортом
здійснюється за договором перевезення
вантажу, укладення якого
підтверджується складенням
перевізного документа (залізничної
накладної).

Згідно приписів Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
технічного регламенту надання послуг з
перевезення пасажирів та вантажів
залізничним транспортом» № 193 від
01.03.2010, обов'язок розроблення,
погодження та затвердження
регламентних технічних умов, а також
отримання сертифіката на надання
послуги з установленим рівнем безпеки,
розповсюджуються на виконавців послуг
з перевезення пасажирів та вантажів
залізничним транспортом.

Судом встановлено, що основною
діяльністю Позивача є виробництво
електричного устаткування. Позивач не
є підприємством залізничного
транспорту (перевізником), що здійснює
діяльність з надання послуг на
перевезення пасажирів та вантажів
залізничним транспортом.

Посилання Відповідача на те, що
Позивачем за допомогою власних засобів
(локомотивів) надаються послуги з
перевезення вантажів стороннім
суб'єктам господарювання, які мають у
межах під'їзної колії свої склади та
під'їзні залізничні колії, а саме: ПАТ
«Запорізький виробничий алюмінієвий
комбінат», ТОВ «Запоріжбуддеталь», ТОВ
«Фьюче ЛТД», є незмістовним з огляду на
наступне.

Предметом договорів, укладених між
Позивачем та підприємствами, що мають у
межах під'їзної колії свої склади та
під'їзні залізничні колії, є
експлуатація під'їзної колії
(відправлення вантажів, які не
відносяться до небезпечних, маневрові
роботи, подача та збирання вагонів,
зважування на вагонних вагах). По
відношенню до цих підприємств Позивач
не є перевізником,
вантажовідправником, або
вантажоодержувачем. Жодних договорів
на перевезення вантажів залізничним
транспортом, за умовами яких Позивач
виступав би в якості перевізника, не
укладалось.

Переміщення вантажів здійснюється
промисловим залізничним транспортом
ПАТ «Укрграфіт» під'їзною колією ПАТ
«Укрграфіт» у взаємодії із залізничним
транспортом загального користування
згідно укладеного між ПАТ «Укрграфіт»
та ДП «Придніпровська залізниця»
договору від 20.12.2012 №
ПР/М-12-3/4-1479/НЮдч/804/24448/03 про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії Публічного акціонерного
товариства «Український графіт».

Крім того, п. 1.1 «Правил оформлення
перевізних документів», затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 № 644, встановлено, що
на кожне відправлення вантажу,
порожніх власних, орендованих вагонів
та контейнерів відправник надає
станції відправлення перевізний
документ (накладну) за формою,
наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Пункт 1.2 вказаних Правил, визначає, що
накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
одночасно є договором застави вантажу
для забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення, де
видається одержувачу разом з вантажем.

Судом встановлено, що Позивачем не
оформлювалось жодних перевізних
документів (залізничних накладних), в
яких було би зазначено, що перевізником
вантажу є Публічне акціонерне
товариство «Український графіт».

В листі від 17.02.2014 № 833/8/15-14 Державною
інспекцією України з безпеки на
наземному транспорті надане
підтвердження того, що учасниками
процесу перевезення вантажів є
виключно вантажовідправник,
перевізник та вантажоодержувач, які й
надають послуги з перевезення вантажів
залізничним транспортом відповідно до
«Технічного регламенту надання послуг
з перевезення пасажирів та вантажів
залізничним транспортом»,
затвердженого Постановою Кабінету
міністрів України № 193 від 01.03.2010.

Отже, з огляду на викладене, суд вважає
твердження відповідача щодо наявності
факту надання Позивачем послуг з
перевезення вантажів залізничним
транспортом необґрунтованими, не
підтвердженими належними доказами та
такими, що не відповідають дійсності.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до положень Конституції
України, Господарського кодексу
України, Кодексу адміністративного
судочинства України, «Положення про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті»,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 № 387/2011,
Укртрансінспекція, як державний орган,
має діяти виключно в межах повноважень
передбачених Конституцією, Законами
України та іншими актами
законодавства.

Проаналізувавши норми Цивільного
кодексу України, Господарського
кодексу України, Закону України «Про
транспорт», Закону України «Про
залізничний транспорт», Статуту
залізниць України, Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.03.2010 № 193,
Наказу Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 № 644, суд дійшов
висновку, що Публічне акціонерне
товариство «Український графіт» не
зобов'язане здійснювати дії щодо
розроблення, погодження та
затвердження регламентних технічних
умов згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.03.2010 № 193 «Про
затвердження Технічного регламенту
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів залізничним транспортом».

Таким чином, Відповідачем неправомірно
зазначено в оскарженому приписі про
порушення Публічним акціонерним
товариством «Український графіт»
вимог законодавства, норм, стандартів у
сфері залізничного транспорту в
зв'язку із наданням послуг з
перевезення вантажів залізничним
транспортом стороннім суб'єктам
господарювання без регламентних
технічних умов, сертифіката на надання
послуги та сертифіката безпеки,
оскільки факт надання Публічним
акціонерним товариством «Український
графіт» послуг з перевезення вантажу
не мав місце. Відповідно, припис
відповідача в цій частині підлягає
скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною 1 статті 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 11 цього
Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги ПАТ
«Український графіт» підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 2, 11, 17, 18, 71, 87, 90, 94,
158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати
припис Управління Укртрансінспекції у
Запорізькій області № 9 від 21.02.2014 про
усунення порушень вимог законодавства,
норм і стандартів у сфері залізничного,
міського електричного (трамвай,
тролейбус) транспорту, виявлених під
час здійснення заходів державного
нагляду, в частині встановленого
пунктом 2 припису порушення:
«Підприємством здійснюється надання
послуг з перевезення вантажів
залізничним транспортом стороннім
суб'єктам господарювання без
регламентних технічних умов,
сертифіката на надання послуги та
сертифіката безпеки».

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства «Український
графіт» витрати на сплату судового
збору - у сумі 210 (двісті десять) грн. 84
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В.
Сацький