Справа № 336/519/14-а
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2014-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/519/14-а
Пров. № 2-а/336/3/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

при секретарі - Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до старшого інспектора
адміністративної практики ВДАІ ЗМУ
ГУМВС України в Запорізькій області
капітана міліції Тимчик Вікторії
Миколаївни про визнання
неправомірними дій щодо притягнення до
адміністративної відповідальності,
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом про визнання
неправомірними дій щодо притягнення до
адміністративної відповідальності,
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення, яку
винесено 10 січня 2014 року старшим
інспектором адміністративної практики
ВДАІ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області капітаном міліції Тимчик В.М.
за ознаками правопорушення, що
передбачене ст. 122 ч. 1 КупАП.

Вважаючи, що оскаржувана
постанова є незаконною, оскільки в його
діях відсутні ознаки як об'єктивної,
так і суб'єктивної сторони
правопорушення, просить про її
скасування.

В обґрунтування вимог в судовому
засіданні позивач пояснив, що
оскаржувана постанова містить
висновки про те, що о 12 годині 30 хвилин 9
грудня 2013 року позивач, керуючи
транспортним засобом по вул. Тельмана у
с.м.т. Красногвардійському Автономної
Республіки Крим, не виконав вимоги
дорожніх знаків 3.1 «Рух заборонено» та
5.33 «Пішохідна зона» і здійснив виїзд на
територію ділянки проїзної частини,
рух по якій заборонений, що містить
порушення вимог пунктів 8.4, 26.2, 33.5.33
Правил дорожнього руху України. Вважає,
що висновок інспектора не ґрунтується
на фактичному вчиненні ним
правопорушення, оскільки в зазначений
в постанові час він діяв в умовах п. 26.3
«Правил…», відповідно до якого в,їзд в
пішохідну зону дозволяється лише
транспортним засобам, що обслуговують
громадян і підприємства, які
розташовані у зазначеній зоні, а також
транспортним засобам, що належать
громадянам, які проживають або
працюють у цій зоні, чи автомобілям
(мотоколяскам), позначеним
розпізнавальним знаком «Інвалід»,
якими керують водії-інваліди. Оскільки
він як співробітник суб'єкта
господарювання, яке надає послуги в
сфері охорони, супроводжував клієнта
цього підприємства до банківської
установи, він заїхав в зазначену зону в
інтересах безпеки замовника цих
послуг. У зв'язку з викладеним просить
визнати дії інспектора протиправними,
а оскаржувану постанову скасувати.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує, пояснивши, що в зазначений в
постанові час, в зазначеному місці
позивач, керуючи автомобілем
«Фольксваген», у відсутність права на
в,їзд в пішохідну зону, що передбачене
п. 26.3 Правил дорожнього руху України
здійснив в,їзд в таку зону.

Вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд знаходить позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню, з
наступних міркувань.

Судом встановлено, що 10 січня 2014 року
старшим інспектором адміністративної
практики ВДАІ ЗМУ ГУМВС України в
Запорізькій області капітаном міліції
Тимчик В.М. відносно позивача винесено
постанову про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч. 1 КУпАП за ознаками порушення
водіями транспортних засобів вимог
дорожніх знаків.

Відповідно до ст. 9 КупАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

В силу ст. 1 КУпАП завданням Кодексу
України про адміністративні
правопорушення є охорона прав і свобод
громадян, виховання громадян у дусі
точного і неухильного додержання
Конституції і законів України, поваги
до прав, честі і гідності інших
громадян, до правил співжиття,
сумлінного виконання своїх обов'язків,
відповідальності перед суспільством, а
за змістом ст. 7 КУпАП провадження в
справах про адміністративне
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те
органами і посадовими особами заходів
адміністративного впливу провадиться
в межах їх компетенції, у точній
відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясовувати, чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно із ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен надати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі.

Вирішуючи позов, суд знаходить
твердження позивача про відсутність в
його діях ознак правопорушення, за яким
його піддано відповідальності,
неспроможними, оскільки вони
спростовуються фактичними даними,
наданими відповідачем, які не
оспорюють ся і куделею В.С., хоча він
придає їм інший зміст, заявляючи про
свій рух в зоні, де він заборонений у
зв'язку з обслуговуванням клієнта
банківської установи, що розташована в
цій зоні.

З огляду на викладене суд знаходить, що
позивач не довів обґрунтованість своїх
вимог, тоді як автор постанови виніс її
за наявності в діях позивача ознак
порушення правил безпеки руху.

Між тим, суд вважає, що інспектором при
покладенні на позивача
відповідальності за вчинене
адміністративне правопорушення не
повною мірою враховано обставини
справи та дані про особу
правопорушника.

Як встановлено судом,
соціально-небезпечних наслідків від
посягання ОСОБА_1 на правила дорожнього
руху не настало.

Крім того, суд вважає, що при винесенні
постанови посадова особа ДАІ мала
врахувати працевлаштованість
правопорушника, його позитивні
характеристики за місцем роботи,
невисокий розмір заробітної плати,
наявність сім'ї, в якій виховується
малолітня дитина, відсутність фактів
притягнення до адміністративної
відповідальності.

Сукупність перелічених фактичних
даних, на думку суду, свідчить про
малозначність вчиненого позивачем
правопорушення.

У відповідності до ст. 22 КУпАП при
малозначності вчиненого
адміністративного правопорушення
орган (посадова особа), уповноважений
вирішувати справу, може звільнити
порушника від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним
зауваженням.

За змістом ст. 9 КАС суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

За змістом ст. 162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

З огляду на викладені обставини суд
знаходить всі підстави для зміни
постанови в частині покладення на
позивача відповідальності у вигляді
штрафу, вважаючи за доцільне
обмежитися усним зауваженням у зв'язку
із малозначністю вчиненого.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 9, 69, 70, 71, 86, 122,
128, 158-160, 162, 171, 185, 186 КАС України, ст. ст. 1,
7, 9, 251, 280, 122 ч. 1, 22, 288 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до старшого інспектора
адміністративної практики ВДАІ ЗМУ
ГУМВС України в Запорізькій області
капітана міліції Тимчик Вікторії
Миколаївни задовольнити частково.

Змінити постанову від 10.01.2014 року,
яку винесено старшим інспектором
адміністративної практики ВДАІ ЗМУ
ГУМВС України в Запорізькій області
капітаном міліції Тимчик В.М. ознаками
правопорушення, що передбачене ст. 122 ч.
1 КупАП, відносно ОСОБА_1.

Викласти постанову в частині
накладення стягнення у такій редакції:

«Звільнити ОСОБА_1 від
відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП у
зв'язку з малозначністю вчиненого
правопорушення, обмежившись усним
зауваженням.

Провадження у справі закрити.».

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
О.В.
Щаслива