Справа № 2а-835/11/1370
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/800/22184/13

Колегія суддів

Вищого адміністративного суду України
в складі:

суддів: Васильченко Н.В., Леонтович К.Г.,
Калашнікової О.В.,

провівши попередній розгляд
касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2013 року у справі №
2а-835/11/1370 за позовом Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області до
ОСОБА_1 про зобов'язання до вчинення
дій, -

в с т а н о в и л а :

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області звернулася з
позовом до ОСОБА_1 про виконання
припису, а саме демонтаж самочинного
будівництва - прибудови на фундаменті
до квартири АДРЕСА_1.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10.10.2011 р.,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28.03.2013 р., позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, відповідач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати з мотивів порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 14 вересня 2010 р. Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області
проведено перевірку з приводу
додержання архітектурних,будівельних
норм за адресою проживання
відповідача, в ході якої було виявлено,
що відповідач здійснив прибудову на
фундаменті без погодженої у
встановленому законодавством порядку
проектної документації, чим порушено
ст. 9 Закону України «Про архітектурну
діяльність» та без дозволу на
виконання будівельних робіт, що є
порушення ст. 29 Закону України «Про
планування і забудову територій».

За результатами перевірки складено акт
від 14.09.2010 р. та припис № 1з211-ш від 14.09.2010
р., яким зобов'язано відповідача
демонтувати самовільно збудовану
прибудову та виконати вимоги ст.29
Закону України «Про планування і
забудову територій», в 30-ти денний
термін з дня отримання припису надати
документи в інспекцію ДАБК у
Львівській області.

14.09.2010 р. ІДАБК у Львівській області
складено протокол про порушення на
ОСОБА_1 за ч.3 ст.96 КУпАП.

15.09 2010 року заступником начальника
ІДАБК у Львівській області винесено
постанову №1з422-ф про накладення штрафу
на ОСОБА_1, яку відповідач виконала
добровільно, сплативши необхідну суму.

16.11.2010 р. ІДАБК у Львівській області
проведено перевірку виконання вимог
припису, якою встановлено, що припис
про демонтаж самочинно збудованої
прибудови не виконано, про що складено
акт проведення перевірки від 16.11.2010 р.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що припис ІДАБК є
обов'язковим для виконання, а у випадку
його невиконання інспекція вправі
звертатись до суду із позовом про
виконання припису.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
планування і забудову територій»,
здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
з законодавством.

Згідно з ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність», будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів у порядку
визначеному ст. 24 Закону України «Про
планування і забудову територій».

Відповідно до п.1.1 Положення «Про
порядок надання дозволу на виконання
будівельних робіт», дозвіл на
виконання будівельних робіт з нового
будівництва, реконструкції,
реставрації та капітального ремонту
будинків, споруд та інших об'єктів,
розширення і технічного переоснащення
(далі - роботи з будівництва) є
документом, що посвідчує право
забудовника (замовника) та
генерального підрядника на виконання
будівельних робіт, у відповідності до
затвердженої проектної документації.

Дозвіл на виконання будівельних робіт
надається інспекціями державного
архітектурно - будівельного контролю
на основі поданих замовником
документів, передбачених ст. 29 Закону
України про «Планування і забудову
території».

Відповідно до п.8 ст. 7 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», припис - обов'язкова для
виконання у визначені строки письмова
вимога посадової особи органу
державного нагляду (контролю) щодо
усунення порушень вимог законодавства.

Відповідно до п.16 п.5 Положення
«Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області», інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю має право здійснювати захист
у суді своїх прав та законних
інтересів, звертатися до суду у разі
виявлення правопорушень у сфері
будівництва, містобудування і
архітектури.

Враховуючи вищевикладені норми та
обставини, зважаючи на відсутність
підстав вважати неправомірним
згаданий припис, який в установленому
законодавством порядку не скасовано,
тобто він є діючим та обов'язковим до
виконання, колегія суддів погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій про наявність підстав
зобов'язати відповідача виконати
вимоги цього припису.

Таким чином, колегія суддів дійшла
думки, що рішення судів про задоволення
позову ґрунтуються на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді усіх
обставин справи в їх сукупності. Судами
вірно встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено. Твердження
касаційної скарги зазначений висновок
суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 10 жовтня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2013 року у справі №
2а-835/11/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: