Справа № 808/1269/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

07 квітня 2014 року (14 год. 50 хв.) Справа №
808/1269/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Кай К.В.,

представників:

позивача - Данильчука А.Л.,

відповідача - Вечерко М.М.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Видавничий будинок
«Кераміст» до Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення.

18.02.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Видавничий будинок «Кераміст» (далі -
позивач) до Державної податкової
інспекції у Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - відповідач), в якому
позивач просить визнати протиправним
та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 10.02.2014
у повному обсязі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
на підставі Акту від 27.12.2013
№148/08-29-22-0108/31122120 «Про результати
документальної планової перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Видавничий будинок
«Кераміст» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.01.2012 по 31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 по
31.12.2012 (далі - Акт перевірки)
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 10.02.2014, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 611929,50 грн., в тому
числі за основним зобов'язанням - 203976,50
грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 407953,00 грн. Позивач вважає
висновки відповідача, зроблені в Акті
перевірки, щодо наявності з боку
позивача порушень вимог податкового
валютного та іншого законодавства
необґрунтованими та безпідставними, а
тому оскаржуване податкове
повідомлення-рішення таким, що
підлягає скасуванню.

Ухвалою від 19.02.2014 провадження у справі
було відкрите, судове засідання
призначене на 04.03.2014.

У судове засідання, призначене на
04.03.2014, представники сторін не прибули.

Ухвалою від 04.03.2014 за клопотанням
відповідача провадження у справі було
зупинено до 27.03.2014.

Ухвалою від 27.03.2014 провадження у справі
було поновлено, судове засідання
призначене на 27.03.2014

У судовому засіданні оголошувалась
перерва до 03.04.2014 та до 07.04.2014.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі з підстав викладених у
позовній заяві, зокрема зазначивши, що
ціна товару на експорт визначалась
позивачем виходячи з витрат, умов
поставки та рівня ринкових цін.
Придбання товару здійснювалось за
договором, за відпускними цінами
заводу. Зазначив, що посилання
відповідача на те, що ціна придбання
товару, або ціна продажу є економічно
не обґрунтованою та не відповідає
ринковій або ж звичайній ціні є
безпідставними та не доведеними.
Зазначив, що доходи, отримані позивачем
від реалізації на експорт товарів мали
б порівнюватись відповідачем з
витратами на придбання товару,
розрахованими без урахування ПДВ, як
передбачено законодавством. Проте,
відповідач безпідставно, в порушення
податкового законодавства, порівняв
доходи з витратами з урахуванням ПДВ, в
результаті чого дійшов хибного
висновку про заниження доходу від
реалізації товарів на експорт на суму
1942635,00 грн. Зазначив, що чистий прибуток
позивача складає 373807,65 грн., а отримання
оподаткованого прибутку та фактична
сплата прибутку до бюджету
унеможливлює висновок про збитковість
спірних господарських операцій. Тому,
вважає оскаржуване податкове
повідомлення-рішення протиправним та
таким, що підлягає скасуванню. Просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог у повному обсязі з підстав
викладених у письмових запереченнях,
зокрема зазначивши, що висновки, яких
дійшов відповідач в Акті перевірки,
свідчать про те, що реалізація товару
здійснювалась за цінами нижчими ніж
ціна придбання, що призвело до
заниження валового доходу в сумі 1942634,99
грн. Зазначив, що порушення виникло
внаслідок того, що товар було придбано
на території України з ПДВ, а
реалізовано за межами України за
нульовою ставкою відповідно до пп. 195.1.1
ст. 195 ПК України. Зазначив, що витрати
на закупівлю товарів з урахуванням ПДВ
склали 14518512,66 грн., витрати на
транспортування товару склали 515147,70
грн., а доходи від реалізації складають
13091025,37 грн., тому підприємство отримало
збиток від зазначеної операції в сумі
1942634,99 грн., чим порушило вимоги пп. 14.1.36,
пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14, п. 135.1, пп. 135.4.1 п. 135.4
ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПК України. Тому,
вважає оскаржуване податкове
повідомлення - рішення правомірним,
через що просив відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 07.04.2014 було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали і з'ясувавши обставини
адміністративної справи, дослідивши
наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2009 між позивачем та ВАТ
«Славянський завод «Тореласт» був
укладений договір поставки продукції
№81, за умовами якого останній
зобов'язався поставити, а позивач
прийняти та оплатити покриття
полівінілхлорид декоративне на
підоснові (лінолеум) у відповідності з
умовами цього контракту, в асортименті,
кількості та за ціною встановленою
специфікаціями. Сума договору складає
10000000,00 грн. ВАТ «Славянський завод
«Тореласт» поставляє товар по
частинах згідно із специфікаціями.

11.01.2011 між позивачем та ВАТ
«Славянський завод «Тореласт» був
укладений договір №170/5, за умовами
якого останній зобов'язався поставити,
а позивач прийняти та оплатити
покриття полівінілхлорид декоративне
на підоснові (лінолеум) у відповідності
з умовами цього контракту, в
асортименті, кількості та за ціною
встановленою специфікаціями. Сума
договору складає 20000000,00 грн. ВАТ
«Славянський завод «Тореласт»
поставляє товар по частинах згідно із
специфікаціями.

25.12.2012 між позивачем та ВАТ
«Славянський завод «Тореласт» був
укладений договір поставки продукції
№1/309, за умовами якого останній
зобов'язався поставити, а позивач
прийняти та оплатити покриття
полівінілхлорид декоративне на
підоснові (лінолеум) у відповідності з
умовами цього контракту, в асортименті,
кількості та за ціною встановленою
специфікаціями. Сума договору складає
11000000,00 грн. ВАТ «Славянський завод
«Тореласт» поставляє товар по
частинах згідно із специфікаціями.

За наслідками виконання поставки
товару ВАТ «Славянський завод
«Тореласт» видавались позивачу
накладні від 31.01.2012 №83, від 07.02.2012 №110,
від 07.02.2012 №111, від 17.02.2012 №138, від 30.03.2012
№350, від 20.04.2012 №438, від 28.04.2012 №495, від
28.04.2012 №496, від 10.05.2012 №538, від 23.03.2012 №295,
від 18.05.2012 №579, від 18.07.2012 №928, від 20.07.2012
№941, від 26.07.2012 №988, від 30.07.2012 №1024, від
03.08.2012 №1051, від 07.08.2012 №1073, від 10.08.2012
№1098, від 26.09.2012 №1436, від 27.09.2012 №1445, від
18.10.2012 №1627, від 23.10.2012 №1677, від 29.10.2012
№1721, від 02.11.2012 №1748, від 14.11.2012 №1807, від
21.11.2012 №1857, від 18.12.2012 №2039 на загальну
суму 14599098,96 грн. та рахунки на зазначену
суму.

Позивач розрахувався за поставлені
товари у повному обсязі, що
підтверджується меморіальними
ордерами та виписками по особовому
рахунку, які наявні в матеріалах
справи.

Товар, що придбавався у ВАТ
«Славянський завод «Тореласт» позивач
в подальшому експортував своїм
контрагентам - ПП ОСОБА_3, ТОО «Глиарх
Компани», ТОО «Кен-Курилис», ТОО
«М.Елеман», ТОО «GRAND СТРОЙ ЖИhАЗ», ТОО
«Граффіті-Ж», ТОВ «РУСТОЛЕРАСТ», ТОО
«Axiom Trade», «A&B Paint», ТОО «Довеку», ОсОО
«КАМА», ИП «ОСОБА_4».

26.01.2011 між позивачем та ПП ОСОБА_3 був
укладений контракт №89/01-11, за умовами
якого позивач зобов'язався поставити, а
ПП ОСОБА_3 прийняти та оплатити
покриття полівінілхлорид декоративне
на підоснові (лінолеум) у відповідності
з умовами цього контракту, в
асортименті, кількості та за ціною
встановленою специфікаціями. Сума
контракту складає 960000,00 грн. Позивач
поставляє товар по частинах згідно із
специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойси: від
08.12.2011 №К-7138, від 08.12.2011 №К-7139 на
загальну суму 146966,40 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за деклараціями ЕК 10
№700050000/2012/000282, №700050000/2012/000338.

Факт поставки товару підтверджується
накладними №53418539, №53648887, №53683421.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

13.07.2011 між позивачем та ТОО «Глиарх
Компани» був укладений контракт
№110/07-11, за умовами якого позивач
зобов'язався поставити, а ТОО «Глиарх
Компани» прийняти та оплатити покриття
полівінілхлорид декоративне на
підоснові (лінолеум) у відповідності з
умовами цього контракту, в асортименті,
кількості та за ціною встановленою
специфікаціями. Сума контракту складає
960000,00 грн. Позивач поставляє товар по
частинах згідно із специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойси: від
18.01.2012 №К-289, від 04.04.2012 №К-2188, від 25.07.2012
№К-5009, від 08.10.2012 №К-7146 на загальну суму
248181,60 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за деклараціями ЕК 10
№700050000/2012/000348, №700050000/2012/001529,
№700050000/2012/002552, №700050000/2012/003465.

Факт поставки товару підтверджується
накладними №53691150, №6236092, №50085125.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

22.12.2011 між позивачем та ТОО
«Кен-Курилис» був укладений контракт
№4, за умовами якого позивач
зобов'язався поставити, а ТОО
«Кен-Курилис» прийняти та оплатити
покриття полівінілхлорид декоративне
на підоснові (лінолеум) у відповідності
з умовами цього контракту, в
асортименті, кількості та за ціною
встановленою специфікаціями. Сума
контракту складає 960000,00 грн. Позивач
поставляє товар по частинах згідно із
специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойс від
10.02.2012 №К-847 на загальну суму 75371,85 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за декларацією ЕК 10
№700050000/2012/000475. Факт поставки товару
підтверджується накладною №48129045.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

29.03.2012 між позивачем та ТОО «М.Елеман»
був укладений контракт №122/03-12, за
умовами якого позивач зобов'язався
поставити, а ТОО «М.Елеман» прийняти та
оплатити покриття полівінілхлорид
декоративне на підоснові (лінолеум) у
відповідності з умовами цього
контракту, в асортименті, кількості та
за ціною встановленою специфікаціями.
Сума контракту складає 960000,00 грн.
Позивач поставляє товар по частинах
згідно із специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойси: від
02.04.2012 №К-2105, від 29.05.2012 №3541, від 27.09.2012
№К-6817 на загальну суму 215817,60 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за декларацією ЕК 10
№700050000/2012/001315, №700050000/2012/002336,
№700050000/2012/003534.

Факт поставки товару підтверджується
накладними №53890810, №51281690, №49246275.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

03.04.2012 між позивачем та ТОО «GRAND СТРОЙ
ЖИhАЗ» був укладений контракт №123/04-12,
за умовами якого позивач зобов'язався
поставити, а ТОО «GRAND СТРОЙ ЖИhАЗ»
прийняти та оплатити покриття
полівінілхлорид декоративне на
підоснові (лінолеум) у відповідності з
умовами цього контракту, в асортименті,
кількості та за ціною встановленою
специфікаціями. Сума контракту складає
960000,00 грн. Позивач поставляє товар по
частинах згідно із специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойси: від
03.04.2012 №К-2137, від 04.04.2012 №-2139, від 07.06.2012
№К-3793, від 14.09.2012 №К-К6431, від 14.11.2012 №К-8308
на загальну суму 363285,00 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за деклараціями ЕК 10
№700050000/2012/001207, №700050000/2012/001317,
№700050000/2012/002286, №700050000/2012/003146,
№700050000/2012/003146, №700050000/2012/003982.

Факт поставки товару підтверджується
накладними №50795392, №51187353, №49171259, №52535663,
№4410269.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

18.04.2012 між позивачем та ТОО «Граффіті-Ж»
був укладений контракт №124/04-12, за
умовами якого позивач зобов'язався
поставити, а ТОО «Граффіті-Ж» прийняти
та оплатити покриття полівінілхлорид
декоративне на підоснові (лінолеум) у
відповідності з умовами цього
контракту, в асортименті, кількості та
за ціною встановленою специфікаціями.
Сума контракту складає 960000,00 грн.
Позивач поставляє товар по частинах
згідно із специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойс від
18.04.2012 №К-2542 на загальну суму 71632,80 грн.
Факт поставки товару підтверджується
накладною №51743862.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

18.07.2012 між позивачем та ТОВ
«РУСТОЛЕРАСТ» був укладений контракт
№137/07-12, за умовами якого позивач
зобов'язався поставити, а ТОВ
«РУСТОЛЕРАСТ» прийняти та оплатити
покриття полівінілхлорид декоративне
на підоснові (лінолеум), плівки
полівінілхлоридні (ПВХ) різноманітного
призначення у відповідності з умовами
цього контракту, в асортименті,
кількості та за ціною встановленою
специфікаціями. Сума контракту складає
30000000,00 рублів (РФ). Позивач поставляє
товар по частинах згідно із
специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойси: від
19.07.2012 №К-4854, від 07.08.2012 №К-5321 на
загальну суму 3071780,00 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за деклараціями ЕК 10
№700050000/2012/002399, №700050000/2012/002593.

Факт поставки товару підтверджується
накладними СМR №131750, №012766, №0131750.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

02.07.2012 між позивачем та ТОО «Axiom Trade» був
укладений контракт №135/07-12, за умовами
якого позивач зобов'язався поставити, а
ТОО «Axiom Trade» прийняти та оплатити
покриття полівінілхлорид декоративне
на підоснові (лінолеум) у відповідності
з умовами цього контракту, в
асортименті, кількості та за ціною
встановленою специфікаціями. Сума
контракту складає 960000,00 грн. Позивач
поставляє товар по частинах згідно із
специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойс від
04.07.2012 №К-4496 на загальну суму 71716,05 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за декларацією ЕК 10
№700050000/2012/002301. Факт поставки товару
підтверджується накладною №49905961.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

21.09.2012 між позивачем та «A&B Paint» був
укладений контракт №144/09-12, за умовами
якого позивач зобов'язався поставити, а
«A&B Paint» прийняти та оплатити покриття
полівінілхлорид декоративне на
підоснові (лінолеум) у відповідності з
умовами цього контракту, в асортименті,
кількості та за ціною встановленою
специфікаціями. Сума контракту складає
96000,00 грн. Позивач поставляє товар по
частинах згідно із специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойс від
24.09.2012 №К-6664 на загальну суму 75066,75 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за декларацією ЕК 10
№700050000/2012/003166. Факт поставки товару
підтверджується накладною №52579604.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

06.08.2012 між позивачем та ТОО «Довеку» був
укладений контракт №138/08-12, за умовами
якого позивач зобов'язався поставити, а
ТОО «Довеку» прийняти та оплатити
покриття полівінілхлорид декоративне
на підоснові (лінолеум) у відповідності
з умовами цього контракту, в
асортименті, кількості та за ціною
встановленою специфікаціями. Сума
контракту складає 960000,00 грн. Позивач
поставляє товар по частинах згідно із
специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойси: від
25.10.2012 №К-7738, від 07.12.2012 №К-8958 на
загальну суму 134082,00 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за деклараціями ЕК 10
№700050000/2012/003664, №700050000/2012/004348. Факт
поставки товару підтверджується
накладними №48248090, №50665587.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

18.10.2012 між позивачем та ОсОО «КАМА» був
укладений контракт №146/10-12, за умовами
якого позивач зобов'язався поставити, а
ОсОО «КАМА» прийняти та оплатити
покриття полівінілхлорид декоративне
на підоснові (лінолеум) у відповідності
з умовами цього контракту, в
асортименті, кількості та за ціною
встановленою специфікаціями. Сума
контракту складає 960000,00 грн. Позивач
поставляє товар по частинах згідно із
специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойс від
19.10.2012 №К-7585 на загальну суму 74686,80 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за декларацією ЕК 10
№700050000/2012/003898. Факт поставки товару
підтверджується накладною №49007461.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

05.10.2012 між позивачем та ИП «ОСОБА_4» був
укладений контракт №145/10-12, за умовами
якого позивач зобов'язався поставити, а
ИП «ОСОБА_4» прийняти та оплатити
покриття полівінілхлорид декоративне
на підоснові (лінолеум) у відповідності
з умовами цього контракту, в
асортименті, кількості та за ціною
встановленою специфікаціями. Сума
контракту складає 960000,00 грн. Позивач
поставляє товар по частинах згідно із
специфікаціями.

На виконання зазначеного договору
позивач виписував покупцю інвойс від
08.10.2012 №К-7136 на загальну суму 65688,40 грн.

Позивачем товар, що поставляється, було
задекларовано за декларацією ЕК 10
№700050000/2012/003733. Факт поставки товару
підтверджується накладною №48420673.

Покупець розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок
позивача, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, які наявні в
матеріалах справи.

З метою поставки контрагентам
придбаних у ВАТ «Славянський завод
«Тореласт» товарів позивач укладав
договори про транспортно-експедиційне
обслуговування.

24.04.2012 між позивачем та ТОВ «Лоджистик
технолоджис» було укладено договір
№240412 про транспортно-експедиційне
обслуговування вантажів, за умовами
якого позивач доручає, а експедитор за
плату, за дорученням позивача та за
його рахунок зобов'язався організувати
транспортно-експедиційне
обслуговування внутрішньо
українських, експортно-імпортних та
транзитних вантажів при їх перевезенні
по Україні та іншим державам.

За наслідками надання зазначених
послуг між позивачем та ТОВ «Лоджистик
технолоджис» було складено Акти
виконаних робіт: від 28.04.2012 №1, від 10.05.2012
№2, від 18.05.2012 №3, від 03.08.2012 №4, від 07.08.2012
№5, від 27.09.2012 №9, від 26.09.2012 №8, від 23.10.2012
№10, від 21.11.2012 №14, від 14.11.2012 №13, від
02.11.2012 №12, від 20.12.2012 №15 згідно яких
експедитор в період квітень-грудень 2012
надав послуги по організації
перевезення вагонів №23903768, №23995889,
№23741580, №28352706, №21305859, №22736852, №21127956,
№21133939, №28023059, №26235192, №21161708, №21117312.

На виконання зазначеного договору ТОВ
«Лоджистик технолоджис» виписувало
позивачу рахунки-фактури: від 27.09.2012
№СФ-0000119, від 27.09.2012 №СФ-0000119, від 26.04.2012
№СФ-0000034, від 03.05.2012 №СФ-0000038, від 15.05.2012
№СФ-0000043, від 26.06.2012 №СФ-0000086, від 15.06.2012
№СФ-0000067, від 18.09.2012 №СФ-0000113, від 17.10.2012
№СФ-0000130, від 29.10.2012 №СФ-0000133, від 01.11.2012
№СФ-0000137, від 06.11.2012 №СФ-0000141, від 15.11.2012
№СФ-0000147, від 11.12.2012 №СФ-0000159 на суму
436200,00 грн., в тому числі ПДВ у сумі 18728,23
грн.

Позивач розрахувався за надані послуги
в повному обсязі, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, що наявні в
матеріалах справи.

01.08.2012 між позивачем та ФОП ОСОБА_5 було
укладено договір №137/08-12/2 про надання
послуг з перевезення вантажів
автомобільним транспортом, за умовами
якого на протязі дії договору
перевізник здійснює перевезення
вантажів на підставі разових письмових
заяв позивача, які складаються згідно з
умовами цього договору та є його
невід'ємною частиною.

За наслідками надання зазначених
послуг між позивачем та ФОП ОСОБА_5
було складено Акт видачі-приймання
послуг від 15.08.2012 №РНА-0000014, згідно
якого експедитор надав транспортні
послуги по території України,
міжнародні транспортні послуги (вантаж
плівка ПВХ).

На виконання зазначеного договору ФОП
ОСОБА_5 виписав позивачу
рахунок-фактуру від 10.08.2012 №АВ-0000014 на
суму 10650,00 грн.

Позивач розрахувався за надані послуги
в повному обсязі, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, що наявні в
матеріалах справи.

12.07.2012 між позивачем та ТОВ «Квадро
Центр» було укладено договір №141-07/12
транспортно-експедиційного
обслуговування, за умовами якого
останній зобов'язався за плату і за
рахунок позивача виконати або
організувати виконання послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу
залізничним транспортом.

За наслідками надання зазначених
послуг між позивачем та ТОВ «Квадро
Центр» було складено Акт надання
послуг від 31.07.2012 №1, згідно якого
експедитор надав залізничні послуги,
організував перевезення, ТЕО за межами
митної території України, здійснив
транспортно-експедиційне
обслуговування,
транспортно-експедиційне
обслуговування вантажів.

На виконання зазначеного договору ТОВ
«Квадро Центр» виписало позивачу
рахунок-фактуру від 18.07.2012 №370 на суму
101250,91 грн., в тому числі ПДВ у сумі 16875,15
грн.

Позивач розрахувався за надані послуги
в повному обсязі, що підтверджується
меморіальними ордерами та виписками по
особовому рахунку, що наявні в
матеріалах справи.

На підставі направлень від 11.11.2013 №№ 563,
564, 580, 570, 566, 567 та від 13.12.2013 №721 та наказу
відповідача від 01.11.2013 №531 в період з
11.11.2013 по 20.12.2013 відповідачем була
проведена документальна планова
виїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2012 по
31.12.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 по
31.12.2012. На підставі наказу від 06.12.2013
термін перевірки було продовжено на 10
робочих днів до з 09.12.2013 по 20.12.2013.

За наслідками цієї перевірки 27.12.2013 був
складений Акт перевірки, відповідно до
якого відповідач дійшов висновку про
порушення позивачем:

1. п. 14.1.36, п. 14.1.71 п. 14 ст. 14, п. 135.1, пп.
135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПК України в
результаті чого позивачем занижено
податок на прибуток, що підлягає сплаті
до бюджету за перевіряє мий період у
розмірі 407953,00 грн., в тому числі по
періодах:

- 1 квартал 2012 - на суму 44982,00 грн.,

- півріччя 2012 - на суму 125031,00 грн.,

- 3 квартали 2012 - на суму 275559,00 грн.,

- 2012 - на суму 407953,00 грн.

2. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п.
201.1, п. 201.4, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201 ПК
України в результаті чого позивачем
занижено податок на додану вартість, що
підлягає сплаті до бюджету за
перевіряє мий період у сумі 120897,00 грн., в
тому числі по періодах:

- січень 2012 - на суму 25241,00 грн.,

- березень 2012 - на суму 34434,00 грн.,

- травень 2012 - на суму 12229,00 грн.,

- червень 2012 - на суму 26052,00 грн.,

- серпень 2012 - на суму 22941,00 грн.

3. пп. 168.1.1, пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2
ст. 171, п. 176.2 ст. 176 ПК України в
результаті чого встановлено заниження
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб за період
серпень 2012 та листопад 2012 на загальну
суму 1050,00 грн., в тому числі:

- за серпень 2012 - 450,00 грн.,

- за листопад 2012 - 600,00 грн.

4. п. 51.1 ст. 51 ПК України, п. 3.2 ст. 3
наказу ДПА України від 24.12.2010 №1020, а
саме невідображення позивачем у
податковому розрахунку сум податку,
нарахованого та сплаченого на користь
платників податків та суми утриманого
з них податку, виплати доходу та суми
утриманого податку з гр. ОСОБА_6 за 3,4 кв.
2012.

Не погодившись із висновками Акту
перевірки 30.01.2014 позивачем були подані
заперечення на Акт перевірки.

06.02.2014 відповіддю на заперечення №17/14
відповідач повідомив, що висновки Акту
перевірки залишено без змін.

На підставі Акту перевірки
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 10.02.2014,
за яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 611929,50 грн., в тому числі за
основним зобов'язанням - 203976,50 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями -
407953,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинами
справи, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Оскільки підставою прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення стали висновки
Акту перевірки, то для вирішення
позовних вимог необхідним є
дослідження обґрунтованості цих
висновків.

Відповідач в Акті перевірки позивача
посилається на недотримання, позивачем
вимог пп. 14.1.36, пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14, п. 135.1,
пп. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПК
України.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК
України господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Згідно пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 ПК України
звичайна ціна - ціна товарів (робіт,
послуг), визначена сторонами договору,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Якщо не доведено зворотне, вважається,
що така звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цін.

У разі якщо ціни (націнки) на товари
(роботи, послуги) підлягають державному
регулюванню згідно із законодавством,
звичайною вважається ціна, встановлена
відповідно до правил такого
регулювання. Це положення не
поширюється на випадки, коли
встановлюється мінімальна ціна
продажу або індикативна ціна. У такому
разі звичайна ціна операції
визначається відповідно до статті 39
цього Кодексу, але не може бути меншою
за мінімальну або індикативну ціну.

Якщо під час здійснення операції
обов'язковим є проведення оцінки,
вартість об'єкта оцінки є підставою для
визначення звичайної ціни для цілей
оподаткування за умови, що неможливо
застосувати методи, зазначені у
підпункті 39.3.1 пункту 39.3 статті 39 цього
Кодексу.

Під час проведення аукціону (публічних
торгів) звичайною вважається ціна, яка
склалася за результатами такого
аукціону (публічних торгів),
обов'язковість проведення якого
передбачено законом.

Якщо постачання товарів (робіт, послуг)
здійснюється на підставі форвардного
або ф'ючерсного контракту, звичайною
ціною є ціна, яка відповідає рівню
ринкових цін на момент укладення
такого контракту.

Якщо продаж (відчуження) товарів, у тому
числі майна, переданого у заставу
позичальником з метою забезпечення
вимог кредитора, здійснюється у
примусовому порядку згідно із
законодавством, звичайною ціною є ціна,
сформована під час такого продажу;

За приписами пп. 135.4.1 п. 135.4 ст. 135 ПК
України дохід від операційної
діяльності визнається в розмірі
договірної (контрактної) вартості, але
не менше ніж сума компенсації, отримана
в будь-якій формі, в тому числі при
зменшенні зобов'язань, та включає дохід
від реалізації товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, у тому числі
винагороди комісіонера (повіреного,
агента тощо); особливості визначення
доходів від реалізації товарів,
виконаних робіт, наданих послуг для
окремих категорій платників податків
або доходів від окремих операцій
встановлюються положеннями цього
розділу;

Відповідно до п. 137.1 ст. 137 ПК України
дохід від реалізації товарів
визнається за датою переходу покупцеві
права власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання
робіт визнається за датою складення
акта або іншого документа, оформленого
відповідно до вимог чинного
законодавства, який підтверджує
виконання робіт або надання послуг.

Судом встановлено, що позивачем за
період з 01.01.2012 по 31.12.2012 задекларовано
валовий скоригований дохід у сумі
73130936,00 грн., валові витрати у сумі 69040684,00
грн. та податок на прибуток у сумі 858953,00
грн.

Позивачем було подано податкову
декларацію з податку на прибуток за 1
квартал 2012, якою визначено доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування у розмірі 14226887,00 грн.,
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування у
розмірі 13736467,00 грн., об'єкт
оподаткування від усіх видів
діяльності - 490420,00 грн. та податок на
прибуток за результатами останнього
податкового періоду - 102988,00 грн.

Позивачем було подано податкову
декларацію з податку на прибуток за 2
квартал 2012, якою визначено доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування у розмірі 31006783,00 грн.,
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування у
розмірі 29467389,00 грн., об'єкт
оподаткування від усіх видів
діяльності - 1539394,00 грн. та податок на
прибуток за результатами останнього
податкового періоду - 220285,00 грн.

Позивачем було подано податкову
декларацію з податку на прибуток за 2-3
квартали 2012, якою визначено доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування у розмірі 52260250,00 грн.,
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування у
розмірі 49383497,00 грн., об'єкт
оподаткування від усіх видів
діяльності - 2876753,00 грн. та податок на
прибуток за результатами останнього
податкового періоду - 280845,00 грн.

Позивачем було подано податкову
декларацію з податку на прибуток за 2-4
квартали 2012, якою визначено доходи, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування у розмірі 73130936,00 грн.,
витрати, що враховуються при
визначенні об'єкта оподаткування у
розмірі 69040684,00 грн., об'єкт
оподаткування від усіх видів
діяльності - 4090252,00 грн. та податок на
прибуток за результатами останнього
податкового періоду - 254835,00 грн.

Суд зазначає, що наявними в матеріалах
справи первинними документами
бухгалтерського обліку та іншими
документами підтверджується
віднесення, своєчасно та в повному
обсязі, до складу доходів, доходу
отриманого за експортними операціями,
згідно договірної вартості товару, а
тому посилання відповідача на
порушення позивачем вимог п. 135.1, пп.
135.4.1 п. 135.4 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПК є
безпідставним.

Відповідач, в обгрунтування висновків
Акту перевірки, посилається на те, що у
2012 році позивачем реалізація товарів
здійснювалася за цінами нижчими ніж
ціна придбання, в наслідок чого
занижено валовий дохід на суму 1942635,00
грн.

Суд зазначає, що за приписами пп. 14.1.219 п.
14.1 ст. 14 ПК України (в редакції, що діяла
на час проведення перевірки) ринкова
ціна - ціна, за якою товари (роботи,
послуги) передаються іншому власнику
за умови, що продавець бажає передати
такі товари (роботи, послуги), а
покупець бажає їх отримати на
добровільній основі, обидві сторони є
взаємно незалежними юридично та
фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг) у
порівняних економічних (комерційних)
умовах.

Відповідно до пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 ПК
України (в редакції, що діяла на час
проведення перевірки) звичайна ціна -
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору, якщо інше не
встановлено цим Кодексом. Якщо не
доведено зворотне, вважається, що така
звичайна ціна відповідає рівню
ринкових цін.

Методи визначення та порядок
застосування звичайної ціни
встановлені ст. 39 ПК України.

Розділом XIX Прикінцевих положень
визначено, що Податковий кодекс
України набирає чинності з 1 січня 2011
року, крім ст. 39 цього Кодексу, яка
набирає чинності з 1 січня 2013 року.

Відповідно до п. 8 підрозділу 10 «Інші
перехідні положення» ПК України у
випадках, визначених цим Кодексом, до
вступу в дію ст. 39 цього Кодексу
застосовується п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств». Положення пп. 1.20.10 п. 1.20
ст. 1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» щодо
донарахування податкових зобов'язань
платнику податку податковим органом
внаслідок визначення звичайних цін, за
процедурою, встановленою законом для
нарахування податкових зобов'язань за
непрямими методами, не застосовується.

Судом встановлено, що відповідачем
перевірка проводилась за період з
01.01.2012 по 31.12.2012, а отже звичайна ціна
мала визначатися згідно п. 1.20 ст. 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств».

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» доход, отриманий
платником податку від продажу товарів
(робіт, послуг) пов'язаним особам,
визначається виходячи із договірних
цін, але не менших за звичайні ціни на
такі товари (роботи, послуги), що діяли
на дату такого продажу.

Аналіз наведеної норми права дає
підстави вважати, що дохід отриманий
платником податку від продажу товарів
(робіт, послуг), повинен бути не меншим
за звичайні ціни на такі товари (роботи,
послуги), які діяли на дату такого
продажу, у тому випадку, коли договір
купівлі продажу укладається між
платником податку і пов'язаною особою.

Відповідно до пп. 1.20.1 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін.

Судом встановлено, що позивачем на
підставі укладеного договору
придбавався товар (полівінілхлорид
декоративний на підоснові (лінолеум) у
ВАТ «Славянський завод «Тореласт».
Також, позивачем за вищезазначеними
зовнішньоекономічними контрактами
здійснювався експорт товару
(полівінілхлорид декоративний на
підоснові (лінолеум) контрагентам.

Сторонами договорів визначалася ціна
товару, яка відповідно до зазначених
вище норм законодавства є звичайною
ціною.

Обов'язок доведення того, що ціна
договору не відповідає рівню звичайної
ціни у випадках, визначених Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», покладається на
податковий орган у встановленому
порядку. При проведенні перевірки
платника податку податковий орган має
право надати запит, а платник податку
зобов'язаний обґрунтувати рівень
договірних цін.

Таким чином, якщо не доведене зворотне,
звичайною вважається ціна, визначена
сторонами договору. При цьому обов'язок
доведення невідповідності ціни
договору рівню звичайних цін
покладається на податковий орган.

Для визначення звичайної ціни
використовується інформація про
укладені на момент продажу такого
товару (роботи, послуги) договори з
ідентичними (однорідними) товарами
(роботами, послугами) у співставних
умовах.

З'ясування рівня звичайних цін має
відбуватися відповідно до визначеної
процедури, а необхідна інформація -
надаватися уповноваженим державним
органом. Таким чином, будь-які дані,
надані приватними структурами чи не
уповноваженими на це державними
органами (висновки, результати
досліджень, витяги з реєстру прав
власності на нерухоме майно тощо), не є
статистичними документами стосовно
звичайних цін на товари (роботи,
послуги) та не можуть бути підставою
для визначення звичайної ціни.

Аналогічна позиція викладена і в
постанові Верховного суду України від
07.11.2011.

Отже, дохід має порівнювались не з
витратами, що розраховані податковим
органом, а зі звичайною ціною на такі
товари, визначених у встановлених
законодавством випадках і за
встановленою процедурою.

Суд зазначає, що відповідачем не було
надано доказів, які могли б
підтвердити, що ціна придбання
товару/продажу товару не відповідає
визначенню ринкової ціни або звичайної
ціни.

За приписами пп. 1.20.10 п. 1.20 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» донарахування податкових
зобов'язань платника податку
податковим органом внаслідок
визначення звичайних цін здійснюється
за процедурою, встановленою законом
для нарахування податкових зобов'язань
за непрямими методами, а для платників
податку, визнаних природними
монополістами згідно із законом, -
також відповідно до принципів
регулювання цін, встановлених таким
законом.

Податковий орган має право застосувати
звичайні ціни для визначення бази
оподаткування у випадках, передбачених
законом, незалежно від виду
господарської операції, що
здійснюється платником цього податку,
або податкового статусу іншої сторони
такої операції.

Суд наголошує, що законодавством
України не встановлено процедуру
визначення звичайних цін для
нарахування податкових зобов'язань за
непрямими методами.

Судом встановлено, що відповідач
дійшов висновку про перевищення
позивачем витрат над доходами на
підставі порівняння доходів з
витратами визначеними з урахуванням
ПДВ. Відповідачем було встановлено, що
витрати на закупівлю товарів з
урахуванням ПДВ склали 14518512,66 грн.,
витрати на транспортування товару
склали 515147,70 грн., а доходи від
реалізації складають 13091025,37 грн., тому
підприємство отримало збиток в сумі
1942634,99 грн.

За приписами пп. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат суми податку на прибуток, а
також податків, установлених пунктом
153.3 статті 153 та статтею 160 цього
Кодексу; податку на додану вартість,
включеного до ціни товару (роботи,
послуги), що придбаваються платником
податку для виробничого або
невиробничого використання, податків
на доходи фізичних осіб, які
відраховуються із сум виплат таких
доходів згідно з розділом IV цього
Кодексу.

У разі якщо платник податку,
зареєстрований як платник податку на
додану вартість, одночасно проводить
операції з продажу товарів (виконання
робіт, надання послуг), що
оподатковуються податком на додану
вартість та звільнені від
оподаткування або не є об'єктом
оподаткування таким податком, податок
на додану вартість, сплачений у складі
витрат на придбання товарів, робіт,
послуг, які входять до складу витрат, та
основних засобів і нематеріальних
активів, що підлягають амортизації,
включається відповідно до витрат або
вартість відповідного об'єкта основних
засобів чи нематеріального активу
збільшується на суму, що не включена до
податкового кредиту такого платника
податку згідно з розділом V цього
Кодексу.

Судом встановлено, що позивач сплатив
ПДВ по операціях з придбання товарів,
що оподатковуються ПДВ за ставкою 20% та
відніс сплачений ПДВ до податкового
кредиту.

За приписами пп. 195.1.1 п. 195.1 ст. 195 ПК
України за нульовою ставкою
оподатковуються операції з вивезення
товарів за межі митної території
України:

а) у митному режимі експорту;

б) у митному режимі реекспорту, якщо
товари поміщені у такий режим
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 86 Митного кодексу України;

в) у митному режимі безмитної торгівлі;

г) у митному режимі вільної митної зони.

Отже, операції з експорту позивачем
товарів контрагентам оподатковуються
за нульовою ставкою, а тому ціна
продажу товару не включає ПДВ.

Суд зазначає, що позивач не вчиняв
операцій, які не є об'єктом
оподаткування, відповідно до ст. 196 ПК
України, або операцій звільнених від
оподаткування, відповідно до ст. 197 ПК
України.

Таким чином, у відповідності із
вимогами пп. 139.1.6 п. 139.1 ст. 139 ПК України
визначення оподатковуваного прибутку
здійснюється без врахування ПДВ, а тому
доходи, отримані позивачем від
реалізації на експорт товарів мали б
порівнюватись відповідачем з
витратами на придбання товару,
розрахованими без урахування ПДВ.

Судом встановлено, що в результаті
здійснення операцій з придбання товару
позивачем були понесені витрати у сумі
12617850,72 грн., в тому числі: на придбання
товару без ПДВ у сумі 12124990,55 грн., на
транспортування товару у сумі 492860,17
грн.

В результаті здійснення операцій з
експорту товарів позивач отримав дохід
у розмірі 13091025,37 грн. Прибуток від
експортних операцій, що визначається
як різниця між доходами та витратами на
собівартість, складає 473174,65 грн. (13091025,37
грн. - 12617850,72 грн.), з якого нараховано та
сплачено податок на прибуток у сумі
99367,00 грн.

Отже, чистий прибуток позивача складає
373807,65 грн. (473174,65 грн. - 99367,00 грн.), доходи
позивача перевищують витрати, що дає
змогу зробити висновок, що спірні
операції є прибутковими та економічно
обґрунтованими, а висновки відповідача
щодо їх збитковості - безпідставними.

З наведених вище підстав суд доходить
висновку про неправомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення № від 10.02.2014,
а відтак про необхідність його
скасування, через що визнає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Доданим до матеріалів справи платіжним
дорученням №128 від 14.02.2014 документально
підтверджується факт сплати позивачем
судового збору в сумі 487,20 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на
користь позивача з Державного бюджету
України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Видавничий будинок «Кераміст» до
Державної податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі
м. Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 10.02.2014, прийняте Державною
податковою інспекцією у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області, яким
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Видавничий будинок
«Кераміст» збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 611929,50 грн., в тому числі за основним
зобов'язанням - 407953 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 203976,50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Видавничий будинок
«Кераміст» (,
зареєстроване: 69057, м. Запоріжжя, вул.
Сєдова, буд. 16) судовий збір у сумі 487,20
грн. (чотириста вісімдесят сім гривень
20 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль

Постанова виготовлена у повному обсязі
11.04.2014.