Справа № 814/4735/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 р. Справа № 814/4735/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Зіньковський О. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Яковлева Ю.В. судді - Запорожана Д.В.при
секретаріДанюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Первомайської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів і
зборів у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПМК-226» до
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів і зборів у
Миколаївській області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
13.11.2013 року №, від 13.11.2013 року №
, -

встановиЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПМК-226" (далі -
позивач) звернулося до суду з позовом
до Первомайської ОДПІ ГУ Міндоходів і
зборів у Миколаївській області (далі -
відповідач) з вимогами: скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 13.11.13р. про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 304044,00грн., з яких
202696,00грн. за основним платежем та
101348,00грн. за штрафними санкціями;
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 13.11.13р.
про збільшення суми грошового
зобов'язання з ПДВ на суму 321557,00грн., з
яких 214371,00грн. за основним платежем та
107186,00грн. за штрафними санкціями.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 24 грудня 2013 року позов
задовольнив.

Скасував податкове
повідомлення-рішення Первомайської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області № від
13.11.2013р. про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 304044,00грн., з яких 202696,00грн. за
основним платежем та 101348,00грн. за
штрафними санкціями.

Скасував податкове
повідомлення-рішення Первомайської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області № від
13.11.2013р. про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 321557,00грн., з яких
214371,00грн. за основним платежем та
107186,00грн. за штрафними санкціями.

Первомайська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів і зборів у
Миколаївській області не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Первомайська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів і зборів у
Миколаївській області посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 25.09.13р. по 22.10.13р. відповідачем
проведена документальна планова
виїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.12р. по
31.12.12р., валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.12р. по
31.12.12р., за результатами якої складено
акт №752/22/35376608 від 29.10.13р.

На підставі вищезазначеного акту,
13.11.13р. відповідач прийняв податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з ПДВ на суму 321557,00грн., з яких 214371,00грн.
за основним платежем та 107186,00грн. за
штрафними санкціями та податкове
повідомлення-рішення № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток на суму 304044,00грн.,
з яких 202696,00грн. за основним платежем та
101348,00грн. за штрафними санкціями.

Не погодившись з висновками
податкового органу та винесеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач оскаржив вищевказані рішення в
судовому порядку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Тобто, факт вчинення певних
господарських операцій, та
правомірність подальшого відображення
їх в обліку, можливо досліджувати лише
на підставі вивчення первинних
документів платника податків та
фактичних результатів його
безпосередньої господарської
діяльності.

Так, в матеріалах справи містяться
копії первинних документів, які
підтверджують реальність
господарських операцій позивача та
відповідність наданих документів
вимогам податкового законодавства, а
саме: - договір субпідряду №330/06-11 між
позивачем та ТОВ "Шляхове будівництво
"Альтком", щодо будівництва автодороги
(земляні роботи); договір №1 від 27.03.12р.
між позивачем та ТОВ "Будівельна фірма
"ПМК-226" щодо влаштування габіонів
(скріплювальних конструкцій) на об'єкті
"Будівництво автодороги"; Акт виконаних
робіт, податкова накладна, акт №3
приймання виконаних робіт за квітень
2012р.; документи на підтвердження повної
сплати до бюджету задекларованих сум
податків по ТОВ Будівельна фірма ПМК -
226"; договір №530 від 25.06.12р. між позивачем
та ТОВ "Будівельна фірма "ПМК-226" щодо
влаштування тунелів та труби для
проїзду техніки та акти виконаних
робіт , податкові накладні,
калькуляція; договір №1003 від 03.10.11р.,
додатки, акти виконаних робіт,
податкові накладні; лист ТОВ "КіК" та
додатки до нього (додаток №5 до
декларації з ПДВ за липень - вересень
2012р.) а також щодо вилучення додатку №5
до декларації з ПДВ за листопад 2012р.;
ліцензія Інспекції державного
архітектурно - будівельного контролю у
м.Києві видана ТОВ "КіК" 29.02.12р. та дійсна
до 28.02.17р. на різноманітні будівельні та
монтажні роботи; витяг з ЄДР та
свідоцтво платника ПДВ ТОВ "КіК".

З наданих доказів вбачається, що 27.03.12р.
між позивачем та ТОВ "Будівельна фірма
"ПМК - 226" укладено договір №1,
відповідно до п.1.1. якого підрядник взяв
на себе зобов'язання з надання послуг з
облаштування габіонів (скріплювальних
конструкцій) на об'єкті "будівництво
дороги від вул.Байдукова до пр.
Київського в Київському районі
(пусковий комплекс на дільниці дороги
від вул.Байдукова до ПК 27) в м.Донецьк".

Виконання робіт з облаштування
габіонів підтверджується актом №1 від
28.04.12р., податковою накладною та актом
№3 прийняття виконаних робіт за
квітень 2012р.

Виконання робіт з облаштування тунелю
підтверджується первинними
документами, складеними відповідно до
норм податкового законодавства, а саме
договором №530 від 25.06.12р., актом надання
послуг №2 від 31.07.12р. та податковою
накладною №4 від 31.07.12р.

Виконання робіт з облаштування труби
підтверджується актом надання послуг
№3 від 31.08.12р., податковою накладною №5
від 31.08.12р., актом надання послуг №4 від
28.09.12р., податковою накладною №6 від
28.09.12р.

Виконання робіт ТОВ "КІК" з
облаштування труби підтверджується
договором №1003 від 03.10.11р., додатковими
угодами до нього, податковими
накладними №7 від 31.07.12р., №21 від 31.08.12р.
№24 від 31.08.12р. №9 від 30.09.12р. актами здачі
- прийняття робіт №№1, 2, актом на суму
91666,67грн. та актом на суму 233333,33грн.

На підставі вищезазначеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що господарські
правовідносини позивача та його
безпосередніх контрагентів були
реальними, товарними, направленими на
досягнення економічного ефекту та на
отримання прибутку. Правочини не мають
ознак нікчемності або фіктивності, не
суперечать інтересам держави, оскільки
були укладені та реалізовані в рамках
законної господарської діяльності.

Також слід зазначити, що згідно п.1
наказу Міністерства регіонального
розвитку та будівництва України "Про
затвердження типових форм первинних
документів з обліку в будівництві" від
04.12.09р. за №554 акт приймання виконаних
будівельних робіт за формою №КБ-2в та
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати за формою
№КБ-3 застосовуються під час виконання
будівельних робіт.

Відповідно до листа Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України "Про застосування типових форм
первинних облікових документів у
будівництві" від 09.03.10р. за №12/19-2-9-21-2368
акт приймання виконаних будівельних
робіт (типова форма №КБ-2в), довідка про
вартість викопаних будівельних робіт
та витрати (типова форма № КБ-3)
підлягають обов'язковому застосуванню
при проведенні взаєморозрахунків за
виконані роботи між замовниками та
виконавцями робіт з будівництва, що
здійснюється за рахунок бюджетних
коштів та коштів підприємств, установ і
організацій державної власності.

Отже, відповідно до норм чинного
законодавства оформлення акту
приймання виконаних будівельних робіт
за формою №КБ-2в та довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрати за формою №КБ-3 є
обов'язковим при виконані будівельних
робіт за бюджетні кошти.

Пунктом 139.1.9 ст.139 ПК України визначено,
що не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Враховуючи, що роботи з облаштування
габіонів не є будівельними роботами, а
договір №1 від 27.03.12р. укладено між
двома підприємствами приватної
власності, оформлення акту приймання
виконаних будівельних робіт за формою
№КБ-2в та довідки про вартість
виконаних будівельних робіт та витрати
за формою №КБ-3 не обов'язкове, а
оформлення виконаних робіт актом
надання послуг відповідає нормам
податкового законодавства.

Крім того, ТОВ "Будівельна фірма "ПМК -
226" надано копії додатків №5 до
податкової декларації з ПДВ за квітень,
липень - вересень 2012р., що підтверджує
сплату задекларованих податкових
зобов'язань до бюджету в повному
обсязі.

Стосовно твердження відповідача в акті
перевірки про порушення позивачем п.138.8
ст.138, п.144.3 ст.144 ПК України щодо зайвого
нарахування амортизації на нежитлову
будівлю по вул.9 Січня, буд.76 - А у 4 кв.
2012р. слід зазначити наступне.

Дане твердження відповідача є
безпідставним, оскільки згідно п.143.3
ст.143 ПК України не підлягають
амортизації та проводяться за рахунок
відповідних джерел фінансування
витрати бюджетів на будівництво та
утримання споруд благоустрою та
житлових будинків, придбання і
збереження бібліотечних і архівних
фондів.

Згідно п.п.145.1.2 п.145.1 ст.145 ПК України
нарахування амортизації здійснюється
протягом строку корисного
використання (експлуатації) об'єкта,
який встановлюється наказом по
підприємству при визнанні цього
об'єкта активом.

Відповідно до п.п.145.1.3 п.145.1 ст.145 ПК
України при визначенні строку
корисного використання (експлуатації)
слід ураховувати очікуване
використання об'єкта підприємством з
урахуванням його потужності або
продуктивності, фізичний та моральний
знос, що передбачається, правові або
інші обмеження щодо строків
використання об'єкта та інші фактори.

Підпунктом 145.1.4 п.145.1 ст.145 ПК України
визначено, що строк корисного
використання (експлуатації) об'єкта
основних засобів переглядається в разі
зміни очікуваних економічних вигод від
його використання. Амортизація
основних засобів провадиться до
досягнення залишкової вартості
об'єктом його ліквідаційної вартості.

Посилання відповідача на п.п.3.1.1. 3.1.3
Державних будівельних норм України
"Правила визначення вартості
будівництва ДБН 1.1-1-2000" затверджених
наказом Держбуду України від 27.08.2000р. за
№174, в яких вказано правила визначення
кошторисної вартості будівництва, є
безпідставними оскільки ці будівельні
норми носять обов'язковий характер при
визначенні вартості будов (об'єктів),
будівництво яких здійснюється із
залученням бюджетних коштів або коштів
підприємств, установ і організацій
державної власності.

Будівля по вул.9 Січня, буд.76 -а не
належить до споруд благоустрою та
житлових будинків, а її будівництво
здійснювалося без залучення бюджетних
коштів. Отже, позивачем нараховано
амортизацію на нежитлову будівлю з
дотриманням норм чинного
законодавства, відповідно завищення
витрат за 4кв. 2012р. на суму 2888.00грн.
відсутнє.

Обґрунтованим є також посилання
позивача на відповідну судову
практику. Так, в Постанові ВАСУ від
14.11.2012 року по справі №К/9991/50772/12
зазначено, що навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

Інший підхід потенційно надасть
можливість посадовим особам державних
органів на власний розсуд оголошувати
будь-який правочин недійсним
(нікчемним) без звернення до суду, що не
є правильним виходячи із загальних
засад судочинства.

Крім того, в Ухвалі ВАСУ від 19.02.2013р. по
справі №К/9991/56274/12 було зазначено, що
лише встановлення в ході судового
розгляду факту узгодженості дій
платника податків з недобросовісним
постачальником з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями контрагента
може слугувати підставою для висновку
про неправомірне формування
податкового кредиту з ПДВ.

Вищенаведені висновки узгоджуються із
правовими позиціями ВСУ при вирішенні
спорів цієї категорії. Так, у
постановах від 09.09.08р. у справі №21-500во08,
від 01.06.10р. у справі №21-573во10 та від
31.01.11р. у справі №21-47а10 Верховний Суд
України дійшов висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи.

Аналогічна правова позиція викладена
у рішеннях Європейського суду з прав
людини, зокрема, у справі "Булвес" АД
проти Болгарії" (заява № 3991/03). Так, в
пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД
проти Болгарії, Європейський суд з прав
людини дійшов такого висновку: "... Суд
вважає, що компанія-заявник не повинна
нести відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування податкових зобов'язань….
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності"

На підставі матеріалів справи та
оцінки представлених доказів, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПМК-226» є
обґрунтованими, підкріплені належними
та достатніми доказами, та, у зв'язку з
цим, підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Первомайської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів і зборів у Миколаївській
області, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 24 грудня 2013
року по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПМК-226» до
Первомайської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів і зборів у
Миколаївській області про скасування
податкового повідомлення-рішення від
13.11.2013 року №, від 13.11.2013 року №
, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
апеляційного суду законної сили.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя Ю.В.
Яковлев суддя Д.В. Запорожан