Справа № 2а/0570/12213/11
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/89564/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином, -

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції м. Маріуполя на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 30.08.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15.11.2011 у
справі № 2а-0570/12213/2011 за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до
Жовтневої міжрайонної державної
податкової інспекції м. Маріуполя про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець в судовому порядку
оскаржив податкове
повідомлення-рішення від 08.07.2011 №
/0, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 1 344 121,09
грн. та застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 336 030,27 грн. за
порушення вимог Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб",
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про прибутковий податок з громадян" та
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21.04.1993 № 12. Позовні вимоги
обґрунтовані відсутністю з боку
позивача порушень вимог названих
законодавчих актів.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позовні вимоги
задоволено.

Судові рішення вмотивовані тим, що
позивач як платник єдиного податку у 2010
році не перевищив граничний обсяг
виручки, який дозволяє перебувати на
спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності. Водночас суди
дійшли висновку висновку, що, якщо б
позивачем було допущено перевищення
обсягу виручки у ІУ кварталі 2010 року, що
не знайшло свого підтвердження під час
розгляду даної справи, то застосування
загальної системи оподаткування
можливо лише починаючи з наступного
звітного періоду - з І кварталу 2011 року.

У касаційній скарзі Державна податкова
інспекція, посилаючись на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, просить
зазначені судові рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

У поданих запереченнях на скаргу
позивач просить у задоволенні скарги
відмовити через її необґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
наведені у касаційній скарзі, надані
сторонами письмові докази в їх
сукупності, перевіривши та дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами першої і апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка Підприємця з приводу
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 17.07.2003 по 31.12.2010. За
підсумками перевірки складено акт від
23.06.2011. На підставі цього акта Державна
податкова інспекція прийняла
оспорюване позивачем податкове
повідомлення-рішення. За приписами
положень Податкового кодексу України,
розділу ІУ ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92 "Про
прибутковий податок з громадян", п. 13
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21.04.1993 № 12, Закону України
від 22.05.2003 № 889-IV "Про податок з доходів
фізичних осіб" позивачу було збільшено
податок з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності у
розмірі 1 680 151,36 грн., в тому числі
фінансові санкції у розмірі 336 030,27 грн.,
за перевищення граничного обсягу
виручки у 2010 року на 11 947 743,00 грн. Згідно
акта перевірки грошове зобов'язання
донараховане позивачу внаслідок
декларування останнім у ІУ кварталі 2010
року виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) у сумі 12 447 743,00
грн.

Основні засади державної політики щодо
здійснення суб'єктами малого
підприємництва фізичними особами
діяльності без створення юридичної
особи на момент виникнення спірних
правовідносин були визначені Указом
Президента України від 03.07.1998 № 727 "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва". Статтею 1 Указу № 727/98
встановлено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується для суб'єктів малого
підприємництва фізичних осіб, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 тис. грн. З абзацу 5 ст. 1
Указу № 727/98 випливає, що виручкою від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) вважається сума, фактично
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг).

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що податковим
органом фактичний обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) надходження на розрахунковий
рахунок або/та в касу за здійснення
операцій з продажу продукції
досліджено не було. Крім того, за
поясненнями, наданими позивачем, сума 12
447 743,00 грн. у звіті платника єдиного
податку за ІУ квартал 2010 року (від 13.01.2011
вх. № 23919) була задекларована помилково,
внаслідок чого позивачем поло подано
уточнюючий розрахунок (від 09.08.2011),
згідно якого обсяг виручки від
реалізації товарів за 4 квартали 2010
року становив 495 830,00 грн., що, в свою
чергу, підтверджено дослідженими
судами банківськими виписками про рух
коштів на рахунку позивача.

З огляду на зазначене суди дійшли
вірного висновку, що оскільки
позивачем фактично не перевищено обсяг
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг), тобто суб'єктом
малого підприємництва дотримано умови
перебування на спрощеній системі
оподаткування, застосування до
позивача положень Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992 № 13-92 "Про
прибутковий податок з громадян" та
Закону України від 22.05.2003 № 889-IV "Про
податок з доходів фізичних осіб" є
безпідставним.

При цьому, помилковість висновку судів
про застосування до платника податків,
який обрав спрощену систему
оподаткування та звітності, положень
загальної системи оподаткування лише у
наступному податковому періоді у разі
перевищення граничного розміру
виручки у розмірі 500 тис. грн. не
вплинула на правильність вирішення
спору по суті.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що порушень судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин по справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, а судові
рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Жовтневої
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Маріуполя залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 30.08.2011 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15.11.2011 у
справі № 2а-0570/12213/2011 залишити без змін.

Ухвала (постанова) набирає законної
сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко