Справа № 814/681/14
Суддя: Желєзний І. В.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

25 квітня 2014 року
Справа № 814/681/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Желєзного І.В.
секретар судового засідання Зощак В.В.
розглянувши адміністративну справу

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,
Довіреність, від 29.07.13;

представника відповідача: Ломакіної
С.Г., Довіреність № 104/9/14-04-10-009, від 29.07.13;

за позовомОСОБА_1, (АДРЕСА_1)

доДПІ у Заводському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, (вул. Г.
Петрової, 2-а, м. Миколаїв, 54029)

проскасування податкового
повідомлення-рішення від 25.10.2013року №
, ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, суб'єкт
господарювання) звернулася до суду з
позовом про скасування
податкового-повідомлення рішення
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м.Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області (далі -
відповідач, ДПІ, контролюючий орган)
від 25.10.2013 № про застосування
штрафних санкцій в сумі 26500,00грн. за
порушення п.2.6 Положення про ведення
касових операцій, затвердженого
постановою Правління Національного
Банку України від 15.12.2004 №637, зазначивши
про безпідставність застосування
контролюючим органом фінансових
санкцій саме в визначеному
контролюючим органом розмірі, оскільки
суб'єкт господарювання повинен нести
відповідальність за порушення порядку
ведення книги обліку доходів і витрат.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
посилаючись на те, що фактична
перевірка торгової одиниці позивача
(кафе, що розташоване за адресою -
АДРЕСА_2) співробітниками Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області проведена відповідно до
приписів ПК України, а прийняте за її
наслідками рішення про застосування
фінансових санкцій є правомірним.

Дослідивши матеріали та оцінивши
наявні в них фактичні дані, суд дійшов
висновку про безпідставність
заявлених вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України основним
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень судам належить перевіряти,
чи прийняті (вчинені) вони: 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, із якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на зазначену норму під час
розгляду спорів щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень суди незалежно від
підстав, наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх відповідність
усім зазначеним вимогам.

При розгляді справи встановлено, що
11.10.2013 Головним управлінням Міндоходів
у Миколаївській області здійснена
фактична перевірка господарської
одиниці позивача - кафе, що розташоване
за адресою - АДРЕСА_2.

Правомірність перевірки позивачем не
оспорюється.

Позивач допустив працівників до
проведення планової перевірки.

За результатами перевірки складений
акт фактичної перевірки за
№0036/14/29/НОМЕР_2 (далі - Акт перевірки),
відповідно до якого посадовими особами
контролюючого органу встановлено
порушення п.2.6 гл.2 Положення про
ведення касових операцій,
затвердженого постановою правління
Національного Банку України від 15.12.2004
№637, в виді не оприбуткування
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
доходів і витрат та книзі обліку
розрахункових операцій в сумі 5300,00грн.
по розрахунковій операції за 05.07.2013 між
КП „Ринок - Колос" (покупець) та
позивачем (продавець товарів, послуг)
за приготування гарячих та холодних
блюд.

Фактичні обставини правопорушення
позивачем не оспорюється.

На підставі Акта перевірки ДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 25.10.2013 №
про застосування до позивача штрафних
санкцій в сумі 26500,00грн. за порушення
п.2.6 Положення про ведення касових
операцій, затвердженого постановою
Правління Національного Банку України
від 15.12.2004 №637.

Вирішуючи питання про наявність в діях
суб'єкта господарювання складу
інкримінованого йому правопорушення,
суд враховує наступне.

Правовідносини, що є предметом
судового дослідження врегульовані
Законом України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», Указом
Президента України «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» N436/95 від
12.06.1995, Положенням про ведення касових
операцій, затвердженого Постановою
Правління Національного Банку України
від 15.12.2004 №637.

Так, Статтею 1 Указу Президента України
«Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» встановлено, що у разі
порушення юридичними особами всіх
форм власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу: за
неоприбуткування (неповне та/або
несвоєчасне) оприбуткування у касах
готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми; (абзац третій
частини першої статті 1 в редакції
Указу Президента N802/2001 від 07.09.2001).

Згідно п.1.2 Положенням про ведення
касових операцій, затвердженого
постановою Правління Національного
Банку України від 15.12.2004 №637, під
оприбуткуванням готівки розуміється
проведення підприємствами і
підприємцями обліку готівки в касі на
повну суму їх фактичних надходжень у
касовій книзі, книзі обліку доходів і
витрат, книзі обліку розрахункових
операцій.

Відповідно до 2.6. Положення про ведення
касових операцій, затвердженого
постановою Правління Національного
Банку України від 15.12.2004 №637, уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Підприємствам, яким Законом України
"Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" надано право проводити
розрахунки готівкою із споживачами без
використання РРО та РК і специфіка
функціонування яких унеможливлює
оформлення ними кожної операції
касовим ордером (продаж проїзних і
перевізних документів; білетів
державних лотерей; квитків на
відвідування культурно-спортивних і
видовищних закладів тощо),
дозволяється оприбутковувати готівку
наприкінці робочого дня за сукупністю
операцій у цілому за робочий день з
оформленням касовими документами і
відображенням у відповідній книзі
обліку. Суми готівки, що
оприбутковуються, мають відповідати
сумам, визначеним у відповідних
касових (розрахункових) документах.

Згідно приписів п.7.16, 7.19 Положенням про
ведення касових операцій,
затвердженого постановою Правління
Національного Банку України від 15.12.2004
№637, під час перевірки органами
контролю повного і своєчасного
оприбуткування коштів, що надійшли до
каси від здійснення господарської
діяльності, записи в касовій книзі
звіряються за сумами та строками з
даними відповідних прибуткових
касових ордерів (із залученням у разі
потреби таких виправдних документів:
розрахункових документів, квитанцій до
прибуткових касових ордерів,
рахунків-фактур, товарно-транспортних
і податкових накладних тощо).
Перевіряється також проведення
записів щодо реєстрації зазначених
ордерів (за сумами і датами) у журналі
реєстрації прибуткових і видаткових
касових документів; під час перевірки
органи контролю мають брати до уваги
те, що за наявності в касі підприємства
готівки, яка не підтверджена
прибутковими касовими ордерами, вона
вважається неоприбуткованою в касі та
зараховується в дохід підприємства.

Таким чином, у разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням РРО оприбуткування
готівки є сукупністю таких дій:
фіксація повної суми фактичних
надходжень готівки у фіскальних
звітних чеках РРО та відображення на їх
підставі готівки у КОРО. Невиконання
будь-якої з цих дій є порушенням
порядку оприбуткування готівки, за яке
встановлена відповідальність (аб.3 п.1
Указу №436/95).

Зазначена правова позиція також
викладена в Постанові Верховного суду
України від 15.10.2013 по справі №21-247а13.

Аналізуючи дії суб'єкта владних
повноважень в контексті приписів ст.2
ч.2 КАС України, суд приходить до
висновку про те, що оспорюване рішення
прийняте відповідачем на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано, що
є підставою для відмові в позові.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 159-163, 167, 254 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову
відмовити.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів в порядку ст. 186
КАС України.

Суддя
І. В. Желєзний