Справа № 826/3373/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2014 року 10:22
№ 826/3373/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О., при
секретарі судового засідання
Самаренко Х.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу
за позовомПриватного підприємства
«Акрілат-Хімконтракт»доКиївської
міжрегіональної митниці
Міндоходівпровизнання протиправними
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів, картку
відмови,за участю представників
від позивача: Комиш О.І.
від відповідача: Шевченко Я.А.
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 10 квітня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство
«Акрілат-Хімконтракт» звернулось до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів, в
якому просить визнати протиправними та
скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів № 100250000/2013/600747/2 від 19.09.2013 р. та
картку відмови Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
прийнятті митної декларації , митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 18.09.2013 р.
№ 100250000/2013/01725.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів на підставі незаконних
висновків щодо заявленої позивачем
митної вартості товарів прийнято
незаконне рішення про коригування
митної вартості товарів, що призвело до
збільшення їх митної вартості та
прийнято картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначив, що незважаючи
на те, що позивачем було надано весь
необхідний перелік документів,
відповідачем без належного правового
обґрунтування було прийнято рішення
про збільшення митної вартості
товарів.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог та просив суд відмовити
в їх задоволенні в повному обсязі з
огляду на те, що в наданих позивачем до
митного оформлення документах
виявлено розбіжності, які
унеможливлюють перевірку числового
значення заявленої митної вартості.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

Приватним підприємством
«Акрілат-Хімконтракт» (Покупець) було
укладено зовнішньоекономічний
контракт від 07.01.2013 р. №13/01-07 з Фірмою
«RISEKIND LTD», Китай (Продавець) на поставку
товару - «L-Лизин сульфат» торговельна
марка Da Cheng Group, виробник Chanschun Dahe Bio
Technology Development Co. LTD, країна виробництва
Китай.

Позивачем подано до митного оформлення
електронну митну декларацію №
100250000/2013/070987 від 18.09.2013 року та
товаросупровідні документи на товар;
митна вартість товару заявлена за
основним методом визначення митної
вартості - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

За результатами розгляду поданих
документів Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів прийнято
оскаржуване Рішення про коригування
митної вартості від 19.09.2013 р. №
100250000/2013/600747/2, яким визначено митну
вартість товарів за резервним методом.
На підставі коригування, винесено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, ТЗ комерційного
призначення №10027000/2013/01725.

Товар випущений у вільний обіг шляхом
надання гарантій, відповідно до вимог
п. 7 ст. 55 Митного кодексу України,
митною декларацією від 19.09.2013р.
№100250000/2013/071118.

Передумовами для прийняття Рішення про
коригування митної вартості стали
виявлені неточності (розбіжності) в
наданих позивачем до митного
оформлення документах.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими
відповідачем рішеннями звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом про їх скасування.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246
Митного кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 57 цього
Кодексу).

З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 54 Митного
кодексу України, митний орган під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу ,визначених
у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу (ч. 2 ст. 54 МК
України).

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13.07.2012 № 362
(далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами пункту 6 Розділу ІІ
вказаних Методичних рекомендацій, при
перевірці розрахунку, здійсненого
декларантом або уповноваженою ним
особою при визначенні митної вартості
товарів за основним методом, та
чисельного значення заявленої митної
вартості, зокрема, аналізується:
включення всіх складових митної
вартості; включення всіх платежів, які
відповідають вимогам, встановленим
частинами п'ятою - восьмою статті 58
Кодексу, до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті;
наявність помилок при перенесенні
відомостей з документів, які
підтверджують митну вартість товарів,
до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
Розділу ІІ Методичних рекомендацій).

Отже, митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки,
контролю правильності обчислення
декларантом та визначення митної
вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України митний орган може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
Главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин другої, четвертої - шостої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України та пунктів 6, 7 Методичних
рекомендацій надає підстави для
висновку про те, що митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, митний орган має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, пов'язаних з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише у
тому випадку, якщо надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або ці документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Частиною 3 ст. 54 Митного кодексу України
встановлено, що за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

Так, на підтвердження митної вартості
позивачем було надано наступні
документи:

- зовнішньоекономічний контракт №
31/01-07 від 07.01.2013 р. та додаток № 18 від
29.07.2013 р.;

- інвойс-рахунок № 7560-22506 від 29.07.2013
р.;

- страховий поліс № PYIE 00011507
від 01.08.2013 р.;

- міжнародну автомобільну
накладну № 295 від 12.09.2013 р.;

- коносамент (Bill of Lading) DAZH979001 від
29.07.2013 р. ;

- копія прайс-листа виробника №
б/н від 24.06.2013 р. ;

- сертифікат походження товару №
ССРІТ 124515294 від 22.07.2013 р.;

- митна декларація країни
відправлення № 02552684 від 26.07.2013 р. ;

- лист виробника стосовно ціни від
30.07.2013 р.;

- сертифікат якості від виробника
від 05.08.2013 р. № б/н;

- ветеринарні свідоцтва форм Ф-1, Ф-2
(ввезення товарів) № Щ-30№221884 від 18.09.2013
р.;

- міжнародний ветеринарний
сертифікат № 07557 від 17.07.2013 р. ;

- дозвіл на ввезення в Україну
об'єктів ветеринарно-санітарного
контролю № 15-3-1-11/12240 від 27.12.2012 р.;

- виписки з бухгалтерської
документації (податкові накладні: № 145
від 13.08.2013 р., від 05.09.2013 р.);

- пакувальний лист від 29.07.2013 р.;

- інформація про позитивні
результати здійснення екологічного
контролю товару (наявність на
товаросупровідних документах відбитку
штампу «Екологічний контроль»;

- інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару.

Позивач 17.10.2013 року, згідно опису № 043 3, направив на адресу відповідача
лист за вих. № 22 від 16.10.2013 р. з
додатковими документами для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, що декларується по
митній декларації № 100250000/2013/070987 від
18.09.2013 року, а саме:

- копія прайс-листа від 24.06.2013 р.;

- копія листа ВІО - СНЕМ TEXNOLOGY LIMITED від
07.12.2012 р.;

- копія експертного висновку
Торгово-промислової палати за № Ц -629
від 14.10.2013 р.;

- бухгалтерські документи (податкові
накладні № 145 від 13.08.2013 року, № 65 від
05.09.2013 р.);

- копія платіжного доручення № 1327 від
30.09.2013 p.;

- копія платіжного доручення № 1331 від
01.10.2013 p.;

- копія митної декларації країни
відправлення № 02552684 від 26.07.2013 р. з
перекладом;

- копія страхового полісу № 00011507
від 01.08.2013 р. з перекладом.

Наказом Міністерства фінансів України
від 20 вересня 2012 року N 1011 «Про
затвердження відомчих класифікаторів
інформації з питань державної митної
справи, які використовуються у процесі
оформлення митних декларацій»
передбачено, що код 4101 передбачає
«Зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу, стороною
якого є виробник товарів, що
декларуються, та подання якого для
оформлення не супроводжується
поданням пов'язаних з ним
посередницьких (зовнішньоекономічних
та/або внутрішніх) договорів».

Як вбачається з матеріалів справи,
декларант в митній декларації
зазначив, що контракт є прямим, тобто
укладеним з виробником.

Однак відповідно до документів,
поданих до митного оформлення
встановлено, що виробником товару є
Changchun Dahe Bio Technology Development Co., LTD» (Китай), і
це зазначено і в самій митній
декларації. При цьому контракт від
07.01.2013р. № 13/01-07 укладено з компанією
«Risekind LTD», яка не є виробником
контракту. Тобто, контракт є непрямим.
Разом з тим позивачем не надано
документи, пов'язані з ним
посередницькі (зовнішньоекономічні
та/або внутрішні) договори. В митній
декларації від 18.09.2013 р. 100250000/2013/070987
декларантом заявлено, що поставка
товарів здійснюється згідно з
контрактом від виробника товарів.

Разом з тим, суд не приймає до уваги
лист від 18.10.2013 р., наданий позивачем,
яким на його думку, підтверджується
відношення постачальника Dacheng Bio-chem
Technology (Songyuan) Co., LTD і виробника Risekind LTD до
однієї групи Global Bio-chem Technology Group Company
Limited, оскільки він носить лише
інформаційний характер та не містить
всіх необхідних реквізитів, за
допомогою яких зазначений лист можливо
б було віднести до офіційного
документу.

Положеннями ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України визначено, що у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи.

Як вбачається під час проведення
консультацій, відповідно до вимог ч. 3
ст.53 Митного кодексу України,
декларанту електронним повідомленням
було запропоновано надати наступні
додаткові документи: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Таким чином позивачем не надано суду
документів, зокрема договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів,
митна вартість яких визначається;
рахунки про здійснення платежів третім
особам на користь продавця, якщо такі
платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом); каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару.

Водночас суд звертає увагу, що з
додаткових документів вбачається, що
відповідно до рахунку від 29.07.2013р.
№7560-22506 оплата за товар здійснюється
протягом 45 днів від дати коносаменту
(тобто строк оплати 12.09.2013 р.),
декларантом же було надано платіжні
доручення від 30.09.2013 р. №1327 та від 01.10.2013
р. №1331. Тобто, оплата за товар здійснена
в інші терміни, що визначені рахунком
та контрактом. Додаткових же угод до
контракту, які б змінювали строки
поставок декларантом до митного
оформлення не надавались. Умови та
строки оплати є істотними умовами
договорів, в тому числі і
зовнішньоекономічних контрактів, а
тому їх зміна повинна відображатися у
додаткових угодах до них.

Також номер контракту не зазначено в
страховому полісі від 01.08.2013р.
№PYIE00011507.

Слід зазначити, що відповідно до
висновку Київської
торгово-промислової палати від 14.10.2013р.
№Ц-629 експертом зазначено, що в
результаті аналізу кон'юнктури
азіатського ринку встановлено, що
вартість товару L-Lysine не на умовах
поставки FOB становить 1000 дол. США/т.
Враховуючи вартість товару на умовах
поставки CIF Одеса - 1018,5 дол. США/т., можна
зробити висновок, що витрати на
страхування, навантаження та
транспортні витрати по доставці
вантажу товару становить всього 647,5
дол. США за 2 контейнери.

Дослідивши фактичні обставини справи,
з урахуванням наявних в матеріалах
справи доказів, суд приходить до
висновку, що оскільки в наданих
документах містяться
неточності/розбіжності, додаткових
підтверджуючих документів суду не
надано, Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів не маючи підстав
для підтвердження вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
повній відповідності до вимог Митного
кодексу України та Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених наказом
Мінфіну від 24.05.2012р. № 598, прийняла
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості товарів від 19.09.2013р. №
100250000/2013/600747/2, яким позивачу
відкореговано митну вартість товару за
резервним методом.

При цьому відповідач обґрунтував
неможливість використання 1-5 методів
визначення митної вартості товарів, а
саме:

Основний метод визначення митної
вартості товарів за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються не
застосований, оскільки використані
декларантом відомості не підтверджені
документально.

Метод 2-а не був застосований у зв'язку з
відсутністю у митного органу даних
щодо вартості з ідентичними товарами,
скоригованими відповідно до
комерційних умов поставки та партії
товару (кількості).

Метод 2-б не був застосований у зв'язку з
відсутністю у митного органу даних
щодо вартості з подібними
(аналогічними) товарами, скоригованими
відповідно до комерційних умов
поставки та у (кількості).

Методи 2-в та 2-г не використані через
відсутністю даних, необхідних для
проведення розрахунків.

Резервний метод був застосований,
виходячи із визначення митної вартості
товару, який ґрунтується на митній
вартості товару, подібного за якісними
характеристиками, митне оформлення
якого здійснено на підставі митних
декларацій від 21.06.2013р. №100270000/2013/202273 та
від 22.07.2013р. № 100270000/2013/204377). Митним
органом проведено консультації з
декларантом відповідно до вимог
Митного кодексу України, що
зафіксовано у рішенні про коригування
митної вартості товару.

Отже, Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів прийняте рішення
про коригування митної вартості, яке
повністю відповідає вимогам Митного
кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Дослідивши матеріали справи, в межах
заявлених позовних вимог, вислухавши
доводи сторін, суд дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог Приватного
підприємства «Акрілат-Хімконтракт»
про визнання протиправними та
скасування рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів № 100250000/2013/600747/2 від 19.09.2013 р. та
картку відмови Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 18.09.2013 р.
№ 100250000/2013/01725.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
судові витрати не підлягають
поверненню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У позові Приватного підприємства
«Акрілат-Хімконтракт» відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її проголошення особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук

Повний текст постанови складено 15.04.2014
р.