Справа № 872/3656/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2014 рокусправа № 2а/0470/13196/12
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2012

у справі № 2а/0470/13196/12

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Баглійському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області

про визнання недійсною та скасування
вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2012 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України у
Баглійському районі м.
Дніпродзержинська, в якому просив
визнати недійсним та скасувати вимогу
Управління Пенсійного фонду України у
Баглійському районі м.
Дніпродзержинська від 03 жовтня 2012 року
про сплату єдиного внеску №Ф-235У.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10
жовтня 2012 року поштою позивачем
отримана вимога відповідача про сплату
суми недоїмки зі сплати єдиного внеску.
З даною вимогою позивач не згоден,
оскільки є фізичною
особою-підприємцем, яка не є юридичною
особою, тому позивачу повинна бути
висунута вимога передбачена Додатком 5
до Інструкції про порядок нарахування
і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
15.11.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, доведено правомірність
вимоги про сплату боргу № Ф 212 від
22.03.2011, яку сформовано у зв'язку з
несплатою позивачем у встановлені
строки сум страхових внесків. При
цьому, невідповідність форми вимоги
вимогам чинного законодавства не може
бути підставою для скасування спірної
вимоги.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду як
таку, що винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Позивач зазначає, що судом першої
інстанції не надано належної оцінки
доказам позивача, зокрема,
проігноровано порушення відповідачем
порядку складання вимоги. Також
позивач зазначає, що звіт про суми
нарахованого доходу застрахованих
осіб та суми нарахованого єдиного
внеску за 2011 рік ФОП ОСОБА_1 не
подавався. Дійсно, на початку 2012 року
(але ніяк не 04 вересня 2012 року) на адресу
відповідача направлено звіт, але
відповідачем його прийнято не було,
оскільки законодавством не
передбачена подача звіту поштою.
Внаслідок цього на позивача було
накладено штрафні санкції. Так, на
думку позивача, суд першої інстанції не
мав права посилатись на документ, який
не був прийнятий відповідачем.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивач - ФОП
ОСОБА_1 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Баглійському районі м.
Дніпродзержинська, як фізична
особа-підприємець, який обрав спрощену
систему оподаткування та є платником
страхових внесків до Пенсійного фонду
України.

04.09.2012 позивач подав до УПФ України у
Баглійському районі
м.Дніпродзержинська Звіт про суми
нарахованого доходу застрахованих
осіб та суми нарахованого єдиного
внеску за 2011 рік, згідно якого
підприємцем самостійно у 2011 році
задекларовано внески на суму усього
4010,30 грн. (а.с.15).

При цьому, даний Звіт складено та
підписано підприємцем позивачем 28.03.2012.

Виходячи з несплати позивачем
задекларованої суми внесків УПФУ у
Баглійському районі
м.Дніпродзержинська згідно Додатку 4 до
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування сформовано
вимогу від 03.10.2012 № 235У про сплату боргу
в сумі 4010,30 грн. (а. с.5).

Дана вимога про сплату боргу вручена
позивачу 09.10.2012, що підтверджується
відповідним поштовим повідомленням (а.
с.18).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про відсутність підстав для
задоволення позову.

За визначенням, наведених у п.п.2, 3, 6, 10
ч.1 ст.1 Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI
(в редакції на момент винесення спірної
вимоги) єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених
законодавством, прав застрахованих
осіб та членів їхніх сімей на отримання
страхових виплат (послуг) за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування;

застрахована особа - фізична особа,
яка відповідно до законодавства
підлягає загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню і
сплачує (сплачувала) та/або за яку
сплачується чи сплачувався у
встановленому законом порядку єдиний
внесок;

недоїмка - сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена територіальними
органами Пенсійного фонду України у
випадках, передбачених цим Законом;

страхувальники - роботодавці та
інші особи, які відповідно до цього
Закону зобов'язані сплачувати єдиний
внесок.

За визначенням п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

У п.п.2.1.1 п.2.1 ст.2 Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 27.09.2010 р. № 21-5,
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 27 жовтня 2010 р. за № 994/18289,
платниками єдиного внеску є:
роботодавці: фізичні особи -
підприємці, зокрема ті, які
використовують працю інших осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством про працю, чи за
цивільно-правовим договором (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, зазначеним у витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

За приписами ч.8 ст.9 Закону №2464-VI
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Також згідно п.4.6 Інструкції № 21-5
фізичні особи-підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
обчислюють самостійно для себе та
членів своїх сімей, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, суму єдиного внеску, яка не
може бути менше мінімального
страхового внеску за кожну особу на
місяць. Платники сплачують єдиний
внесок у вигляді авансового платежу в
розмірі, який самостійно визначили, до
20 числа місяця, наступного за місяцем,
за який він сплачується.

Суми єдиного внеску, сплачені у вигляді
авансових платежів, ураховуються
платником при остаточному розрахунку,
який здійснюється ним не пізніше 20
числа місяця, що настає за базовим
звітним періодом. Базовим звітним
періодом є календарний рік.

Положення Кодексу адміністративного
судочинства України передбачають не
лише обов'язок суб'єкта владних
повноважень (відповідача у справі) щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.71
КАС України), але й обов'язок кожної
сторони довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення
(ч.1 ст.71 КАС України).

Позивачем не надано суду докази
своєчасної сплати суми внеску у
розмірі 4010,30 грн., самостійно
задекларованої у Звіті за 2011 рік.

Згідно пункту 6.4 Інструкції № 21-5 вимога
про сплату боргу формується на
підставі актів документальних
перевірок, актів звірок з органами
податкової служби, звітів платника
про нарахування єдиного внеску та
облікових даних з карток особових
рахунків платників за формою згідно
з додатком 4 до цієї Інструкції (для
платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи).

Як зазначено вище, відповідачем
сформовано вимогу від 03.10.2012 № 235У про
сплату боргу в сумі 4010,30 грн. згідно
Додатку 4 до Інструкції про порядок
нарахування і сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (а. с.5).

Тобто відповідач невірно обравши
форму, виніс вимогу для платника -
юридичної особи, в той час як позивача
являється платником - фізичною особою.

Проте, колегія суддів вважає вірним
висновок суду першої інстанції про те,
що порушення відповідачем порядку
складання вимоги про сплату боргу не
впливає на законні інтереси
підприємця, оскільки недотримання
форми рішення не передбачає його
скасування та не звільняє позивача від
обов'язку сплачувати самостійно
задекларовані суми внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Цим висновком суду першої інстанції
спростовуються доводи позивача, що
судом не надано неналежної оцінки
доказам, порушенню відповідачем
порядку складання вимоги.

Також не приймаються до уваги доводи
позивача, що Звіт про суми нарахованого
доходу застрахованих осіб та суми
нарахованого єдиного внеску за 2011 рік
ФОП ОСОБА_1 подавався на початку 2012 року
(але ніяк не 04 вересня 2012 року), який
відповідачем не прийнято.

Позивачем не надано доказів на
підтвердження вказаних обставин, крім
того, з оскаржуваної вимоги не
вбачається сум нарахованих
відповідачем штрафних санкцій, сума
вимоги відповідає сумі, заявленій у
Звіті за 2011 рік позивачем, тому
наведені обставини не стосуються
предмету даного спору.

Отже, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для скасування
вимоги від 03.10.2012 №235У про сплату боргу
зі страхових внесків на суму 4010,30 грн.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи обставини, які мають
значення для справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про відмову в
задоволенні позову.

Передбачені ст.202 КАС України підстави
для скасування постанови суду перштої
інстанції та ухвалення нового рішення
відсутні.

Керуючись ст.ст.199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2012 року у справі №2а/0470/13196/12
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко