Справа № 2а-3490/12/2670
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/64541/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Київської міської
ради, третя особа - ОСОБА_3 про
скасування п. 4.2 рішення Київської
міської ради №361/6577 від 06.10.2011 року за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 серпня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2012 року позивачка звернулася в
суд із позовом до Київської міської
ради, третя особа - ОСОБА_3 про
скасування п. 4.2 рішення Київської
міської ради №361/6577 від 06.10.2011 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 серпня 2012 року відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, позивач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позов, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 13.05.1999 року
Київською міською радою було прийнято
Рішення «Про передачу громадянам у
приватну власність земельних ділянок
для обслуговування жилих будинків і
господарських будівель»№238/339, згідно
п. 1 та додатку якого передано, зокрема,
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у спільну приватну
власність земельну ділянку, площею 0,0770
га, для обслуговування жилого будинку
та господарських будівель за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідачем, 17.09.2009 року, на підставі
спільної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_4
прийнято Рішення «Про приватизацію
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будівель,
господарських будівель і споруд у
Солом'янському районі м. Києва» №269/2338,
відповідно до п.4.2 якого у додатку до
Рішення КМР № 238/339 на другій сторінці,
дев'ятій позиції: у шостій графі цифри «
0,0770» замінити на цифри та слова « 1/2 від
0,0770 1/2 від 0,0770»; у сьомій графі слово
«приватну» замінити словом «часткову».

Судом, крім зазначеного вище, було
також встановлено, що позивачем
оскаржувалось Рішення КМР 269/2338 до
Шевченківського районного суду міста
Києва. Постановою Шевченківського
районного суду міста Києва від 01.04.2011
року у адміністративній справі № 2а-72/11
за позовом ОСОБА_2 до Київської міської
ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
скасування п.4.2. Рішення КМР 269/2338
адміністративний позов задоволено.
Проте, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 09.02.2012 року постанову суду першої
інстанції скасовано та прийнято нову,
якою в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Зі справи також вбачається та вірно
зазначено судом, що 17.05.2008 року між
ОСОБА_4, як дарувальником, та ОСОБА_3, як
обдарованою, укладено договір
дарування частини будинку, відповідно
до п. 1 якого дарувальник подарував, а
обдарована прийняла в дар 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, 28.03.2011 року звернулась із заявою
до відповідача, в якій, посилаючись на
укладений договір дарування та той
факт, що державні акти на право
власності на землю ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_4
не одержали, просила внести зміни до п.
4.2 Рішення КМР № 269/2338, а саме: змінити
прізвище «ОСОБА_4» на «ОСОБА_3» щодо
передачі у спільну часткову власність
1/2 земельної ділянки площею 0,0770 га по
АДРЕСА_1.

З відповідною заявою, 28.03.2011 року до
відповідача звернувся ОСОБА_4, в якій
зазначив, що не заперечує проти
внесення змін до п. 4.2 Рішення КМР №
269/2338, а саме: змінити прізвище «ОСОБА_4»
на «ОСОБА_3» щодо передачі у спільну
часткову власність 1/2 земельної
ділянки площею 0,0770 га по АДРЕСА_1. До
поданих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заяв були
додана відповідна технічна
документація.

За дорученнями заступника Київського
міського голови-секретаря Київради від
28.03.2011 року № 29/233-Б-7148 та № 29/233-Т-7153
вищезазначені заяви було направлено до
Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київради
(КМДА) для розгляду та надання
відповіді.

Головним управлінням земельних
ресурсів за результатами розгляду
вказаних заяв було сформовано
кадастрову справу П-4973, в якій наявне
реєстраційне посвідчення Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 03.06.2008 року, відповідно до якого 1/2
частини житлового будинку по АДРЕСА_1
зареєстрована за ОСОБА_3

На підставі зазначених вище заяв та
доданих до них документів Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (КМДА) був
зроблений висновок, відповідно до
якого слід внести зміни у додаток до
Рішення КМР № 238в39 на другій сторінці у
дев'ятій позиції: у четвертій позиції
слова «ОСОБА_4» замінити словами
«ОСОБА_3»; у шостій графі цифри « 0,0770»
замінити на цифри та слова « 1/2 від 0,0770,
Ѕ від 0,0770»; у сьомій графі слово
«приватну» замінити словом «часткову».

Київською міською радою 06.10.2011 року
було прийнято рішення «Про
приватизацію земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд у Солом'янському
районі м. Києва»№ 361/6577, відповідно до п.
4.2 якого, у додатку до Рішення КМР № 238/339
на другій сторінці, дев'ятій позиції: у
четвертій графі слова «ОСОБА_4»
замінити словами «ОСОБА_3»; у шостій
графі цифри « 0,0770» замінити на цифри та
слова « 1/2 від 0,0770 1/2 від 0,0770»; у сьомій
графі слово «приватну» замінити словом
«часткову». Підпунктом 4.4. Рішення КМР
№ 361/6577 підпункт 4.2. пункту 4 Рішення КМР
№ 269/2338 визнано таким, що втратив
чинність.

Відмовляючи у задоволенні даного
позову суд виходив з того, що при
прийнятті спірного рішення відповідач
норм чинного законодавства не
порушував.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України, громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Згідно п. г ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу
України, громадяни України мають право
на безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності, зокрема, для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у селах - не
більше 0,25 гектара, в селищах - не більше
0,15 гектара, в містах - не більше 0,10
гектара.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу
України, громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного
кодексу України, у разі набуття права
власності на жилий будинок, будівлю або
споруду кількома особами право на
земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди.

Відповідно до п. п. б, в ч. 1 ст. 9
Земельного кодексу України, до
повноважень Київської і
Севастопольської міських рад у галузі
земельних відносин на їх території
належить: передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» встановлено, що виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
питання стосовно вирішення відповідно
до закону питань регулювання земельних
відносин.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України
«Про столицю України - місто-герой
Київ», у зв'язку зі здійсненням містом
Києвом функцій столиці України,
Київська міська рада та Київська
міська державна адміністрація, кожна в
межах своєї компетенції, встановленої
законами України, мають право
встановлювати порядок утримання та
експлуатації об'єктів, розташованих у
місті, та прилеглої до них території,
правила благоустрою, торговельного,
побутового, транспортного,
житлово-комунального та іншого
соціально-культурного обслуговування,
визначати особливості
землекористування та використання
інших природних ресурсів.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
оскаржуване в частині рішення КМР №
361/6577 прийнято на підставі, в межах
повноважень, визначених
законодавством України, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 серпня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 11 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді