Справа № К/9991/217/12-С
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/217/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Леонтович К.Г.,
Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 1 жовтня 2010
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16 червня 2011 року у справі №
2а-7073/10/1170 за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства охорони здоров'я України,
третя особа Державне казначейство
України про оскарження дій та
бездіяльності, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до Міністерства охорони
здоров'я України, третя особа Державне
казначейство України, в якому, з
урахуванням доповнення позовних вимог,
просив: визнати протиправними дії та
бездіяльність відповідача щодо
розгляду його звернення від 26.08.2008р. про
бездіяльність чиновників відповідача
та дискредитацію звання заслуженого
лікаря України ОСОБА_2, направленого на
розгляд головою комітету Верховної
Ради України з питань захисту
материнства та охорони здоров'я;
зобов'язати відповідача у місячний
термін з дати вступу рішення суду у
законну силу: розглянути вищевказане
звернення позивача; по факту не
вирішення питань вказаного звернення
здійснити службову перевірку та вжити
відповідних заходів реагування
передбачених законодавством; стягнути
з Державного бюджету України на
користь позивача 5000 грн. заподіяної
моральної шкоди, 200 грн. компенсації
витрат на оплату правової допомоги та
судові витрати, пов'язані з прибуттям
до суду; зобов'язати Державне
казначейство України у місячний термін
після вступу рішення суду у законну
силу сплатити йому вказану моральну
шкоду; визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
розгляду його звернення, направленого
14.08.2009 року Генеральною прокуратурою
України, яке надійшло з Секретаріату
Президента України; зобов'язати
відповідача розглянути вищевказане
звернення у порядку встановленому
законодавством та надати ґрунтовну
відповідь.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Міністерством охорони здоров'я України
допущена протиправна бездіяльність
відносно розгляду звернення ОСОБА_1, що
полягає у не проведенні відповідної
перевірки обставин викладених у
зверненні та у наданні формально
бюрократичної неґрунтовної відповіді
на звернення.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 1 жовтня 2010
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16 червня 2011 року змінене рішення
суду першої інстанції, позовні вимоги
задоволені частково. Постанова
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 1 жовтня 2010
року скасована у частині розгляду
звернення ОСОБА_1 від 31.07.2009р., яке
надійшло 14.08.2009р. з Генеральної
прокуратури України. Визнана
бездіяльність Міністерства охорони
здоров'я України щодо розгляду
звернення ОСОБА_1, яке надійшло з
Генеральної прокуратури України
згідно з листом від 14.08.2009р. №07/1/1-13087-06.
Зобов'язано Міністерство охорони
здоров'я України розглянути звернення
ОСОБА_1, яке надійшло з Генеральної
прокуратури України згідно з листом
від 14.08.2009р. №07/1/1-13087-06 та надати
відповідь у встановленому
законодавством порядку. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишене без змін.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
змінити рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, ОСОБА_1 26.08.2008р. звернувся
до голови комітету Верховної Ради
України з питань захисту материнства,
дитинства та охорони здоров'я з приводу
бездіяльності чиновників Міністерства
охорони здоров'я України та
дискредитації звання заслуженого
лікаря України ОСОБА_2 Міністерством
охорони здоров'я України на адресу
ОСОБА_1 13.10.2008 року направило відповідь
№11-03-03/660.

Також 31.07.2009р. ОСОБА_1 звернувся до
Президента України із заявою, в якій
скаржився на неякісне надання медичних
послуг медичними закладами у
Кіровоградській області, зокрема,
працівниками Світловодської
центральної районної лікарні, у
результаті некваліфікованого
лікування його сина, який помер від
онкологічного захворювання.
Секретаріатом Президента України
заява була направлена до Генеральної
прокуратури України, яка у свою чергу,
14.08.2009р. направила до Міністерства
охорони здоров'я України. Міністерство
охорони здоров'я України своїм листом
від 10.09.2009р. №3.33-5/977-К/3-3180 направило
заяву до управління охорони здоров'я
Кіровоградської облдержадміністрації
для розгляду та надання відповіді
ОСОБА_1. Управління охорони здоров'я
України, виконуючи вищевказану
вказівку Міністерства охорони здоров'я
України, своїм листом від 23.09.2009р. №К-417/6
повідомило ОСОБА_1 що на всі питання,
які відносяться до компетенції
управління охорони здоров'я обласної
державної адміністрації, йому
неодноразово надавалися відповіді.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що під час розгляду звернень
позивача не була встановлена
протиправність дій відповідача, а
доводи позивача щодо неповноти вжитих
заходів відповідачем не ґрунтуються на
дійсних обставинах справи.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що відповідачем при розгляді
звернення ОСОБА_1 від 31.07.2009р., яке
14.08.2009р. надійшло з Генеральної
прокуратури України, допущене
порушення Закону України "Про
звернення громадян".

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій виходячи з
наступного.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 26.08.2008р.
звернувся до голови комітету Верховної
Ради України з питань захисту
материнства, дитинства та охорони
здоров'я з приводу бездіяльності
чиновників Міністерства охорони
здоров'я України та дискредитації
звання заслуженого лікаря України
ОСОБА_2 Міністерством охорони здоров'я
України на адресу ОСОБА_1 13.10.2008р.
направило відповідь №11-03-03/660.

Судами першої та апеляційної інстанцій
вірно зазначено стосовно повноти
надання відповіді наступне. Звернення
позивача фактично стосується якісного
надання медичної допомоги у
Кіровоградській області, в галузі
онкології. Як вбачається з відповіді
Міністерства охорони здоров'я України
ці питання неодноразово були предметом
розгляду різного підпорядкування
медичних, правоохоронних і судових
установ. Міністерством охорони
здоров'я України надана обґрунтована
відповідь позивачу на його звернення
від 26.08.2008р.

Стосовно вимог позивача у частині
визнання бездіяльності Міністерства
охорони здоров'я України щодо розгляду
звернення позивача, яке надійшло з
Генеральної прокуратури України
згідно з листом від 14.08.2009р. №07/1/1-13087-06
та зобов'язання розглянути це
звернення і надати відповідь у
встановленому законодавством порядку
слід зазначити наступне.

Відповідно ч.3 ст.15 Закону України "Про
звернення громадян" відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.

Згідно ст.19 Закону України "Про
звернення громадян" органи державної
влади зобов'язані об'єктивно та
всебічно перевіряти заяви чи скарги;
письмово повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; не допускати
безпідставної передачі розгляду заяв
чи скарг іншим органам.

Відповідно ст. 8 Закону України "Про
звернення громадян" передбачає
випадки, коли звернення не підлягають
розгляду та вирішенню, а саме: повторні
звернення одним і тим же органом від
одного і того ж громадянина з одного і
того ж питання, якщо перше вирішене по
суті. При цьому рішення про припинення
розгляду такого звернення приймає
керівник органу.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що Міністерство охорони
здоров'я України в порушення вимог
Закону України "Про звернення громадян"
не надало особисто відповіді за
зверненням ОСОБА_1, а передоручило
надати відповідь підпорядкованому
управлінню охорони здоров'я
Кіровоградської облдержадміністрації,
на дії якого останній скаржився. У свою
чергу, управління охорони здоров'я
Кіровоградської облдержадміністрації
за власною ініціативою прийняло
рішення про припинення розгляду
звернення ОСОБА_1 з тих підстав, що
раніше йому надавались неодноразово
відповіді, що є порушенням вимог
вищевказаного Закону.

З огляду на наведене, відповідачем при
розгляді звернення ОСОБА_1 від 31.07.2009р.,
яке 14.08.2009р. надійшло з Генеральної
прокуратури України, допущене
порушення Закону України "Про
звернення громадян".

Стосовно позовних вимог в частині
відшкодування моральних збитків,
витрат на правову допомогу слід
зазначити наступне.

Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі
внаслідок її незаконного засудження,
незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених
законом.

Відповідно ч.2 ст.25 Закону України "Про
звернення громадян" громадянину на
його вимогу і в порядку, встановленому
чинним законодавством, можуть бути
відшкодовані моральні збитки, завдані
неправомірними діями або рішеннями
органу чи посадової особи при розгляді
скарги. Розмір відшкодування моральних
(немайнових) збитків у грошовому виразі
визначається судом.

Судами встановлено, що позивачем
недоведене спричинення йому діями
відповідачів моральної шкоди. Також
відсутні належні докази, якими
підтверджується факт заподіяння
моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру, не
зазначено якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, у чому саме полягає
вина заподіювача, які збитки йому
спричинені розглядом його звернення
від 31.07.2009р., та інші обставини, що мають
значення для вирішення спору. Також, не
доведено позивачем, що він поніс судові
витрати на оплату правової допомоги,
оскільки довідка-розрахунок не може
свідчити про понесені ним витрати.

За таких обставин правомірним є
висновок судів попередніх інстанцій
стосовно того, що, позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди не
підлягають задоволенню,

Враховуючи вищенаведене суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до вірних
висновків про часткове задоволення
позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 1 жовтня 2010
року, змінену постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року, та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 16 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

(підписи)

З оригіналом згідно

помічник судді
М.В. Дрибас