Справа № 2а-17933/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2011-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2011 року 15:20 №
2а-17933/10/2670

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В.,
Власенкової О.О. при секретарі Чупринко
Н.І., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомЗакритого акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Український страховий
стандарт»доДержавної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
Українипроскасування в частині
Припису №СК-421/10-1109 від 05.11.2010р.,за
участю:

позивача -ОСОБА_1

відповідача -ОСОБА_2

На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 11 квітня
2011 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство
«Страхова компанія «Український
страховий стандарт»(далі по тексту
-позивач) звернулось з позовом до
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України (далі по
тексту -відповідач) з урахуванням
уточнених позовних вимог про
скасування в частині Припису
№СК-421/10-1109 від 05.11.2010р. та скасування
постанови про застосування штрафу за
правопорушення вчиненні на фінансових
ринках від 28.01.2011р. №СК-421/11-108.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем в порушення
чинного законодавства та не
обґрунтовано прийнятті оскаржуваний
припис та постанова.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що при
винесенні оскаржуваних рішень діяв в
межах чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

7 жовтня 2009 року між Акціонерним
страховим товариством
«АИС-Поліс»правонаступником якого є
позивач та громадянином ОСОБА_3
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №ВС/7936807, за яким
було застраховано відповідальність
власника автомобіля Mercedes-Benz S 500, д/н
НОМЕР_3.

9 січня 2010 року в с. Гориславці
Полтавської області сталось ДТП за
участю автомобіля Mercedes-Benz S 500, д/н
НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3 та
автомобіля Fiat, д/н НОМЕР_4, під
керуванням водія ОСОБА_4

11 січня 2010 року до позивача ОСОБА_4
було подано заяву про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування від
постраждалої особи.

ОСОБА_4 були надані наступні
документи: виписний епікриз з історії
хвороби №92, консультативний висновок
спеціаліста від 10.01.2010р.,
консультативний висновок спеціаліста
від 15.01.2010р., листок непрацездатності
серія АБГ №237598, листок
непрацездатності серія АБГ №553633 та
чеки, що підтверджують витрати на
лікування ОСОБА_4 на загальну суму
825,48грн.

Постановою Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області від 18.02.2010р. особою
винною в скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3

Згідно Страхового акту №152-18/10ЦВ
від 16.04.2010р., розмір страхового
відшкодування за шкоду, заподіяну
майну постраждалої особи, становить 18
207,32грн.

Платіжним дорученням №3147 від
03.06.2010р. страхове відшкодування в
розмірі 18 207,32грн. виплачено.

4 жовтня 2010 року відповідачем
подано позивачу запит про надання
пояснень та вичерпного переліку
документів по справі ОСОБА_4 за
випадком, що стався 09.01.2010р.

22 жовтня 2010 року відповідачем
винесено Акт про порушення позивачем
законодавства у сфері фінансових
послуг №524/42/13-ап, відповідно до якого
встановлено, що страховиком порушено
вимоги п. 24.1 статті 24 Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільно
-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»щодо
невідшкодування обґрунтованих витрат,
пов'язаних з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням
та реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров'я,
медичним лікуванням у домашніх умовах
та купівлею лікарських препаратів;
статті 25 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно
-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»щодо
невідшкодування витрат у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності; п.
37.1. статті 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно
-правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»щодо
несплати пені за кожен день
прострочення виплати страхового
відшкодування з вини страховика.

Не погоджуючись з висновками
викладеними в Акті від 22.10.2010р.
позивачем подано заперечення.

5 листопада 2010 року відповідачем
винесено припис №СК-421/10-1109, яким
позивача зобов'язано усунути виявлені
порушення вимог законодавства України
у сфері фінансових послуг в частині
виплати страхового відшкодуванням на
витрати, пов'язані з лікуванням
потерпілого ОСОБА_4 та відшкодування не
отриманих доходів у зв'язку з
тимчасовою втратою його
працездатності, а також щодо сплати
пені за несвоєчасну виплату страхового
відшкодування.

28 січня 2011 року відповідачем
винесено постанову №СК-421/11-108 про
застосування штрафу за правопорушення,
вчинені на фінансових ринках,
відповідно до якої до позивача
застосовано штраф в розмірі 8500,00грн.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з пунктом 1 Положення про
Державну комісію з регулювання ринків
фінансових послуг України,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України від 03.02.2010 № 157 (далі -
Положення), Державна комісія з
регулювання ринків фінансових послуг
України (Держфінпослуг) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.
Держфінпослуг є спеціально
уповноваженим органом виконавчої
влади у сфері регулювання ринків
фінансових послуг у межах, визначених
законодавством.

Відповідно до підпункту 28 пункту 4
Положення Держфінпослуг проводить у
межах своїх повноважень самостійно або
разом з іншими уповноваженими органами
виїзні та безвиїзні перевірки
діяльності фінансових установ,
зокрема, страхових компаній.

Відповідно до пункту 4 частини першої
статті 37 Закону України „Про
страхування" уповноважений орган має
право проводити тематичні перевірки
діяльності страховика у випадках
необхідності перевірки фактів,
викладених у скаргах, заявах,
зверненнях страхувальників,
достовірності показників звітності,
виконання вимог раніше наданих
приписів.

Згідно з статтею 36 Закону України
від 01.07.2004, № 1961-IV "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" після розгляду
страховиком наданих йому визначених у
статті 35 цього Закону документів про
дорожньо-транспортну пригоду
страховик приймає рішення про виплату
страхового відшкодування або відмову у
виплаті страхового відшкодування.

Протягом трьох робочих днів з дня
прийняття відповідного рішення
страховик зобов'язаний направити
заявнику письмове повідомлення щодо
прийнятого рішення.

В матеріалах справи відсутнє
письмове повідомлення ОСОБА_4 щодо
прийнятого рішення.

Відповідно до п. 37.1 статі 37 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом
одного місяця з дня отримання
страховиком визначених у статті 35
цього Закону документів або в строки та
в обсягах, визначених рішенням суду.

Станом на 06.04.2010р. ОСОБА_4 було надано до
позивача документи, передбачені п. 35.2
статті 35 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Таким чином, позивач повинен був
здійснити виплату страхового
відшкодування у строк до 06.05.2010р.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач здійснив виплату страхового
відшкодування ОСОБА_4 у сумі 18 207,32грн.
лише 03.06.2010р.

Відповідно до п. 24.1 статті 24 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, які пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням та
реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров'я,
медичним піклуванням, лікуванням у
домашніх умовах та купівлею лікарських
препаратів.

Згідно з п. 24.3 статті 24 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" зазначені витрати мають бути
підтверджені документально
відповідним медичним закладом.

Статтею 25 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено, що у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим відшкодовуються не
отримані доходи за підтверджений
відповідним закладом охорони здоров'я
час втрати працездатності.

Станом на 08.10.2010р. ЗАТ «СК «Український
страховий стандарт»не відшкодовані
ОСОБА_4 витрати у зв'язку з його
лікуванням та шкоду у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності.

Щодо твердження позивача про те, що
постраждалий зобов'язаний подавати
окрему заяву про виплату страхового
відшкодування у зв'язку з втратою
працездатності, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 35 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" для отримання страхового
відшкодування особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику
відповідну заяву. У заяві про виплату
страхового відшкодування має
міститися:

а) найменування страховика, до якого
подається заява, або МТСБУ;

б) назва (для юридичної особи), прізвище,
ім'я, по батькові (для фізичної особи)
заявника, його місцезнаходження або
місце проживання;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо
відшкодування завданих збитків;

г) інформація про вже здійснені
взаєморозрахунки осіб,
відповідальність яких застрахована, та
потерпілих;

ґ) обставини, якими заявник
обґрунтовує свою вимогу, та докази, що
підтверджують її відповідно до
законодавства;

д) розмір шкоди;

є) підпис заявника і дата подання
заяви.

До заяви додаються довідки про
дорожньо-транспортну пригоду, довідки
відповідних закладів охорони здоров'я
щодо тимчасової втрати працездатності
або довідки спеціалізованих установ
про встановлення стійкої втрати
працездатності (інвалідності) у разі її
виникнення, інші документи, які мають
відношення до даної
дорожньо-транспортної пригоди,
завірені у встановленому порядку.

Відповідну заяву для отримання
страхового відшкодування та усі
необхідні документи потерпілою особою
було надано позивачу, що
підтверджується даними матеріалами,
наявними в матеріалах справи.

Однак, питання виплати потерпілій
особі коштів у зв'язку з тимчасовою
втратою її працездатності та витрат,
які пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням
та реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров'я,
медичним піклуванням, лікуванням у
домашніх умовах та купівлею лікарських
препаратів, позивачем не розглядались.

Зазначене підтверджується відсутністю
висновків позивача із зазначених
питань у його страховому акті.

Таким чином, потерпіла особа виконала
усі вимоги для отримання страхового
відшкодування (подала відповідну заяву
та копії необхідних підтверджуючих
документів), а позивач свій обов'язок
щодо виплати страхового відшкодування
у повному обсязі не виконав.

Вимоги щодо надання окремих заяв з
питань відшкодування коштів у зв'язку з
тимчасовою втратою її працездатності
та витрат, які пов'язані з доставкою,
розміщенням, утриманням, діагностикою,
лікуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
купівлею лікарських препаратів, чинним
законодавством не передбачено.

Відповідно до положень статті 35 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" для отримання страхового
відшкодування особа, яка має право на
відшкодування, подає страховику лише
одну відповідну заяву.

Щодо твердження позивача про те, що
витрати, які пов'язані з лікуванням та
реабілітацією потерпілого, не
підтверджені документально
відповідним медичним закладом, суд
зазначає наступне.

Відповідно до статті 24 Закону України
„Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" витрати, які пов'язані з
лікуванням та реабілітацією
потерпілого мають бути підтверджені
документально відповідним медичним
закладом.

Потерпілою особою надано до позивача
виписний епікриз з історії хвороби № 92
хірургічного відділення 2 міської
лікарні та консультативні висновки
спеціаліста ПП «Кременчуцький
Лікувально-Діагностичний центр Арніка
Нова»від 10.01.2010 та від 15.01.2010. У
зазначених документах міститься
призначення лікарів щодо лікування, а
саме види (перелік) ліків, які необхідно
придбати потерпілому для його
лікування.

Копії квитанцій та товарних чеків
наданих потерпілим позивачу
підтверджують факт того, що потерпілим
було придбано саме ті ліки, які були
прописані йому лікарями відповідних
медичних закладів.

Таким чином, потерпілою особою було
надано усі підтверджуючі документи,
які посвідчені відповідним медичним
закладом щодо витрат на його лікування.

Щодо питання відшкодування не
отриманих доходів у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим, суд зазначає наступне.

Статтею 25 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»визначено, що у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим відшкодовуються не
отримані доходи за підтверджений
відповідним закладом охорони здоров'я
час втрати працездатності.

Потерпілим до позивача було надано
листок непрацездатності серія АБГ №
237598 та листок непрацездатності серія
АБН № 553633.

Отже, відповідним закладом охорони
здоров'я підтверджено час втрати
працездатності потерпілою особою.

Чинним законодавством не передбачено
обов'язок потерпілого подавати
будь-які інші документи щоб йому було
відшкодовано не отримані доходи у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності.

Таким чином, потерпіла особа виконала
усі обов'язки, які вимагаються чинним
законодавством щодо надання
відповідних документів для отримання
страхового відшкодування, а позивач
вимагав від потерпілої особи виконання
обов'язків (надання додаткових
документів), які не передбачені
законодавством, що призвело до
порушення прав потерпілої особи як
споживача фінансових послуг.

Окрім того, слід зазначити, що
відповідно до статті 56 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, юридичні
особи та громадяни зобов'язані
безоплатно надавати на запит
страховиків та МТСБУ інформацію, якою
вони володіють (у тому числі і
конфіденційну), що пов'язана з
страховими випадками з обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності або з подіями, що були
підставою для подання потерпілими
вимог про відшкодування шкоди МТСБУ.
Підрозділи Державтоінспекції MBC
України також надають безоплатно
страховикам та МТСБУ на їх запити
відомості про реєстрацію транспортних
засобів, з власниками яких ці
страховики укладають договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
дорожньо-транспортні пригоди, що мали
місце.

Частиною першою статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною першою
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України зазначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, на думку колегії суддів,
оскаржуваний припис №СК-421/10-1109 від
05.11.2010р. в частині зобов'язання позивача
усунути порушення законодавства у
сфері фінансових послуг в частині
виплати страхового відшкодування на
витрати, пов'язані з лікуванням
потерпілого ОСОБА_4 та відшкодування не
отриманих доходів у зв'язку з
тимчасовою втратою його
працездатності, а також щодо сплати
пені за несвоєчасну виплату страхового
відшкодування відповідає вимогам
чинного законодавства і є таким, що
прийнятий у відповідності до норм
чинного законодавства України, з
урахуванням чого, постанова 28 січня 2011
року №СК-421/11-108 про застосування штрафу
за правопорушення, вчинені на
фінансових ринках вважається судом
правомірною та такою, що прийнята
відповідно до вимог законодавства.

Доказів, які б спростовували доводи
відповідача позивач суду не надав.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими, а
позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Закритому
акціонерному товариству «Страхова
компанія «Український страховий
стандарт»відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
18.04.2011р.

Головуючий суддя
В.В. Амельохін

Судді
Є.В. Аблов

О.О. Власенкова