Справа № 257/3031/14-а
Суддя: Брежнев О. А.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а/257/145/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року
м. Донецьк

Київський районний суд м. Донецька

в складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

при секретарі Рудик К.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі Київського районного
суду м. Донецька справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради, третя особа
управління Державної казначейської
служби України Київського району у м.
Донецьку про перерахунок допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,

ВСТАНОВИВ

Позивачка звернулась до суду із
вказаним адміністративним позовом,
посилалась на те, що вона є матір'ю
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим
перебуває на обліку у відповідача та
отримує грошову допомогу як
незастрахована особа у розмірі 130,00
грн., виплату якої здійснює відповідач,
вважає, що відповідно до ст. 43 ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням"
допомога нарахована їй не в повному
обсязі, а тому позивачка вимушена
звернутись до суду і просить визнати
неправомірними дії відповідача, щодо
призначення, нарахування та виплати не
в повному обсязі допомоги по догляду за
дитиною та стягнути недоотриману
допомогу за період з 01 жовтня 2013 року до
01 квітня 2014 року у розмірі 5292,00 грн.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, була належним чином
повідомлена про дату, час і місце
розгляду справи, надала до суду
письмову заяву про розгляд справи у її
відсутність, позовні вимоги підтримала
та просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, причини неявки не повідомив.
Заяв про відкладення розгляду справи
або про розгляд справи за його
відсутністю суду не надав. За таких
обставин та враховуючи положення ч. 4
ст. 128 КАС України суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача на підставі наявних у
справі доказів.

Третя особа до суду не з'явилась, про
дату та час судового засідання була
повідомлена належним чином, а тому суд
приходить до висновку про можливість
розгляду справи у її відсутність, за
наявними у справі доказами.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_2, матір'ю
у свідоцтві про народження яких
записана позивачка ОСОБА_1 (а.с. 7).
Згідно довідки, виданої УПСЗН
Київської районної у м. Донецьку ради
ОСОБА_1 знаходиться на обліку та
отримує допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку (а.с.
9).

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28.12.2007 №
107-УІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон № 107-УІ) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України від 21.11.1992
№ 2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" (далі - Закон № 2811-XII), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України від 18.01.2001
№ 2240-ІІІ (далі - Закон № 2240-ІІІ) "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням",
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статей 15 Закону №
2811-XII встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
відповідно до статті 43 Закону № 2240-ІИ
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом. Пунктами 23, 25 розділу II Закону
№ 107-УІ були внесені відповідні зміни
до Закону № 2811-XII та Закону № 2240-ІІІ.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-XII його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону №
2240-ІІІ було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008 (далі - рішення №
10-рп/2008) визнано неконституційними
низку положень Закону № 107-УІ, в тому
числі й пункту 25 розділу II Закону №
107-УІ щодо виключення статей 40-44 Закону
№ 2240-ІІІ.

Пунктом 2 розділу III Закону № 107-УІ було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10- рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №
2240-ІІІ, а з 1 січня 2009 року - статті 13,15
Закону № 2811-XII.

Оскільки у справі, що розглядається,
спір виник щодо виплати допомоги на
дитину з 01.10.2013 року особі, яка не
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд приходить до висновку, що
на відносини щодо виплати допомоги
такій особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
(яким є Закон № 2811-XII), відповідно до
статті 15 якого допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимоги позивачки про визнання дій
відповідача неправомірними та
зобов'язання відповідача провести
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення дитиною
трирічного віку за період з 01.10.2013 року
до 01.04.2014 року на одну дитину підлягають
задоволенню з урахуванням проведених
виплат.

На підставі положень ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Позивачка при подачі
позовної заяви сплатила судовий збір у
розмірі 73,08 грн. (а.с. 1). Оскільки
відповідач відноситься до органів
місцевого самоврядування на підставі
положень ст.ст. 11, 34 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", тому
з місцевого бюджету Київського району
на користь позивачки підлягають
стягненню понесені судові витрати по
оплаті судового збору у розмірі 73,08 грн.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про допомогу сім'ям з
дітьми", Законом України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік", рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.08
року № 10-рп, постановою Верховного Суду
України від 25.12.2012р. у справі № 21-410а12,
ст. 9, 10, 11, 69, 94, 128, 158-163, 186 Кодексу
Адміністративного Судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії
Управління праці та соціального
захисту населення Київської районної у
м. Донецьку ради щодо призначення,
нарахування та виплати не в повному
обсязі допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Київської районної у м. Донецьку ради
на користь ОСОБА_1 недоотриману
щомісячну державну допомогу по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 01 жовтня 2013
року до 01 квітня 2014 року у розмірі 5292
(п'ять тисяч двісті дев'яносто дві) грн.
00 коп. з урахуванням виплачених сум та
підвищення виплат відповідно до
прожиткового мінімуму.

Стягнути з місцевого бюджету
Київського району м. Донецька на
користь ОСОБА_1 понесені судові витрати
по оплаті судового збору у розмірі 73
(сімдесят три) грн. 08 коп.

Апеляційну скаргу на постанову
може бути подано до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Київський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з
моменту її проголошення, а особою, яка
не була присутня з моменту отримання
копії постанови.

Суддя