Справа № 2а-9333/11/2670
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/66111/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Київської міської
ради, третя особа - КП "Дирекція
будівництва шляхово-транспортних
споруд м. Києва" про визнання
протиправним та скасування рішення за
касаційними скаргами ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 червня 2012 року та
ухвали Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року і від 15 листопада 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2011 року позивач звернувся в
суд із позовом до Київської міської
ради, третя особа - КП "Дирекція
будівництва шляхово-транспортних
споруд м. Києва" про визнання
протиправним та скасування рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 червня 2012 року відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 04 жовтня 2012
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року відмовлено в задоволенні заяви
позивача про виправлення описки в
ухвалі від 04 жовтня 2012 року.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалами суду апеляційної
інстанцій, позивач звернувся із
касаційними скаргами до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою позов
задовольнити, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що Рішенням
Київської міської ради «Про
приватизацію земельних ділянок
садівницького товариства
«Сад-будівник» Дніпровського району»
від 04.02.1999 року №128-2/229 позивача
включено до списку членів
садівницького товариства
«Сад-будівник», земельні ділянки яких
не приватизуються, оскільки підлягають
перенесенню у зв'язку з будівництвом
Подільсько-Воскресенської лінії
метрополітену і Подільського
Мостового переходу через ріку Дніпро,
тобто - позивача внесено до списку осіб,
яким земельні ділянки передано лише в
користування з подальшим її
вилученням.

Рішенням Київської міської ради від
28.12.2010 року «Про надання земельної
ділянки комунальному підприємству
«Дирекція будівництва
шляхово-транспортних споруд м. Києва»
для будівництва Подільського
мостового переходу через р. Дніпро у м.
Києві на території Русанівських садів
(відрізок від захисної дамби до
садового товариства «Сад-будівник») у
Дніпровському районі м. Києва» №531/5343
вирішено: - затвердити проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки третій особі для будівництва
Подільського мостового переходу через
р. Дніпро у м. Києві на території
Русанівських садів у Дніпровському
районі м. Києва;- надати Дирекції
будівництва, за умови виконання пункту
4 цього рішення в постійне користування
земельну ділянку, загальною площею
5,75га, для будівництва Подільського
мостового переходу через р. Дніпро у м.
Києві за рахунок земель запасу
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення (площею 5,11га) та міських
земель, не наданих у власність чи
користування (площею 0,63га), тощо.

Відповідно до ст. 20 ЗК України,
визначення та зміна належності
земельної ділянки до певної категорії
земель є прерогативою органів
державної влади та місцевого
самоврядування, які наділені
повноваженнями визначення та зміни
цільового призначення земель.

Згідно ст. 118, 122, 123 ЗК України органи
виконавчої влади та місцевого
самоврядування наділені
повноваженнями розпоряджатися
землями, які перебувають у державній
або комунальній власності шляхом,
зокрема, передачі земель у постійне
користування. Реалізовуючи зазначені
повноваження органи виконавчої влади
та місцевого самоврядування мають
право змінювати цільове призначення
земельних ділянок, які передаються у
постійне користування.

Вказану земельну ділянку відповідачем
вилучено для суспільних потреб та на
виконання Розпорядження Кабінету
Міністрів України від 14.05.1993 року №302-р,
яким затверджено техніко-економічні
обґрунтування будівництва
Подільсько-Воскресенської лінії
Київського метрополітену та
Подільського мостового переходу через
р. Дніпро, розроблені інститутами
«Київметропроект»і «Київшляхпроект»,
та дозволено Мінтрансу та Київській
міській державній адміністрації
спільно затверджувати проекти цих
будов на наступних стадіях
проектування.

На момент прийняття Київською міською
радою оскаржуваного рішення №530/5342
землекористувачем спірної земельної
ділянки було Міністерство міського та
сільського будівництва.

Крім того, спірне рішення погоджено з
Головним управлінням містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
Київською міською
санітарно-епідеміологічною станцією,
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
м. Києві, Державною службою з питань
національної культурної спадщини,
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації).

Таким чином, позивачем не було надано
вагомих доказів на підтвердження своїх
вимог, а тому висновки суду є такими що
відповідають вимогам закону.

Також, відмовляючи в задоволенні зави
про виправлення описки в ухвалі суду
апеляційної інстанції від 04 жовтня 2012
року, судом зазначено про те, що,
позивач вказує, що в мотивувальній
частині рішення помилково вказано, що
на момент прийняття Київською міською
радою оскаржуваного рішення №530/5342
землекористувачем спірної земельної
ділянки було Міністерство міського та
сільського будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що
колегією суддів вказано в
мотивувальній частині, що на момент
прийняття Київською міською радою
оскаржуваного рішення №530/5342
землекористувачем спірної земельної
ділянки було Міністерство міського та
сільського будівництва.

Опискою слід вважати помилку, що
порушує правила граматики, синтаксису,
пунктуації, нумерації, що мають вплив
на зміст судового рішення та його
виконання. Так, суд може допустити
помилку у найменуванні органу чи особи,
у назві та реквізитах рішення, яке
визнано протиправним, тощо.

В свою чергу, позивач просить виправити
описку, пропонуючи як варіант, вказати
землекористувачем спірної земельної
ділянки членів садівницького
товариства «Сад-будівник»або
садівницьке товариство «Сад-будівник»,
що є неможливим, так як змінить по суті
викладені в рішенні обставини.

Однак, назви Міністерство міського та
сільського будівництва (вказане в
рішенні) і Міністерство міського та
сільського будівництва УССР
(запропоноване позивачем як варіант
для виправлення описки) є тотожними, та
відсутність в ухвалі суду абревіатури
УССР в назві міністерства не змінює
вказівку на цей орган та суті судового
рішення.

Вказане не впливає на зміст судового
рішення та не порушує вимоги до
рішення.

Суд, у своєму рішенні дійшов висновку
про відмову в задоволенні заяви про
виправлення описки в ухвалі Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04.10.2012 року.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвали суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційних скарг висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційних скаргах, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 червня 2012 року та ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04 жовтня 2012 року і від 15 листопада
2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді