Справа № 872/14710/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 рокусправа № 804/10308/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
серпня 2013 року у справі №804/10308/13-а за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

21 липня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати протиправними дії
ДПІ в Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська від 30.04.2013 р. №
про сплату земельного податку за 2011 р. у
сумі 165.03 грн., № про сплату
земельного податку за 2012 рік у сумі 165.03
грн., № про сплату земельного
податку в сумі 165.03 грн..

Адміністративний позов
обґрунтовано тим, що належне позивачу
нежитлове приміщення знаходиться в
багатоквартирному будинку, земельна
ділянку, на якій розташований
багатоквартирний будинок, передана у
власність відповідному
житлово-комунальному об'єднанню, яке і
зобов'язане сплачувати податкові
платежі за користування земельною
ділянкою. Оскільки у позивача
відсутній обов'язок по сплаті податку
за землю, то оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є незаконними та
необґрунтованими й підлягають
скасуванню, як такі, що порушують права
та законні інтереси позивача.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
серпня 2013 року у справі №804/10308/13-а
адміністративний позов ОСОБА_1 -
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби від 30.04.2013 р. про
сплату земельного податку з фізичних
осіб: за 2011 рік - № на суму 165.03.; за
2012 рік - № на суму 165,03 грн., №
на суму 165,03 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції Державна податкова
інспекція у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, відповідач,
звернулась з апеляційної скаргою, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції матеріального та
процесуального права, просить
оскаржувану постанову суду скасувати
та прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що на позивача у відповідності до
приписів ст. 278 Податкового кодексу
України, як на власника частини
нежитлового приміщення, покладено
обов'язок по сплаті податку на землю, що
знаходиться під будівлею, з моменту
реєстрації права власності на частину
приміщення. Оскільки останнім не було
сплачено податкових зобов'язань з
податку на землю, відповідачем було
правомірно прийнято

оскаржувані податкові
повідомлення-рішення з визначенням
грошового зобов'язання податку на
землю. Отже, на думку відповідача,
податкові повідомлення-рішення є
законними та обґрунтованими,
прийнятими у відповідності до вимог
чинного податкового законодавства
України, а тому підстави для їх
скасування відсутні.

Сторони, які були належним чином
повідомлені про час та місце
проведення розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, у зв'язку з чим
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
фіксування судового процесу не
здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про необхідність
задоволення апеляційної скарги з
огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі -
продажу нежитлового приміщення на
праві приватної власності належить ?
частина нежитлового приміщення, що
розташоване за адресою АДРЕСА_1 яку
було придбано у громадянки ОСОБА_2
(а.с.7).

Відповідно до Даних земельного
кадастру про нормативну оцінку
земельних ділянок для розрахунку плати
за землю від 27.03.2006 р. №5984 за
громадянкою ОСОБА_2 (попереднім
власником) обліковувалось нежитлове
приміщення АДРЕСА_1, таким чином гр..
ОСОБА_2 була землекористувачем
земельної ділянки площею 0,0008 га.

Вказану земельну ділянку було вилучено
з землекористування
житлово-комунального підприємства, та
їй було присвоєно кадастровий номер -
:02:398:0006 (66150006). У зв'язку з чим
житлово-комунальне підприємство не
сплачувало податок на землю за вказану
земельну ділянку, у період до 2011 року
земельний податок сплачувала
ОСОБА_2.(а.с.28)

З матеріалів справи вбачається, що у 2011
році позивач звернувся до ДПІ у
Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська із заявою про
взяття на облік як платника земельного
податку з фізичних осіб, за
користування земельною ділянкою, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.26)

13.06.2013 р. ОСОБА_1 було отримано
податкові повідомлення-рішення від
30.04.2013 р. про податок з доходів фізичних
осіб : за 2011 рік - № на суму 165,03, за
2012 рік - № на суму 165,03 грн., №
на суму 165,03 грн., відповідно до яких
позивачу визначено до сплати суми
земельного податку з фізичних осіб у
відповідності до пп.54.3.3 п.54.3 ст.54
розділу ІІ та пункту 186.5 ст. 186 розділу
ХІІІ Податкового кодексу України.

Правомірність та обґрунтованість
означених податкових повідомлень -
рішень є предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки позивачем не було придбано у
власність земельної ділянки, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, то в
нього, відповідно не виникло обов'язку
зі сплати орендних платежів за
користування означеною земельною
ділянкою. Відтак, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення,
прийняті податковим органом у
порушення вимог чинного податкового
законодавства та підлягають
скасуванню у судовому порядку.

Однак, суд апеляційної інстанції не
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Надаючи правову оцінку правомірності
визначення податковим органом
позивачу до сплати сум податку за
користування земельною ділянкою суд
апеляційної інстанції виходить з
наступного.

У відповідності до ст. 270 Податкового
кодексу України об'єктами
оподаткування є: земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні; земельні частки (паї), що
перебувають у власності.

Згідно до ст. 22 Земельного кодексу
України право власності на землю, або
право користування наданою земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) і одержання документа, що
посвідчує це право.

Пунктом 287.6 ст. 287 Податкового кодексу
України підставою для нарахування
земельного податку є дані державного
земельного кадастру встановлено, що
при переході права власності на
будівлю, споруду (їх частину) податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини), з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних засадах з
дати державної реєстрації права
власності на майно.

За приписами п. 287.8 ст. 287 Податкового
кодексу України власник нежилого
приміщення (його частини) у
багатоквартирному жилому будинку
сплачує до бюджету податок з площі під
такими приміщеннями (їх частинами) з
урахуванням пропорційної частки
прибудинкової території з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Виходячи з системного аналізу
вищезазначених норм права можна
зробити висновок, що припинення або
набуття права власності на нежиле
приміщення (його частину) у
багатоквартирному жилому будинку є
юридичним фактом, з настанням якого
законодавець пов'язує припинення або
набуття обов'язку щодо сплати
податкового зобов'язання за
користування земельною ділянкою.

Як вбачається з матеріалів справи
Договір купівлі-продажу нерухомого
майна від 26.11.2008 р. за яким позивач набув
права власності на частину приміщення,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
зареєстровано в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 26.12.2008
року.

Отже, станом на час винесення
податковим органом оскаржуваних
повідомлень-рішень, позивач набув
права власності на нерухоме майно, але
не зареєстрував його за певних
обставин, що не позбавляє його права
використання означеного майна.
Оскільки за приписами ст. 270
Податкового кодексу України факт
користування нежитловим приміщенням,
зумовлює виникнення обов'язку щодо
сплати податкових платежів за
користування земельною ділянкою, що
обліковується за нежилим приміщенням
по АДРЕСА_1 у відповідності до
землевпорядних документів.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
відповідачем дотримано визначений
чинним законодавством порядок щодо
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень - рішень від 30.04.2013 р.
№, №, №, та правомірно
визначено до сплати суми податку на
землю за 2011, 2012 та 2013 роки, що зумовлює
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає, що оскаржувана
постанова є незаконною та
необґрунтованою, прийнятою із
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
вказане є підставою для скасування
постанови суду.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст.
207 КАС України суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової служби в Бабушкінському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області -
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
19 серпня 2013 року у справі №804/10308/13-а -
скасувати.

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко