Справа № 226/331/14-а
Суддя: Жаботинська С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Перекупка І.Г.
Суддя-доповідач - Жаботинська С.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року справа № 226/331/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду у
складі:

судді - доповідача: Жаботинської С.В.,
суддів: Лях О.П., Нікуліна О.А., секретар
судового засідання Іванченко О.В., за
участю позивача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційні скарги ОСОБА_2 та
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області на
постанову Димитровського міського
суду Донецької області від 11 березня 2014
р. у справі № 226/331/14-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області про відмову у включенні для
нарахування пенсії матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати, фактично
виплаченої за роботу на державній
службі в органах місцевого
самоврядування,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитрові Донецької області в якому
просить: визнати протиправним і
неправомірним рішення Управління
Пенсійного фонду України в м. Димитров
Донецької області від 29.01.2014 р. № 6/6-17-01-03
про відмову у включенні для
нарахування пенсії матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати, фактично
виплачених за роботу на державній
службі за період з 01.08.2009 по 31.08.2011 року,
які передбачені чинним законодавством;

- скасувати рішення Пенсійного фонду
України в м. Димитров Донецької області
від 29.01.2014 р. № 6/6-17-01-03 про відмову у
включенні для нарахування пенсії
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати, фактично
виплачених за роботу на державній
службі за період з 01.08.2009 по 31.08.2011 року,
які передбачені чинним законодавством;

- зобов'язати Управління ПФУ в м.
Димитров Донецької області усунути
порушення прав та здійснити
нарахування пенсії та виплатити
недоотримані з вини відповідача суми
пенсії, без обмеження пенсії
максимальним розміром, починаючи з
27.09.2011 року із збереженням 89%
нарахування пенсії, виходячи із стажу
державної служби.

Постановою Димитровського міського
суду Донецької області від 11 березня 2014
р. у справі № 226/331/14-а позовні вимоги
задоволено частково.

Визнано протиправним і неправомірним
рішення Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитров Донецької області
від 29.01.2014 р. № 6/6-17-01-03 про відмову
включення для нарахування пенсії
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати, фактично
виплачених за роботу на державній
службі за період з 01.08.2009 р. по 31.08.2011 р.,
які передбачені чинним законодавством.

Скасовано рішення Пенсійного фонду
України в м. Димитров Донецької області
від 29.01.2014 р. № 6/6-17-01-03 про відмову у
включені для нарахування пенсії
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення і
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати, фактично
виплачених за роботу на державній
службі за період з 01.08.2009 р. по 31.08.2011 р.,
які передбачені чинним законодавством.

Зобов'язано Управління ПФУ в м.
Димитров Донецької області здійснити
нарахування та виплатити ОСОБА_2
недоотримані з вини Управління
Пенсійного фонду України у м. Димитров
Донецької області суми пенсії, без
обмеження пенсії максимальним
розміром, починаючи з 01.02.2014 р. із
збереженням 89 % нарахування пенсії,
виходячи із стажу державної служби.

Не погодившись з вказаною постановою
суду сторони подали апеляційні скарги,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи. Відповідач вказує,
що з 01.11.2011 року до ст. 37 Закону України
"Про державну службу" внесено зміни
Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VІ
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", пенсії державним службовцям
призначаються в розмірі 80 відсотків
від суми їх заробітної плати, а
матеріальна допомоги на оздоровлення,
індексації заробітної плати не
належить до складових заробітної плати
державного службовця. Підстав для
зарахування зазначених виплат при
нарахуванні пенсії державного
службовця не має. Просить скасувати
постанову суду першої інстанції, та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, а позивач вказує, що суд повинен
був задовольнити її позовні вимоги не з
01.02.2014 року, а з 27.09.2011 року тобто, з дати
призначення їй пенсії відповідно до
довідки про заробітну плату, просить
змінити постанову суду першої
інстанції, та задовольнити її позовні
вимоги у повному обсязі з 27.09.2011 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, позивача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційних скарг,
заперечення позивача, встановила
наступне.

Позивачка перебуває на пенсійному
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Димитрові
Донецької області та з 27.09.2011 року
отримує пенсію за віком відповідно до
Закону України «Про державну службу в
органах місцевого самоврядування» та
Закону України «Про державну службу»
/а.с. 33/.

20.01.2014 року позивачка звернулась до
відповідача з заявою про проведення
перерахунку призначеної пенсії з
урахуванням виплачених їй
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
заробітної плати, відповідно до
довідки про складові заробітної плати,
що подаються для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з 27.09.2011 року.

Листом від 29.01.2014 року відповідач
відмовив позивачці у перерахунку
пенсії, посилаючись на те, що
матеріальна допомога та індексація
заробітної плати не є складовими
заробітної плати державного службовця,
а тому не враховується при розрахунку
пенсії державного службовця та з 01.11.2011
року до ст. 37 Закону України "Про
державну службу" внесено зміни Законом
України від 08.07.2011 року № 3668-VІ "Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи", пенсії державним службовцям
призначаються в розмірі 80 відсотків
від суми їх заробітної плати.

Згідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 1 Закону України N 2493-III "Про
службу в органах місцевого
самоврядування" від 07.06.2001 року, служба
в органах місцевого самоврядування - це
професійна, на постійній основі
діяльність громадян України, які
займають посади в органах місцевого
самоврядування, що спрямована на
реалізацію територіальною громадою
свого права на місцеве самоврядування
та окремих повноважень органів
виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ст. 2 вище вказаного
Закону, посадовою особою місцевого
самоврядування є особа, яка працює в
органах місцевого самоврядування, має
відповідні посадові повноваження щодо
здійснення організаційно-розпорядчих
та консультативно-дорадчих функцій і
отримує заробітну плату за рахунок
місцевого бюджету.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.05.1994 року № 283
до стажу державної служби
зараховується робота на посадах в
органах місцевого самоврядування,
передбачених у статті 14 Закону України
"Про службу в органах місцевого
самоврядування" , а також інших посадах,
не зазначених у цій статті, віднесених
Кабінетом Міністрів України до
відповідної категорії посад в органах
місцевого самоврядування (згідно
додатку до Постанови), (пункт 2
доповнено абзацом згідно з постановою
КМУ № 1435 від 26.10.2001 року).

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із
неправомірності відмови відповідача у
перерахунку пенсії позивача як
державному службовцю із розрахунку 89 %
від заробітної плати з урахуванням
наданих нею довідок про заробітну
плату, в тому числі й неврахування
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати.

Частина 2 ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» вказує, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю
понад установлені норми, за трудові
успіхи та винахідливість і за особливі
умови праці. Вона включає доплати,
надбавки, гаранті: компенсаційні
виплати, передбачені чинним
законодавством: премії, пов'язані з
виконанням виробничих завдань і
функцій.

Аналогічні положення містяться й в п.
2.2.2 ст. 2 Інструкції по статистиці
заробітної плати, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004 року № 5.
зареєстрованої Міністерством юстиції
України 27 січня 2004 р. за № 114/8713, де
вказано, що у склад фонду додаткової
заробітної плати входять премії та
винагороди, в т.ч. за вислугу років, які
мають систематичний характер.
Відповідно п. 2.3.3 ст. 2 цієї інструкції
матеріальна допомога, що має
систематичний характер, надана всім
або більшості працівників (на
оздоровлення, у зв'язку з екологічним
станом) входить до складу фонду оплати
праці. Відповідно до вказаних
нормативних актів надбавка є складовою
частиною винагороди, яка є додатковою
заробітною платою, тобто стосовно
поняття заробітної плати, визначеного
ст. 33 Закону України «Про державну
службу» є іншою надбавкою.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету
Міністрів України «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від
31.05.2000 року № 865 посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років при призначенні
пенсії відповідно до Закону України
„Про державну службу" враховуються в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії, а згідно пп. 2 п.
4 цієї ж постанови посадовий оклад,
надбавки за ранг та вислугу років
враховуються в розмірах, установлених
Кабінетом Міністрів України на момент
виникнення права на перерахунок за
відповідною посадою та рангом на
момент призначення (перерахунку)
пенсії. Позивачі на момент звільнення
отримувала відповідну надбавку згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.09.1997 року № 1013.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 30 жовтня 2008 року № 19-11 «Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 04 грудня
2008 року за N 1161/15852, передбачено
обов'язкові реквізити довідки про
заробітну плату, в тому числі
встановлено складові заробітної плати,
які враховуються під час призначення
(перерахунку) пенсії. Дана постанова
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 04.12.2008 року за № 1161/15852.

Постановою правління Пенсійного фонду
України від 14 лютого 2011 року № 5-1 «Про
виконання рішення окружного
адміністративного суду міста Києва тю
справі № 2а-4753/2670» затверджена нова
форма довідки про складові заробітної
плати, яка подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про державну службу» (далі - форма №
5-1), якою передбачено, що матеріальна
допомога на оздоровлення і допомога на
вирішення соціально-побутових питань
(графа 5) є складовими заробітної плати.
При цьому чітко передбачено, що із усіх
виплат, які вказані в цій довідці
нараховуються і сплачуються страхові
внески, а з 01.01.2011 р.- єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до Закону України від 24.03.1995
р. № 108/95-ВР «Про оплату праці»
структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 9
липня 2003 року № 1058-ІV не містить
визначення заробітної плати, на
підставі якої здійснюється розрахунок
пенсії. Із змісту статті 40 вказаного
Закону вбачається, що з середньої
заробітної плати (доходу) повинні бути
сплачені страхові внески.

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плати
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких, згідно з
цим Законом, були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Враховуючи викладене колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що матеріальна допомога на
оздоровлення та допомога для вирішення
соціально побутових питань, суми
індексації заробітної плати, входять
до системи оплати праці державного
службовця, та повинні бути враховані
при призначені пенсії позивачки.

Колегія суддів, не приймає доводи
апеляційної скарги відповідача, щодо
не врахування при обчисленні пенсії
інших виплат отриманих позивачкою в
період роботи, оскільки чинне
законодавство як загальне, так і
спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати на
які нараховано і сплачено страхові
внески. При цьому слід врахувати,
індиксація, матеріальна допомога
належать до додаткових видів грошовою
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі виплати під
час перебування на державній службі та
були звільнені зі служби після їх
запровадження.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
пенсія позивачки повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
вона отримувала фактично на день
звільнення, в тому числі, з врахуванням
індексації заробітної плати,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги на
соціально-побутові потреби.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11).

За приписами частини другої статті 244-2
КАС України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» (в редакції, чинній на
час призначення пенсії позивачу) на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі.

Пенсія державним службовцям у частині,
що не перевищує розміру пенсії із
солідарної системи, що призначається
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", виплачується за рахунок
коштів Пенсійного фонду України.
Частина пенсії, що перевищує цей
розмір, виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Пенсія державному службовцю
виплачується незалежно від його
заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію. Максимальний
розмір пенсії (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною та інших доплат
до пенсій, встановлених
законодавством) не може перевищувати
дванадцяти мінімальних розмірів
пенсії за віком, встановленої абзацом
першим частини першої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

За кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року, (розділ ІІ, пункт 6, підпункт
9) стаття 37 ЗУ «Про державну службу»
викладена в редакції, відповідно до
якої на одержання пенсії державних
службовців мають право чоловіки, які
досягли віку 62 роки, та жінки, які
досягли пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», за наявності страхового
стажу, необхідного для призначення
пенсії за віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Пенсія державним службовцям у частині,
що не перевищує розміру пенсії із
солідарної системи, що призначається
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виплачується за рахунок
коштів Пенсійного фонду України.
Частина пенсії, що перевищує цей
розмір, виплачується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Пенсія, призначена відповідно до цієї
статті, в період роботи на посадах, які
дають право на призначення пенсії в
порядку і на умовах, передбачених цим
Законом, законами України «Про статус
народного депутата України», «Про
прокуратуру», «Про наукову і
науково-технічну діяльність»,
виплачується у розмірі, обчисленому
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а після звільнення з
таких посад - у розмірі, обчисленому
відповідно до цього Закону.
Максимальний розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність. Достроково призначена
пенсія з урахуванням підпункту «г»
частини першої пункту 1 статті 26 Закону
України «Про зайнятість населення»,
пункту «в» частини другої статті 12
Закону України «Про загальні засади
подальшої експлуатації і зняття з
експлуатації Чорнобильської АЕС та
перетворення зруйнованого четвертого
енергоблока цієї АЕС на екологічно
безпечну систему» і статті 21 Закону
України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні» у період до досягнення
пенсійного віку, встановленого
частинами першою та другою цієї статті,
працюючим пенсіонерам не виплачується.

Визначення заробітної плати для
обчислення пенсій державним
службовцям здійснюється в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Цей Закон набрав чинності з 1 жовтня 2011
року, крім абзацу одинадцятого
підпункту 11 та абзацу сто тридцять
восьмого підпункту 17 пункту 6 розділу II
цього Закону, які набрали чинності з 1
січня 2012 року.

Таким чином, у вищезазначеній редакції
Закон застосовується до пенсій, які
призначаються з 01.10.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
пенсію позивачці призначено з 27.09.2011
року на час виходу на пенсію, її стаж на
державній службі та на державній
службі в органах місцевого
самоврядування складав 19 років 09
місяців 14 днів, тобто пенсія їй повинна
була призначатися в розмірі 89 % від суми
її заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що передбачалося ст. 37
Закону України «Про державну службу» (в
редакції, чинній на час призначення
пенсії позивачу).

Аналізуючи приведене законодавство та
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог, оскільки згідно ст. 37 Закону
України «Про державну службу», в
редакції яка була чинна саме на час
призначення пенсії позивачу, пенсійний
орган повинен був зробити перерахунок
пенсії позивачу на підставі поданої
довідки, виходячи з розміру 89 % від суми
заробітної плати позивача, на які
нараховували страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Колегія суддів не приймає доводів
апеляційної скарги позивача, що їй
зазначені виплати повинні бути
здійснені з моменту призначення її
пенсії, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи з заявою про
перерахунок пенсії позивачка
звернулась до відповідача 20.01.2014 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закон України №
1058-ІV перерахунок призначеної пенсії,
крім випадків, передбачених частиною
першою статті 35, частиною другою статті
38, частиною третьою статті 42 і частиною
п'ятою статті 48 цього Закону,
провадиться у разі виникнення права на
підвищення пенсії - з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа.

З норм зазначеної статті вбачається, що
позивачка має право на перерахунок та
виплату пенсії (з урахуванням усіх
складових заробітної плати (отриманих
виплат), що повинні входити у
розрахунок пенсій, виходячи з розміру
89 % від суми заробітної плати з 01.02.2014
року.

Проте, правильно встановивши фактичні
обставини справи суд першої інстанції
припустився помилки у абз. 4
резолютивній частині постанови
зазначивши, «без обмеження пенсії
максимальним розміром», оскільки
положення статті ст. 37 Закону України
«Про державну службу» (в редакції,
чинній на час призначення пенсії
позивачу) містить обмеження пенсії
максимальним розміром не більше 90
відсотків заробітної плати.

Відповідно до статті 201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є:
правильне по суті вирішення справи чи
питання, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права; вирішення не
всіх позовних вимог або питань.

Враховуючи викладене колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції підлягає зміні
цієї частині.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що суд першої
інстанції припустився помилкового
застосування норм матеріального права,
що є підставами для зміни судового
рішення.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 197 ,198,
202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Димитрові
Донецької області - задовольнити
частково.

Постанову Димитровського міського
суду Донецької області від 11 березня 2014
р. у справі № 226/331/14-а - змінити.

Виключити з абзацу четвертого
резолютивної частини постанови
Димитровського міського суду
Донецької області від 11 березня 2014 р. у
справі № 226/331/14-а вислів «без обмеження
пенсії максимальним розміром».

В інший частині постанову залишити без
змін.

Постанова апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі.

У повному обсязі постанова складена
23.04.2014 року.

Колегія суддів
С.В. Жаботинська

О.П. Лях

О.А.
Нікулін