Справа № 2270/6311/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Київ К/800/26299/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Виконавчого комітету Славутської
міської ради Хмельницької області на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11 січня 2013
року та постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2013 року

у справі № 2270/6311/12

за позовом Виконавчого комітету
Славутської міської ради

до Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області

треті особи

Публічне акціонерне
товариство «Славутський комбінат
«Будфарфор», Славутське управління
водопровідно - каналізаційного
господарства

про визнання
незаконними та скасування пунктів
вимог

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2012 року Виконавчий комітет
Славутської міської ради звернувся до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області, треті особи:
Публічне акціонерне товариство
«Славутський комбінат «Будфарфор»
(далі - ПАТ «СК «Будфарфор»), Славутське
управління водопровідно -
каналізаційного господарства, про
визнання незаконними та скасування
пунктів 4, 5, 8 вимоги від 05.09.2012 №08-08-15/8461.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11.01.2013 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
визнання незаконними та скасування
пункту 4 та частково пункту 5 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області 05.09.2012 №08-08-15-15/8461
та прийнято нове рішення в цій частині -
про задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано пункт 4
вимоги Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області від
05.09.2012 №08-08-15-15/8461.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 5 вимоги Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області від
05.09.2012 №08-08-15-15/8461 в частині
зобов'язання Виконавчого комітету
Славутської міської ради звернутись до
осіб, які розповсюджують рекламу, з
пропозицією укладення договорів на
тимчасове користування місцями
розташування рекламних засобів в сумі
10 995,08 грн.

У решті постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
11.01.2013 залишено без змін.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій в частині
відмови у позові щодо скасування
пункту 8 вимоги від 05.09.2012 №08-08-15-15/8461,
Виконавчий комітет Славутської
міської ради оскаржив їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій в частині відмови у позові
щодо скасування пункту 8 вимоги від
05.09.2012 №08-08-15-15/8461 з мотивів порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення у цій частині - про задоволення
позову.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що суди попередніх
інстанцій безпідставно не врахували
дані позитивного висновку від 07.12.2010
№23-00345-10 філії ДП
«Хмельницькийдержбудекспертиза», в
якому зазначено, що кошторисна
документація на «Капітальний ремонт по
вул. Церковній в м. Славута
Хмельницької області» складена
відповідно до вимог ДБН Д. 1.1-1-2000.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає відхиленню з огляду на
таке.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що за результатом
проведеної відповідачем ревізії
фінансово-господарської діяльності
Виконавчого комітету Славутської
міської ради за період з 01.01.2010 по 01.07.2012,
складено акт від 27.07.2012 №08-21/16, на
підставі якого, відповідачу виставлено
вимогу від 05.09.2012 №08-08-15-15/8461.

Пунктом 8 вимоги встановлено завищення
вартості виконаних підрядних робіт
підрядником - Славутським управлінням
водопровідно-каналізаційного
господарства (далі - УВКГ) на загальну
суму 84 130,00 грн. по договору від 14.12.2010
№338, що є порушенням положень Правил
визначення вартості будівництва ДБН
Д.1.1-1-2000, затверджених наказом Держбуду
України від 27.08.2000 N 174 (далі - ДБН
Д.1.1-1-2000), у зв'язку з чим вимагається
скласти акти форми №КБ-2в та КБ-3 на
зменшення вартості підрядних робіт, на
підставі яких відобразити в обліку
дебіторську заборгованість у сумі 84
130,00 грн.; провести претензійно-позовну
роботу щодо відшкодування зайвих
виплат в сумі 84 130,00 грн. шляхом
виконання підрядником робіт або
перерахування ним коштів на
розрахунковий рахунок позивача, в
іншому випадку стягнути з осіб, винних
у проведенні зайвих виплат, шкоду
відповідно до положень статті 1166 ЦК
України.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що підрядні роботи
виконувались субпідрядником TOB
«Сварог-Агробуд» на підставі договору
субпідряду від 25.11.2011 № 9/1, укладеного з
УВКГ.

Пункт 8 вимоги позивачем частково
визнано на суму 4 569,00 грн. відповідно до
заяви про зміну (зменшення) розміру
позовних вимог від 15.11.2012.

Судом апеляційної інстанції
установлено, що оспорювана сума в
частині 37 869,00 грн. була предметом
розгляду Хмельницького окружного
адміністративного суду, який своїм
рішенням у справі №2270/6199/12, залишеним
в силі ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 31.01.2013, установив порушення з боку
позивача на вказану суму в ході
здійснення реконструкції КНС по вул.
Церковна м. Славута.

Щодо іншої частини пункту 8 вимоги
відповідача суд апеляційної інстанції
установив таке.

Ревізією встановлено, що при виконанні
робіт ТOB «Сварог-Агробуд» враховано
використання керамічної цегли,
вартість якої перевищує середню ціну,
що склалась в регіоні, внаслідок чого
порушено підпункти 3.3.10.1 та 3.3.12 ДБН
Д.1.1-1-2000 та завдано збитків Виконавчому
комітету Славутської міської ради на
суму 1 021,00 грн.

Такий висновок зроблено, виходячи з
включеної до акту ф. КБ-2 №1 за грудень
2010 року цегли за ціною 2 520,00 грн. за 1000
шт. (без ПДВ), хоча
магазином-постачальником матеріалів
(ФОП ОСОБА_2.) на запит Шепетівської ОДФІ
від 18.07.2012 повідомлено, що вартість
реалізації цегли марки 100 зі складу у м.
Шепетівка становила у 2010 році 1 000,00 грн.
за 1000 шт. Матеріали справи також
містять інформаційну довідку
Хмельницької торгово-промислової
палати від 20.07.2012, відповідно до якої
середньоринкові ціни етапом на 20.07.2012
на цеглу керамічну Мі 00 складають 1,18-1,65
грн. за 1 шт.

Крім того, перевіркою правильності
визначення вартості виконаних робіт
встановлено, що поточні ціни на
матеріальні ресурси у відомості
ресурсів сформовані з урахуванням
заготівельно-складських витрат на суму
1 545,00 грн. Урахування даних витрат у
складі вартості матеріальних ресурсів
в актах приймання виконаних робіт не
підтверджено документально, та не
визначено метод їх розрахунку при
укладанні договору.

Отже, ревізією встановлено відсутність
документального підтвердження
фактично понесених підрядником
заготівельно-складських витрат, що
призвело до порушення норм
законодавства та завищення вартості
робіт на суму 1 545,00 грн.

Також перевіркою встановлено, що
підрядною організацією зайво
враховано вартість експлуатації
бортових автомобілів, які
використовуються для перевезення
вантажів в межах будівельного
майданчика, на суму 1 982,00 грн., що
призвело до завищення вартості робіт
та порушення пунктів 3.3.10.1 та 3.3.12 ДБН
Д.1.1-1-2000.

Позивачем не було надано розрахунків,
відповідно до яких здійснювалось
нарахування вказаних витрат, або
первинних документів на фактично
понесені витрати, пов'язаних з
експлуатацією бортових автомобілів,
тобто будь-яких документальних
підтверджень вказаних витрат.

Крім того, згідно з відомостями
ресурсів до акту КБ-2в №1 за грудень 2010
року при виконанні робіт з очищення
металевих поверхонь TOB
«Сварог-Агробуд» застосовано дріб
металевий, хоча кошторисом було
передбачено використання кварцового
піску. Згідно з інформацією
Хмельницької торгової промислової
палати середня вартість кварцового
піску в регіоні становила 150 грн. за
тонну, тобто загальна вартість піску
кварцового, використання якого
передбачено РЕКН на виконаний обсяг
робіт становив 2 583,00 грн. (17,22 т.), а
згідно з відомостями ресурсів до
зазначеного акта застосовано дріб
металевий в кількості 17,22 т. на загальну
суму 36 823,00 грн. Внаслідок недотримання
вимог пунктів 1.3.4.1, 3.2.7.8 ДБН Д.1.1-1-2000 в
частині використання матеріалів, не
передбачених ресурсними елементними
кошторисними нормами та заміни
матеріалів, передбачених РЕКН, без
обґрунтування витрат замінених
матеріальних ресурсів, вартість
виконаних підрядних робіт завищено на
суму 41 888,00 грн. Також, при проведенні
контрольних обмірів встановлено, що
фактично робіт з очищення металевих
поверхонь TOB «Сварог-Агробуд» виконано
на 54,16 кв.м. менше і сума завищення
вартості внаслідок розбіжностей
обсягах врахована при розрахунках.
Ревізією встановлене завдання збитків
на загальну суму 37 144,00 грн.

Наявними в матеріалах справи дефектним
актом та актом приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року
передбачалось виконання робіт по
очищенню суцільних зовнішніх
поверхонь кварцовим піском, а тому
вказані зміни відбулись в порушення
пунктів 3.3.6 та 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині скасування пункту 8 вимоги
відповідача, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що пункт 8 вимоги є обґрунтованим, а
виявлені в ході ревізії порушення
вимог будівельного законодавства
позивачем не спростовано.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаним
обґрунтованим висновком судів
попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до пункту 99 постанови
Кабінету Міністрів України від 01.08.2005
№668 «Про затвердження Загальних умов
укладення та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві»
розрахунки за виконані роботи
проводяться на підставі документів про
обсяги виконаних робіт та їх вартість.
Документи про виконані роботи та їх
вартість складаються і підписуються
підрядником та передаються Замовнику.
Замовник перевіряє ці документи і в
разі відсутності зауважень підписує
їх. Після підписання документів
замовник зобов'язаний оплатити
виконані роботи. Порядок подання
підрядником документів про обсяги і
вартість виконаних робіт, проведення
перевірки їх достовірності, підписання
та оплати замовником визначається у
договорі підряду.

Згідно з пунктом 3.1.10.8 ДБН Д.1.1-1-2000 (у
чинній на час виникнення спірних
відносин редакції) поточні ціни на
матеріальні ресурси приймаються за
даними замовника за найменшою
вартістю, яка не повинна перевищувати
цін, зареєстрованих в Мінекономіки.

Пунктом 3.1.10.13 визначено, що у складі
кошторисної вартості матеріальних
ресурсів враховуються
заготівельно-складські витрати,
призначені для покриття витрат
будівельних організацій на утримання
апарату заготівельних служб (контори і
відділи постачання, управління
виробничо-технологічної комплектації
будівельно-монтажних організацій) та
матеріальних базових складів, а також
витрат, зв'язаних з втратами, які важко
усуваються, і псуванням матеріалів при
їх транспортуванні та зберіганні на
складах. Ці витрати розраховуються за
відсотком, рекомендованим Держбудом,
до кошторисної вартості матеріалів
франко-приоб'єктний склад і є лімітом
коштів на відшкодування цих витрат
підрядника.

Згідно з пунктом 3.2.7.8 ДБН Д.1.1-1-2000, якщо
внаслідок об'єктивних причин будь-які
матеріали або вироби, передбачені
державними ресурсними елементними
кошторисними нормами,
замінюються на інші,
розробляються затверджуються в
установленому порядку відповідні і
елементні кошторисні норми.

У пункті 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000 установлено,
що вартість прямих витрат при
взаєморозрахунках за обсяги виконаних
робіт визначається на підставі
нормативних витрат трудових і
матеріально-технічних виходячи з
фізичних обсягів виконаних робіт та
уточнених цін ресурсів, передбачених в
договірній ціні.

Пунктом 3.3.12 ДБН Д.1.1-1-2000 визначено, що
незалежно від виду договірної ціни та
способів взаєморозрахунків при
виявленні у розрахунках за виконані
роботи (форми № КБ-2в «Акт приймання
виконаних підрядних робіт» та № КБ-3
«Довідка про вартість виконаних
підрядних робіт та витрати», які були
відповідно оформлені та оплачені за
попередні безперечних помилок та
порушень чинного порядку визначення
вартості будівництва загальна
вартість виконаних підрядних робіт
підлягає уточненню з моменту виявлення
зазначених помилок.

Відповідно до частини першої статті 72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Ураховуючи, що судом апеляційної
інстанції установлено завищення
позивачем вартості виконаних
підрядних робіт з реконструкції КНС №2
по вул. Церковна в м. Славута згідно з
договором від 14.12.2010 № 338 на спірну суму
шляхом необґрунтованого використання
не затверджених кошторисом матеріалів,
не підтвердження відповідними
первинними документами певних видів
робіт, використання матеріалів за
ціною, яка перевищувала
середньоринкову та зареєстровану в
Мінекономіки, виконання робіт не в
повному обсязі, передбаченому
кошторисом, суд касаційної інстанції
вважає правильним висновок цього суду
щодо правомірності пункту 8 вимоги від
05.09.2012 №08-08-15/8461.

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень судів попередніх
інстанцій в частині відмови у позові
щодо скасування пункту 8 вимоги
відповідача.

Згідно з частиною третьою статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету
Славутської міської ради відхилити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11 січня 2013
року та постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2013 року в частині відмови
у позові в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.