Справа № 2а-15464/12/2670
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/23982/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

за участю секретаря
Лавренюка В.В.,

за участю представника ДСА України і ТУ
ДСА в м.Києві Парфенюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 грудня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до
Головного управління житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради, Київської
міської державної адміністрації,
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації,
Святошинського районного суду м.Києва,
треті особи - Оболонська районна в
м.Києві державна адміністрація,
Державна судова адміністрація України,
Територіальне управління Державної
судової адміністрації України у
м.Києві, Державне казначейство України
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2012 року ОСОБА_5 звернулась
до суду з позовом (з врахуванням заяви
про уточнення позовних вимог від
22.11.2012р.) до Головного управління
житлового забезпечення виконавчого
органу Київської міської ради,
Київської міської державної
адміністрації, Святошинської районної
у м.Києві державної адміністрації,
Святошинського районного суду м.Києва
за участю третіх осіб - Оболонської
районної в м.Києві державної
адміністрації, Державної судової
адміністрації України,
Територіального управління Державної
судової адміністрації України у
м.Києві, Державного казначейства
України про визнання дій та
бездіяльності відповідачів щодо
порушення засад незалежності судді
Святошинського районного суду м.Києва
ОСОБА_5 щодо незабезпечення протягом
шести місяців з часу постановлення на
квартирний облік та призначення на
посаду судді благоустроєним житлом, а
також службовим житлом протиправними;
зобов'язання Київської міської
державної адміністрації,
Святошинської районної в м.Києві
державної адміністрації, Головного
управління житлового забезпечення
Київської міської державної
адміністрації, Святошинського
районного суду м.Києва надати судді
Святошинського районного суду м.Києва
ОСОБА_5 житло в порядку ст.44 Закону
України «Про статус суддів», який діяв
на час її призначення на посаду судді,
визначену розділом III Житлового
кодексу Української РСР та з
урахуванням вимог ч.8 ст.44 Закону
України та ст. 50 Житлового Кодексу
Української РСР та з урахуванням вимог
згідно ст.ст.47,132 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», діючої
редакції.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 грудня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
позивачка звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і процесуального
права, просила рішення судів скасувати
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Територіальне управління Державної
судової адміністрації України у
м.Києві в письмових запереченнях на
касаційну скаргу проти доводів та
вимог останньої заперечило, вважаючи
їх безпідставними, а рішення судів
попередніх інстанцій, які воно просило
залишити без змін, - обґрунтованими та
законними.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 21.05.2007р. згідно з Указом
Президента України №434/2007 ОСОБА_5 було
призначено на посаду судді вперше
строком на п'ять років, а відповідно до
Постанови Верховної Ради України
№34735-УІ від 17.05.2012р. її обрано суддею
Святошинського районного суду м.Києва
безстроково.

19.03.2008р. позивачка була постановлена на
квартирний облік за місцем проживання
з родиною у складі 5 осіб з включенням
до позачергового списку по категорії
«Судді» з 08.04.2008р. та на даний час
перебуває на квартирному обліку в
Оболонській районній в м.Києві
державній адміністрації з родиною 4
особи, де серед суддів значиться за №9.

Відповідно до статей 126 та 130
Конституції України незалежність і
недоторканність суддів гарантуються
Конституцією і законами України, а
держава забезпечує фінансування та
належні умови для функціонування судів
і діяльності суддів.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про
судоустрій України» від 07 лютого 2002
року №3018-III (чинного на час виникнення
спірних відносин) гарантії
самостійності судів і незалежності
суддів забезпечуються, зокрема,
належним матеріальним та соціальним
забезпеченням суддів.

Частиною 7 статті 44 Закону України «Про
статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992р.
встановлено, що не пізніш як через
шість місяців після обрання суддя
Конституційного Суду, Верховного Суду,
вищого спеціалізованого суду,
апеляційного та місцевого суду, який
потребує поліпшення житлових умов,
забезпечується благоустроєним житлом
у вигляді окремої квартири чи будинку
або службовим житлом за місцем
знаходження суду; у разі
незабезпечення судді благоустроєним
житлом у зазначені строки суд за
рахунок державного бюджету може
придбати квартиру або будинок за
ринковими цінами і передати їх у
користування судді; порядок
фінансування судів для цієї мети, а
також порядок розрахунків з державним
бюджетом органу державної виконавчої
влади, який своєчасно не надав судді
житло, визначається Кабінетом
Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою
від 03 серпня 2005 року №707 затвердив
Порядок забезпечення житлом суддів
Апеляційного суду України, апеляційних
і місцевих судів (який був чинним на час
виникнення спору; далі - Порядок),
згідно з пунктами 2, 4 якого суддям, які
відповідно до житлового законодавства
перебувають на обліку громадян, що
потребують поліпшення житлових умов,
надають окрему квартиру або будинок
місцеві органи виконавчої влади не
пізніше ніж через шість місяців після
їх обрання на посаду. Взяття,
перебування та зняття з обліку судді
здійснюється виконавчими комітетами
рад за місцем роботи відповідно до
житлового законодавства.

Розрахунок вартості житла проводиться
територіальними управліннями
Державної судової адміністрації
(стосовно суддів місцевих судів) або
судом виходячи з розміру житла,
визначеного згідно з пунктом 3 цього
Порядку, та вартості 1 кв.м. його
загальної площі, яка не може
перевищувати більш як на 25 відсотків
опосередковану вартість будівництва
житла за даними Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства у
відповідному регіоні на час його
придбання. Під час визначення
загальної вартості житла враховуються
витрати, пов'язані з переоформленням
права власності на нього та внесенням
передбачених законодавством податків,
зборів та інших обов'язкових платежів.
Розрахунок вартості житла
погоджується з Державною судовою
адміністрацією (п.8 Порядку).

З 30.07.2010р. набрав чинності Закон України
«Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI
від 07.07.2010р., яким врегульовано загальні
засади системи і порядку забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів й
відповідно до п.1 ч.2 Прикінцевих
положень якого визнано такими, що
втратили чинність, зокрема, Закон
України «Про статус суддів», крім
статті 43, частин п'ятої - тринадцятої
статті 44, які втрачають чинність з 1
січня 2011 року, та частин першої -
четвертої статті 44, які втрачають
чинність з 1 січня 2012 року.

Тобто, Закон України «Про судоустрій і
статус суддів» є спеціальним законом,
що визначає статус професійного судді,
у тому числі в питанні забезпечення
його житлом, а стаття 44 Закону України
«Про статус суддів», на яку посилається
позивачка в обґрунтування своїх вимог
щодо забезпечення її благоустроєним
житлом, відповідно до Прикінцевих
положень вказаного Закону втратила
чинність, як і відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України №1097 від
01.12.2010р. «Про внесення змін до актів
Кабінету Міністрів України з питань
діяльності судів та визнання такими, що
втратили чинність, деяких актів
Кабінету Міністрів України» втратила
чинність Постанова Кабінету Міністрів
України №707 від 03.08.2005р., якою було
затверджено Порядок забезпечення
житлом суддів апеляційних та місцевих
судів, і на час звернення позивача до
суду та вирішення справи по суті не діє.

Так, порядок забезпечення суддів
службовим житлом визначений ст.132
Закону України «Про судоустрій та
статус суддів», відповідно до якої
суддя Конституційного Суду України,
Верховного Суду України, вищого
спеціалізованого суду, апеляційного,
місцевого суду, який потребує
поліпшення житлових умов, після
призначення на посаду забезпечується
службовим житлом за місцем знаходження
суду.

Також, згідно з підпунктом 12 пункту 5
Положення про територіальні
управління державної судової
адміністрації, затвердженого наказом
Державної судової адміністрації
України від 05 квітня 2011 року №82,
територіальні управління, відповідно
до покладених на них завдань, беруть
участь у межах своєї компетенції у
здійсненні заходів щодо забезпечення
медичного обслуговування і
санаторно-курортного лікування суддів
місцевих судів, працівників апарату
місцевих судів та працівників
територіальних управлінь, а також у
забезпеченні суддів місцевих судів
службовим житлом.

Однак, механізм реалізації норми,
передбаченої в ст.132 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів», яка
до того ж не визначає строк, у який
судді повинні бути забезпечені
службовим житлом, чинним
законодавством не врегульований.

Крім того, відповідно до статті 23
Бюджетного кодексу України будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення;
бюджетні призначення встановлюються
законом про Державний бюджет України
(рішенням про місцевий бюджет) у
порядку, визначеному цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до ст.95
Конституції України бюджетна система
України будується на засадах
справедливого і неупередженого
розподілу суспільного багатства між
громадянами і територіальними
громадами; виключно законом про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків;
держава прагне до збалансованості
бюджету України.

Конституційний Суд України, даючи
офіційне тлумачення, зокрема, вказаної
статті Конституції України, в Рішенні
від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 зазначив, що
однією з ознак України як соціальної
держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості (пункт 1 резолютивної
частини).

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, а тому
підстав для скасування ухвалених
судами попередніх інстанцій судових
рішень колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтею 210, 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 грудня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 березня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.