Справа № К/9991/37622/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/37622/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:
Штульман І.В. (доповідач),
суддів: Заїки М.М., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ)
України в Варвинському районі
Чернігівської області про визнання дій
неправомірними та стягнення
недоотриманої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни, за
касаційною скаргою УПФ України в
Варвинському районі Чернігівської
області на постанову Варвинського
районного суду Чернігівської області
від 8 грудня 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня
2011 року, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2010 року ОСОБА_4 звернувся в
суд із позовом до УПФ України в
Варвинському районі Чернігівської
області про нарахування недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги. Свої вимоги мотивував тим, що
він відноситься до категорії «діти
війни» і відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Оскільки
належна допомога йому не
виплачувалась, просив поновити
пропущений строк для звернення до суду
за захистом порушених його прав, свобод
та інтересів, визнати дії УПФ України в
Варвинському районі Чернігівської
області незаконними і зобов'язати
відповідача здійснити відповідні
перерахунки за періоди з 01.01.2009р. по
31.12.2009р., з 01.01.2010р. по 15.11.2010р.

Ухвалою Варвинського районного суду
Чернігівської області від 08.12.2010р. у
задоволенні клопотання ОСОБА_4 про
поновлення пропущеного строку
звернення до адміністративного суду
відмовлено. Вимоги позивача до УПФ
України в Варвинському районі
Чернігівської області в частині
визнання дій незаконними та стягнення
недоотриманої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни за
період з 01.01.2009р. по 15.05.2010р. залишено без
розгляду.

Постановою Варвинського районного
суду Чернігівської області від 08.12.2010р.,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13.04.2011р., позов задоволено. Визнано
протиправною бездіяльність УПФ
України в Варвинському районі
Чернігівської області щодо
нездійснення перерахунку ОСОБА_4
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни на 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» за період з 16.05.2010р.
по 15.11.2010р. Зобов'язано відповідача
провести перерахунок та виплату ОСОБА_4
як дитині війни щомісячної державної
соціальної допомоги в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком за період з
16.05.2010р. по 15.11.2010р. відповідно до
положень ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.52 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» з
урахуванням проведених виплат за
вказаний період.

У касаційній скарзі УПФ України в
Варвинському районі Чернігівської
області, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Варвинського районного суду
Чернігівської області від 08.12.2010р. та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 13.04.2011р. і
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004р. №2195-IV дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону
- на підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
від 27.04.2010р. №2154-VI Кабінету Міністрів
України було надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названа норма
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розміри лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком, а не від
розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році
дітям війни підвищення до пенсії
повинні були здійснюватися в розмірі,
встановленому відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Слід зазначити, що ПФ України діє на
підставі Положення «Про Пенсійний фонд
України» і здійснює свої повноваження
через створені в установленому порядку
територіальні управління. Відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV рішення
щодо призначення, донарахування,
перерахунок пенсій приймаються
територіальними органами ПФ України за
місцем проживання пенсіонерів. Отже,
обов'язок щодо нарахування та виплати
підвищення до пенсії позивачеві,
передбаченого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
покладається на відповідне
територіальне УПФ України за його
місцем проживання, яким в даному
випадку є УПФ України в Варвинському
районі Чернігівської області.

Крім того, необхідно звернути увагу, що
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФ України
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Отже, правильними є висновки суду щодо
невзяття до уваги доводів відповідача
про неврегульованість механізму
реалізації положень ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
положень ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

Відповідно до ч.3 ст.2201 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 2201, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Варвинському районі Чернігівської
області - залишити без задоволення.

Постанову Варвинського районного суду
Чернігівської області від 8
грудня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 13 квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Варвинському районі
Чернігівської області про визнання дій
неправомірними та стягнення
недоотриманої щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.