Справа № 2а/2370/1079/12
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Гриньковська Н.Ю.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

06 лютого 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Оксененка О.М., Сорочка Є.О.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Управління
пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління
пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Черкаській області,
третя особа - Управління Державної
автомобільної інспекції Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Черкаській області про визнання дій
неправомірними та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з
адміністративним позовом про визнання
неправомірними дій управління
Пенсійного фонду України в м. Черкасах
Черкаської області щодо неповернення
помилково сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування при придбанні автомобіля,
а також стягнення з Державного бюджету
України на користь позивача помилково
сплаченого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування при
купівлі легкового автомобіля в розмірі
3495,00 грн..

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 15 травня 2012
року вимоги позивача задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач
Управління пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області подали
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, та ухвалити нове
рішення яким в задоволенні вимог
позивача відмовити.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
02.11.2010 року позивач ОСОБА_3 придбав
легковий автомобіль «Ford-Focus», номер
кузова НОМЕР_1, об'єм двигуна 1596 куб.см.,
за ціною 139 800,00 грн..

Згідно наявної копії квитанції від
06.11.2010 року №44.1 позивачем сплачено на
відповідний рахунок в управлінні
Пенсійного фонду України м. Черкасах
Черкаської області обов'язковий збір
при купівлі легкового автомобіля в
розмірі 3% вартості автомобіля, що
складає 3 495,00 грн..

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_2,
Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в
Черкаській області за ОСОБА_3
зареєстровано легковий автомобіль
«Ford-Focus», реєстраційний номер НОМЕР_3

На звернення позивач про повернення
помилково сплачених коштів, а саме
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування при купівлі ним легкового
автомобіля у розмірі 3% його вартості,
відповідач листом від 26.03.2012 року №5041/02
відмовив, повідомивши, що позивач не
відноситься до категорій осіб, яким
надано пільги щодо звільнення від
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування.

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування», платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є юридичні та фізичні
особи при відчуженні легкових
автомобілів, крім легкових
автомобілів, якими забезпечуються
інваліди, та тих автомобілів, які
переходять у власність спадкоємцям за
законом.

Відповідно до Порядку сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№1740 від 03.11.1998 року, платниками збору на
обов'язкове пенсійне страхування з
операцій по відчуженню легкових
автомобілів, є особа яка набула права
власності на автомобіль.

Згідно п. 12 зазначеного Порядку,
платниками збору на обов'язкове
пенсійне страхування з операцій з
відчуження легкових автомобілів є
підприємства, установи та організації
всіх форм власності, а також фізичні
особи, які набувають право власності на
легкові автомобілі шляхом купівлі
легкових автомобілів, у тому числі у
виробників або торгівельних
організацій (крім випадків
забезпечення автомобілями інвалідів
згідно із законодавством).

В розумінні п. 7 ст. 1 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» позивач є покупцем
легкового автомобіля, що виключає його
з переліку платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Виходячи з положень с. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що при
вирішенні даного спору підлягають
застосуванню положення Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування», а не положення
постанови Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998 року №1740.

Позивач помилково сплатив кошти в сумі
3 495,00грн. як збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, а тому
зазначені кошти мають бути стягнуті з
рахунку з обліку коштів спеціального
фонду Державного бюджету, на який вони
були зараховані.

За ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладає на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду достатні
докази в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються його заперечення та
не довів правомірність своїх дій.

Суд першої інстанції вірно застосував
норми процесуального права, правову
позицію з приводу яких аргументовано
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного апелянтом рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 158, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Управління пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області -
залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 15 травня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
13.02.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.