Справа № 805/1691/14
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Михайлик А.С.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
справа №805/1691/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Гайдара А.В.

суддів
Ханової Р.Ф.

Яковенка М.М.

при секретарі судового засідання
Крамській С.О.,

за участю

представника відповідача
Краснопера Р.А. (за довіреністю),

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року по адміністративній справі №
805/1691/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тір-Сервіс» до Державної податкової
інспекції у м.Харцизьку Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування податкових
повідомлень-рішень № від 22 січня
2014 року та № від 22 січня 2014 року, -

В С Т А Н
О В И В :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року по адміністративній справі №
805/1691/14 позов товариства з обмеженою
відповідальністю «ТІР-СЕРВІС» до
Державної податкової інспекції у м.
Харцизьку Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 22 січня
2014 року про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 9 389,00 грн. та № від 22
січня 2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 11 659,00 грн. - задоволено
повністю. Скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 22
січня 2014 року про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 9 389,00 грн. Скасовано
податкове повідомлення-рішення №
від 22 січня 2014 року про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток на 11 659,00 грн.
(арк.справи 210-213)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач - Державна
податкова інспекція у м.Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
прийняту с порушенням норм
матеріального права, просив постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.
(арк.справи 214-217).

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги, просив її
задовольнити, постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

За правилами частини 1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний перегляд
постанови суду першої інстанції
здійснюється в межах апеляційної
скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТІР-СЕРВІС»
(позивач) є юридичною особою,
обліковується в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців за кодом 36431732, як
платник податків перебуває на обліку в
Державній податковій інспекції у м.
Харцизьку Головного управління
Міндоходів у Донецькій області, яка є
відповідачем у справі.

В період з 13 по 19 грудня 2013 року
відповідачем проведено позапланову
документальну невиїзну перевірку з
питань правильності обчислення та
своєчасності сплати до державного
бюджету податку на прибуток та податку
на додану вартість по взаємовідносинам
з товариством з обмеженою
відповідальністю «Спецторг Трак» (ТОВ
«Спецторг Трак») за період з 01 січня 2011
року по 30 червня 2011 року. За наслідком
проведення перевірки 26 грудня 2013 року
податковою інспекцією складений акт №
1061/05-26-22-2/36431732 (т. 1 арк. справи 12-43).

Згідно висновків акту перевіркою
встановлено: 1) порушення пункту 5.1,
абзацу 3, 4 підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» внаслідок
віднесення до складу валових витрат
сум, не підтверджених відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, та які неможна пов'язати
із подальшим використанням в
господарській діяльності що призвело
до завищення валових витрат на 10 788,00
грн. в 1 кварталі 2011 року, 2) порушення
підпункту 138.1.1 пунктів 138.2, 138.4, 138.6
статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
що призвело до завищення витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування на суму 871,00 грн. в 2
кварталі 2011 року 3) порушення пунктів
198.1, 198.2, 198.6, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 статті
200, пунктів 201.1, 201.8, 201.9 статті 201
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податкового
кредиту на суму податку на додану
вартість в розмірі 14 909,00 грн., у т.ч. по
періодам: лютий 2011 року на 2 695,00 грн.,
березень 2011 року на 5 935,00 грн., квітень
2011 року на 3 243,0 грн., травень 2011 року на 2
278,00 грн., червень 2011 року на 757,00 грн.; 4)
порушення підпунктів 139.1.9 пункту 139.1
статті 139, статті 134, статті 135, статті 137,
пункту. 185.1 статті 185, пунктів 198.2, 198.3
статті 198 Податкового кодексу України
через не підтвердження реальності
здійснення господарських відносин по
операціям з придбання товару у
постачальника ТОВ «Спецторг Трак» () на суму ПДВ 14 909,00 грн., у т.ч.
по періодах: лютий 2011 року 2 695,00 грн.,
березень 2011 року 5 935,00 грн., квітень 2011
року 3 243,00 грн., травень 2011 року 2 278,00
грн., червень 2011 року 757,0 грн. та по
операціях з продажу товарів на адресу
покупців на загальну суму 2 360,61 грн., у
тому числі по покупцям: ТОВ ВО
«Спецтранс» (, м. Донецьк
Донецької області, вул. Рози
Люксембург, 25), ТОВ «Тір Маркет» (, м. Харцизьк Донецької
області, вул. Заречная, 50), ТОВ Фірма
«Колбіко» (, м. Макіївка
Донецької області, вул. Лебедева, 78), ТОВ
«Агро-Транс» (, м.
Харцизьк Донецької області, вул.
Полевая, 39), ТОВ «Реал-Транс» (, м. Донецьк, вул. Бакленієва, 46), ТОВ
«Транс В.В.В» код (, с. Гірне
Донецької області, вул. Восточная, 2).

22 січня 2014 року відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 9 389,00 грн., у тому числі за
основним платежем 9 388,00 грн. та за
штрафними санкціями 1,00 грн. та №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток на 11
659,00 грн., де 11 659,00 грн. за основним
платежем.

Платники податку на додану вартість,
об'єкти, база та ставки оподаткування,
перелік неоподатковуваних та
звільнених від оподаткування операцій,
особливості оподаткування експортних
та імпортних операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначені розділом 5
Податкового кодексу України.

Згідно пункту 200.1 статті 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно приписів пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(робіт, послуг) (п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України).

Згідно п. 5.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
що діяв до 1 квітня 2011 року, валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3 цього
Закону не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Підпунктом 134.1.1 статті 134 Податкового
кодексу України визначено, що об'єктом
оподаткування податком на прибуток є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138-143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Склад витрат, що враховуються при
визначенні об'єкту оподаткування
податком на прибуток та порядок їх
визнання встановлений статтею 138
Податкового кодексу України.

Згідно пункту 138.1 статті 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування складаються з витрат
операційної діяльності та інших
витрат.

Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати, що беруться для
визначення об'єкту оподаткування з
урахуванням пунктів 138.2, 138.11 статті 138,
пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142,143
Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України
обов'язковим правилом для визнання
витрат є наявність первинних
документів, обов'язковість ведення та
зберігання яких передбачено правилами
бухгалтерського обліку та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно пункту 138.4 та 138.5 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, крім нерозподільних постійних
загальновиробничих витрат, які
включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг. Інші
витрати визнаються витратами того
звітного періоду, в якому вони були
здійсненні, згідно з правилами ведення
бухгалтерського обліку.

З аналізу наведених положень закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та Податкового кодексу
України виходить, що виникнення у
платника податку на додану вартість
права на включення податку до
податкового кредиту та формування
витрат, що враховуються при визначенні
об'єкту оподаткування пов'язано із
фактичним відбуттям господарської
операції з постачання товарів
(виконання робіт, надання послуг),
визначеної в первинних документах,
складених відповідно до Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (далі за текстом
Закон №996-XIV). Наслідки в податковому
обліку створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто такі, що
пов'язані із рухом активів, зміною
зобов'язань та власного капіталу
платника податків та відповідають
змісту укладених договорів.

Таким чином, в даному випадку
дослідженню підлягає реальність
вчинення (фактичне відбуття)
господарської операції, відповідність
вчиненої господарської операції
господарській меті, а також реальність
усіх даних, наведених у документах, що
надають право на формування
податкового кредиту.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність Україні» від 16 липня 1999 року N
996-XIV (надалі за текстом Закон № 996) метою
ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства. Частина 2 даної статті
передбачає, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону № 996
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення є первинним документом.
Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій є
підставою для бухгалтерського обліку.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

За змістом акту в ході перевірки
встановлено, що в період з 1 січня 2011
року по 30 червня 2011 року в податковому
обліку з податку на додану вартість та
податку на прибуток позивачем
відображені наслідки здійснення ним
господарських операцій з отримання
товару - запчастин на загальну суму 33
846,28 грн. за договором № ДО-217 від 18 січня
2011 року від контрагента ТОВ «Спецторг
Трак» та їх реалізації на контрагентів
ТОВ «Тір-Маркет», ТОВ «Транс «ВВ», ТОВ
«ВО «Спецтранс», ТОВ «Агро-Транс», ТОВ
«Реал Транс», фірма «Колбіко».

Згідно акту в період з 1 січня 2011 року по
30 червня 2011 року товариством позивача
задекларовані валові витрати в сумі 2 662
357 грн., перевіркою повноти їх
визначення встановлено їх завищення на
46 339,57 грн., у т.ч. в 1 кварталі 2011 року на
43 150,00 грн., у 2 кварталі 2011 року на 3 787,00
грн. За змістом акту витрати 1 кварталу
2011 року не підтверджені первинними
документами, витрати 2 кварталу 2011 року
відображені безпідставно, оскільки
угода з ТОВ «Спецторг-Трак» не має
реального характеру. Наведене стало
причиною заниження оподатковуваного
пункту відповідних звітних періодів
та суми податку на прибуток.

Згідно розділу 3.4. акту перевірки в
період з 1 січня 2011 року по 30 червня 2011
року позивачем задекларовано
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 543 874,00 грн., перевіркою
повноти визначення встановлено їх
завищення на 2 360,61 грн., у т.ч. за квітень
2011 року на 975,00 грн., травень 2011 року на
795,00 грн. та червень 2011 року на 591,00 грн.
Сума задекларованого позивачем в
період з січня по червень 2011 року
податкового кредиту складає 393 486,00 грн.,
сума виявленого завищення - 14 909,00 грн.,
у т. ч. лютий 2011 року - 2 695,00 грн.,
березень 2011 року - 5 935,00 грн., квітень 2011
року - 3 243,00 грн., травень 2011 року - 2 278,00
грн., червень 2011 року - 757,00 грн. В акті
перевірки зазначено, що до складу
податкового кредиту з податку на
додану вартість позивачем
безпідставно відображені наслідки
вчинення операцій по взаємовідносинам
із ТОВ «Спецторг Трак», оскільки угода
із наведеним підприємством не має
реального товарного характеру.

За змістом складеного відповідачем
акту, висновки відповідача про
порушення позивачем податкового
законодавства в ході відображення
наслідків здійснення взаємовідносин
із ТОВ «Спецторг Трак» засновані на
інформації, від податкових органів, де
зареєстровані ТОВ «Спецторг Трак» та
його постачальники.

Висновки щодо відсутності
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Спецторг Трак» засновані на
відомостях акту позапланової виїзної
документальної перевірки ТОВ
«Спецторг Трак» № 41/22-11-36701368 від 30 січня
2013 року, проведеною Державною
податковою інспекцією у м. Черкасах
про встановлення розбіжностей між
задекларованими сумами податкового
кредиту ТОВ «Спецторг Трак» та
задекларованими сумами податкових
зобов'язань ТОВ «Перша технологічна
компанія - СТГ», яке у період
лютий-вересень 2011 року було одним з
основних постачальників останнього в
період з лютого по липень 2011 року. Крім
цього, в ході проведення позапланової
виїзної документальної перевірки ТОВ
«Спецторг Трак» за період з лютого 2011
року по вересень 2011 року в результаті
опрацювання інформації, отриманої за
допомогою Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України,
встановлено, що згідно з центральною
базою ДПА України по платнику ТОВ
«Перша технологічна компанія - СТГ»
станом на 26 вересня 2012 року товариство
перебуває на обліку в Західній МДПІ м.
Харкова Харківської області, має стан
платника - 14 «Визнано банкрутом»,
свідоцтво платника ПДВ № 100306024 від 18
жовтня 2010 року - анульовано 22 лютого 2012
року.

Актами перевірки Західної МДПІ м.
Харкова Харківської області №
25/22-11/36701368 від 18 квітня 2012 року та №
419/22-204/37190531 від 26 вересня 2012 року не
встановлено реального відбуття
господарських операцій, які мали
відбутися за наслідком укладення
договорів між ТОВ «Спецторг Трак» та
ТОВ «Перша технологічна компанія -
СТГ», оскільки до перевірок не надано
первинних документів на їх
підтвердження. До того ж, на момент
складання акту від 26 вересня 2012 року
ТОВ «Перша технологічна компанія - СТГ»
має стан «14» - «Визнано банкрутом».

Колегія суддів зазначає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про їх необґрунтованість, та
вважає за необхідне зауважити на тому,
що висновки про порушення платником
податків правил формування
податкового кредиту не можуть
засновуватися на відомостях, що
стосуються взаємовідносин
контрагентів постачальника такого
платника. Аналогічна правова позиція
викладена в листі Вищого
адміністративного суду України від 2
червня 2011 року № 742/11/13-11, в якому
зазначено, що при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні оцінюватися відносини
безпосередньо між учасниками тієї
операції, на підставі якої сформовані
дані податкового обліку. Не є
обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку. При
цьому відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом відомості наведених
актів не свідчать про не відбуття
господарських операцій між позивачем і
ТОВ «Спецторг Трак».

Що стосується посилань відповідача на
ненадання позивачем до перевірки
документів на підтвердження відбуття
господарських операцій з придбання
товарно-матеріальних цінностей в ТОВ
«Спецторг Трак» в 1 квартал 2011 року
колегія суддів вважає їх
необґрунтованими з огляду на наступне.

Положеннями пунктів 79.1. та 79.2. статті 79
Податкового кодексу України
передбачено, що документальна невиїзна
перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником контролюючого
органу рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки. Виконання умов цієї
статті надає посадовим особам
контролюючого органу право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки.

Отже, виходячи з викладеного,
інформування податковою інспекцією
платника податків про початок
проведення перевірки має на меті
забезпечити реалізацію таким
платником податків прав та обов'язків,
зокрема тих що стосуються надання всіх
документів, які стосуються проведення
предмету перевірки.

З вступної частини акту перевірки
вбачається, що перевірку позивача
призначено на підставі положень статті
75 пункту 78.1.1. пункту 78.1. статті 78, статті
79 Податкового кодексу України наказом
№ 746 від 12 грудня 2013 року. В акті
зазначено про направлення
повідомлення про перевірки та наказу
поштою на адресу ТОВ «Тір-Сервіс». Втім,
в судовому засіданні з наданого
відповідачем повідомлення про
вручення поштового відправлення № 860 (т. 2 арк. справи 43-44) встановлено, що
наказ про призначення перевірки був
направлений відповідачем після її
закінчення - 30 грудня 2013 року. Наведені
дії відповідача позбавили позивача
можливості надати всі необхідні
документи, що стосуються перевіряємого
періоду.

Первинні документи (податкові та
видаткові накладні, банківські
виписки), що стосуються правовідносин
з придбання позивачем
товарно-матеріальних цінностей в ТОВ
«Спецторг Трак» та їх подальшої
реалізації на адреси контрагентів: ТОВ
«Тір-Маркет», ТОВ «Транс «ВВВ», ТОВ «ВО
«Спецтранс», ТОВ «Агро-Транс», ТОВ
«Реал Транс», фірма «Колбіко», ТОВ «ПО
Основа», ТОВ «Тір-СТО», ПП «Юз Транс»,
ДП «Шахтарськ Нова» в період з лютого
по червень 2011 року були надані
позивачем протягом судового розгляду
справи. Надані позивачем документи (т. 1
арк. справи 55-185, т. 2 арк. справи 56-250, т. 3
арк. справи 1-250, т. 4 арк. справи 1-200)
підтверджують доводи позивача щодо
відбуття відображених в обліку
господарських операцій та відповідно
правомірність відображення наслідків
їх вчинення в податковому обліку.

Наведене вище свідчить про
необґрунтованість доводів відповідача
про безпідставне відображення
позивачем наслідків відбуття
господарських операцій з ТОВ «Спецторг
Трак» в податковому обліку з податку на
додану вартість та податку на прибуток,
з огляду на що висновки відповідача про
завищення валових витрат за 1 та 2
квартал 2011 року та податкового кредиту
з податку на додану вартість за лютий -
червень 2011 року є необґрунтованими.

Отже, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 22 січня 2014
року № про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем:
податок на додану вартість із
вироблення в Україні товарів (робіт,
послуг) на суму 9 389,00 грн., у тому числі
за основним платежем 9 388,00 грн. та за
штрафними санкціями 1,00 грн., та №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток приватних підприємств на суму
11 659,00 грн., де 11 659,00 грн. за основним
платежем прийняті відповідачем за
відсутності на те підстав, через що
позовні вимоги про їх скасування
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
здійснити захист порушеного права
позивача та задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Харцизьку
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року по адміністративній справі №
805/1691/14 - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року по адміністративній справі №
805/1691/14 - залишити без змін.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 30 квітня 2014
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

А.В.Гайдар

Судді

Р.Ф.Ханова

М.М.Яковенко