Справа № 815/408/14
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р. Справа № 815/408/14

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Юхтенко Л.Р. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Зуєвої Л.Є.

- Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 28
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
начальника Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінського Сергія
Володимировича про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

15.01.2014 року до суду звернувся ОСОБА_2 з
адміністративним позовом до
начальника Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки Кобилінського Сергія
Володимировича про визнання дій
протиправними у частині ненадання
копії наказу від 25.06.2013 року № 15-ПІ та
зобов'язання надати у встановлені
Законом України «Про доступ до
публічної інформації» терміни копію
цього наказу.

В обґрунтування позову зазначається,
що 18.09.2013 року позивач звернувся до
відповідача із запитом на отримання
інформації, в якому просив надати йому
копію наказу Південної державної
інспекції з ядерної та радіаційної
безпеки, яким роботу з діловодства
покладено на спеціально виділену
особу; копію інструкції, або положення,
або керівництва, або т.п., яким у своїй
діяльності керується спеціально
призначена особа на яку покладено
роботу з діловодства; інформацію у яких
документах діючої системи управління
якістю Державної інспекції з ядерного
регулювання України відображено
процес листування. Проте, листом від
04.10.2013 року №33-08/839 позивач отримав
відповідь за підписом начальника
Південної Держінспекції, в якій
позивачу відмовлено у наданні копії
відповідних інструкцій та наказу, з
посиланням на ст.15 Закону України «Про
доступ до публічної інформації», що
належать до внутрішньо-організаційних
документів, з чим позивач не
погоджується, оскільки вважає, що
зазначений наказ не відноситься до
інформації з обмеженим доступом, що як
наслідок стало підставою його
звернення до суду з даним
адміністративним позовом.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 до Начальника Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Кобилінського
Сергія Володимировича про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування судового
рішення в зв'язку з тим, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.09.2013 року позивач звернувся до
Державної інспекції з ядерного
регулювання України із запитом на
отримання інформації, в якому просив
надати йому копію наказу Південної
державної інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки, яким роботу з
діловодства покладено на спеціально
виділену особу; копію інструкції, або
положення, або керівництва, або т.п.,
яким у своїй діяльності керується
спеціально призначена особа на яку
покладено роботу з діловодства;
інформацію у яких документах діючої
системи управління якістю Державної
інспекції з ядерного регулювання
України відображено процес листування.

На вказаний запит Південною державною
інспекцією з ядерної та радіаційної
безпеки позивачу було надано відповідь
від 04.10.2013 року №33-08/839, в якій
повідомлялося, що згідно з п. 5
«Інструкції з діловодства в Південній
державній інспекції з ядерної та
радіаційної безпеки Державної
інспекції ядерного регулювання
України», яка затверджена начальником
Південної держінспекції, «Організація
діловодства в Південній держінспекції
покладається на головного спеціаліста
відділу безпеки ДІВ», обов'язки
головного спеціаліста по обробці
кореспонденції визначені у посадовій
інструкції, яка затверджена
начальником Південної держінспекції
11.02.2009 року. Наказом №15-ПІ від 25.06.2011
року п. 3 на провідного інспектора
відділу безпеки РАВ, перевезень та
гарантій Гриськова М.А. покладено
відповідальність за ведення реєстру
відправленої кореспонденції з
врахуванням використаних конвертів та
надання звіту для ведення аналітичного
обліку відповідальній особі. Згідно
вимог п.15 Закону інструкція з
діловодства та наказ не підлягають
обов'язковому оприлюдненню як
внутрішньо-організаційні документи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
інформація, яку запитував позивач та
міститься в спірному наказі є
службовою інформацію з обмеженим
доступом, а тому відсутні правові
підставі для зобов'язання відповідача
надати копію цього наказу.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
визначено, що публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом.

Доступ до публічної інформації
відповідно до цього Закону
здійснюється на принципах вільного
отримання та поширення інформації,
крім обмежень, встановлених Законом
(ст. 4).

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» доступ
до інформації забезпечується шляхом: 1)
систематичного та оперативного
оприлюднення інформації: в офіційних
друкованих виданнях; на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет; на
інформаційних стендах; будь-яким іншим
способом; 2) надання інформації за
запитами на інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
"Про доступ до публічної інформації",
інформацією з обмеженим доступом є
конфіденційна, таємна та службова
інформація.

Згідно з ч. 2 цієї статті Закону,
обмеження доступу до інформації
здійснюється відповідно до закону при
дотриманні сукупності таких вимог:1)
виключно в інтересах національної
безпеки, територіальної цілісності або
громадського порядку з метою
запобігання заворушенням чи злочинам,
для охорони здоров'я населення, для
захисту репутації або прав інших людей,
для запобігання розголошенню
інформації, одержаної конфіденційно,
або для підтримання авторитету і
неупередженості правосуддя; 2)
розголошення інформації може завдати
істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода
від оприлюднення такої інформації
переважає суспільний інтерес в її
отриманні.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
визначено, що розпорядниками
інформації для цілей цього Закону
визнаються: 1) суб'єкти владних
повноважень - органи державної влади,
інші державні органи, органи місцевого
самоврядування, органи влади
Автономної Республіки Крим, інші
суб'єкти, що здійснюють владні
управлінські функції відповідно до
законодавства та рішення яких є
обов'язковими для виконання; 2) юридичні
особи, що фінансуються з державного,
місцевих бюджетів, бюджету Автономної
Республіки Крим, - стосовно інформації
щодо використання бюджетних коштів; 3)
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків; 4) суб'єкти
господарювання, які займають домінуюче
становище на ринку або наділені
спеціальними чи виключними правами,
або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Частиною першою статті 22 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" визначено, що розпорядник
інформації має право відмовити в
задоволенні запиту в таких випадках: 1)
розпорядник інформації не володіє і не
зобов'язаний відповідно до його
компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; 2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; 3) особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; 4) не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, на
запитувану позивачем інформацію в
частині надання йому копії наказу
Південної державної інспекції з
ядерної та радіаційної безпеки, яким
роботу з діловодства покладено на
спеціально виділену особу, було надано
відповідь від 04.10.2013 року №33-08/839, про
ненадання копії наказу з посиланням на
ст.15 Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Колегія суддів вважає, що спірний наказ
стосується питань організації
внутрішньої діяльності інспекції, з
метою належного здійснення основних
завдань та функцій, покладених на
інспекцію законодавством України, а
отже виходячи з правового аналізу ст. 9
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», цей наказ за
правовою природою відноситься до
службової інформації.

Отже, правильним є висновок суду першої
інстанції, що інформація, яку запитував
позивач та міститься в спірному наказі
є службовою інформацію з обмеженим
доступом, а тому відсутні правові
підставі для зобов'язання відповідача
надати копію цього наказу.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вважає, що вони ґрунтуються на
помилковому застосуванні апелянтом
норм матеріального права, які
регулюють спірні правовідносини, які в
свою чергу були правильно застосовані
судом першої інстанції з урахуванням
усіх обставин по справі при прийнятті
оскаржуваного рішення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи,
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; 197, п.1 ч.1 ст. 198; ст.
200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 28
січня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: