Справа № 809/1017/14
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р.
Справа № 809/1017/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Ткачук І.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у Снятинському р-ні ГУ
Міндоходів в Івано-Франківській обл.

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в
сумі 170,00 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Снятинському р-ні ГУ Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач)
про стягнення податкового боргу в
розмірі 170,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач зареєстрований як фізична
особа-підприємець. В порушення вимог
п.п. 49.18.5 п.49.18 статті 49, пункту 177.5 статті
177 Податкового кодексу України ним
допущено заборгованість з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 170,00 грн.
Даний податковий борг позивач просить
стягнути в судовому порядку до бюджету.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, проте направив
на адресу суду клопотання про розгляд
справи без його участі, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав
викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання без
поважних причин не з'явився, хоча про
час, дату та місце розгляду
адміністративної справи повідомлявся
належним чином. Наданим правом на
подання заперечення проти позову не
скористався. Заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи чи про
причини неявки суду не подав.

Так, судом 04.04.2014 року постановлено
ухвалу про відкриття провадження по
даній адміністративній справі, яку
направлено відповідачу для подання
заперечення або заяви про визнання
позову на адресу зазначену в позові.
Дані матеріали 17.04.2014 року повернуто на
адресу суду із довідкою підприємства
поштового зв`язку, якою зазначено
причини повернення: "за закінченням
терміну зберігання" (а.с. 20-25).

Частина 4 статті 33 КАС України
передбачає, що у разі відсутності осіб,
які не беруть участь у справі, за
адресою місцезнаходження (місце
проживання) зазначеного в Єдиному
державному реєстрі юридичних та
фізичних осіб - підприємців,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином. Відповідно до вимог
частини 11 статті 35 КАС України у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатись і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин суд вбачає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
доказів за відсутності відповідача.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази, суд
прийшов до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити з наступних мотивів.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платники
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенція контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства
врегульовані Податковим кодексом
України, який набрав чинності з 01.01.2011
року.

Підпункт 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового
Кодексу (далі-ПК) України визначає, що
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки і
у розмірах, передбачених податковим
законодавством. Виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк (п.38.1ст.38 ПК
України).

Згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий борг - це сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

В судовому засіданні встановлено, що
03.09.2004 року відповідач зареєстрований
Снятинською районною державною
адміністрацією Івано-Франківської
області як фізична особа-підприємець
та взятий на облік платником податків
ДПІ в Снятинському районі (а.с. 6- 7).

Державною податковою інспекцією у
Снятинському районі проведено
перевірку своєчасності подання
декларації про майновий стан і доходи
за 2012 рік фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 та встановлено порушення вимог
п.п. 49.18.5 п.49.18 статті 49, пункту 177.5 статті
177 Податкового кодексу України. За
результатами перевірки складено акт №
586/17- від 15.03.2013 року про порушення
терміну подання податкової декларації
про майновий стан і доходи відповідача
(а.с. 8).

За наслідками проведеної перевірки,
позивачем винесено податкове
повідомлення-рішення за № від
29.03.2013 року, яким до відповідача
застосовано штрафні санкції в сумі 170
грн, за платежем податок на доходи
фізичних осіб, що сплачені фізичними
особами за результатами річного
декларування.

Вказане податкове
повідомлення-рішення відповідачем
отримано 09.04.2013 року, що
підтверджується підписом на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідача наявна заборгованість
перед бюджетом в сумі 170,00 гривень, що
підтверджується зворотнім боком
облікової картки платника податків
відповідача (а.с. 12, 13).

Відповідно до підпункту 14.1.180. пункту
14.1. статті 14 Кодексу, податковий агент
щодо податку на доходи фізичних осіб -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ),
самозайнята особа, представництво
нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність податковим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Пунктом 49.1. статті 49 Кодексу
встановлено, що податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.2. статті 49
Кодексу платник податків зобов'язаний
за кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Згідно підпункту 49.18.5. пункту 49.18.
статті 49 Кодексу податкові декларації,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює:
календарному року для платників
податку на доходи фізичних осіб -
підприємців - протягом 40 календарних
днів, що настають за останнім
календарним днем звітного
(податкового) року.

Пунктом 177.2 статті 177 Кодексу
передбачено, що об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Згідно пункту 177.4 статті 177 Кодексу, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Пунктом 177.5 статті 177 Кодексу
встановлено, що фізичні особи -
підприємці подають до контролюючого
органу податкову декларацію за місцем
своєї податкової адреси за
результатами календарного року у
строки, встановлені цим Кодексом для
річного звітного податкового періоду,
в якій також зазначаються авансові
платежі з податку на доходи.

Відповідно до підпункту 177.5.3 пункту 177.5
статті 177 Кодексу, остаточний
розрахунок податку на доходи фізичних
осіб за звітний податковий рік
здійснюється платником самостійно
згідно з даними, зазначеними в річній
податковій декларації, з урахуванням
сплаченого ним протягом року податку
на доходи фізичних осіб та збору за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності на
підставі документального
підтвердження факту їх сплати.
Надмірно сплачені суми податку
підлягають зарахуванню в рахунок
майбутніх платежів з цього податку або
поверненню платнику податку в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Підпунктом 54.3.2 та 54.3.5 пункту 54.3 статті
54 Податкового кодексу України
встановлено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки, свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках; дані перевірок
щодо утримання податків у джерела
виплати, в тому числі податкового
агента, свідчать про порушення правил
нарахування, утримання та сплати до
відповідних бюджетів податків і
зборів, передбачених цим Кодексом, у
тому числі податку на доходи фізичних
осіб таким податковим агентом.

Відповідно пункту 57.3 статті 57
Податкового кодексу України у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно пункту 58.1 статті 58 Податкового
кодексу України у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

У відповідності до підпункту 56.17.5
пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу
України день закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження грошового
зобов'язання платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи, сума
заборгованості відповідача в розмірі
170,00 грн, визначена вищевказаним
податковим повідомленням-рішенням, яке
відповідачем не оскаржувалися, а тому у
відповідності до підпункту 56.17.5 пункту
56.17 статті 56 Податкового кодексу
України, є узгодженою.

У відповідності до пункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно пункту 59.5 даної статті
Податкового кодексу України у разі
якщо у платника податків, якому
надіслано (вручено) податкову вимогу,
сума податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Судом встановлено, що відповідно до п.
59.1. ст. 59 Податкового кодексу України у
зв'язку з наявністю податкового боргу
відповідачу було направлено податкову
вимогу від 26.08.2011 року № 1042 (а.с. 10). На
час розгляду справи вищезазначена
податкова вимога є не оскаржена та не
відкликана.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Відповідно підпункту 20.1.18. пункту 20.1
статті 20 Податкового кодексу України
органи державної податкової служби
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, обслуговуючих такого платника,
на суму податкового боргу або його
частини.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заявлена до стягнення сума
є узгодженою та являється податковим
боргом відповідача перед бюджетом,
який ним не сплачено та підлягає
стягненню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
реєстраційний номер фізичної
особи-підприємця ЄДР НОМЕР_1) в дохід
бюджету податковий борг в сумі 170 (сто
сімдесять) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/ Грицюк
П.П.

Постанова складена в повному
обсязі 22.04.2014 року.