Справа № 15289/10
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2012-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2012 рокусправа № 2а-6836/09/0870

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Пасічник Т.В.

за участю представників:

позивача: - Кокін А. Ж. (дов.
від 17.04.2012 року №26)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу
Контрольно-ревізійного управління в
Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду водних
ресурсів

у справі №2а-6836/09/0870

за позовом Запорізького регіонального
управління водних ресурсів

до Контрольно-ревізійного управління в
Запорізькій області

про визнання протиправним та
скасування п.п.3, 4, 5, 7 обов'язкових до
виконання вимог про усунення порушень,
виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності
Запорізького регіонального управління
водних ресурсів №08-07-14-14/6979 від 30.10.09,-

встановила:

Запорізьке регіональне управління
водних ресурсів звернулося до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправним та
скасувати п.п.3, 4, 5, 7 обов'язкових до
виконання вимог про усунення порушень,
виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності
Запорізького регіонального управління
водних ресурсів №08-07-14-14/6979 від 30.10.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем порушено вимоги
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою» в
частині строків надіслання
оскаржуваних вимог. Позивач вказує, що
застосування п.3.4 Галузевої угоди між
Державним комітетом України по водному
господарству і ЦК Профспілки
працівників агропромислового
комплексу України на 2006 - 2009 роки до
бюджетних установ в частині включення
до фонду заробітної платні премії є
безпідставним, оскільки вказаний пункт
відноситься виключно до
госпрозрахункових підприємств, в той
час як позивач є бюджетною установою.
Позивач зазначає, що при формуванні
кошторисних призначень на оплату праці
ним обґрунтовано було включено видатки
на преміювання на підставі розмірів
преміювання, визначених у колективному
договорі. До того ж, покриття видатків,
пов'язаних з наданням платних послуг,
за рахунок коштів загального фонду
кошторису за 2006 - 2009 року є правомірним,
оскільки платні послуги, надані
позивачем згідно Постанови Кабінету
Міністрів України №1379 від 29.07.1999
надаються робітниками позивача згідно
з їх функціональними повноваженнями в
робочий час, в межах додаткового
навантаження та виконання цих робіт не
має метою отримання комерційної
вигоди, а кошти, які отримує позивач за
надання таких послуг,
використовуються, в межах
затвердженого кошторису, на його
утримання та на проведення заходів
пов'язаних з виконанням основних
функцій, що не забезпечені видатками
загального фонду. Крім того, позивач
наголошує, що преміювання заступника
начальника здійснювалось у
відповідності до вимог Положення про
преміювання керівника Запорізького
регіонального управління водних
ресурсів, погодженого начальником
Дніпровського басейнового управління
водних ресурсів 04.05.2005. Позивач
зазначає, що оскільки кошторис на
наступний рік складається в травні -
червні місяці поточного року, він не
має змоги врахувати залишки
матеріальних цінностей, дебіторську та
кредиторську заборгованість, оскільки
вони ще йому не відомі.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 28.01.2010
адміністративний позов задоволено в
повному обсязі. Визнано протиправним
та скасовано п.п.3, 4, 5, 7 обов'язкових до
виконання вимог про усунення порушень,
виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності
Запорізького регіонального управління
водних ресурсів, №08-07-14-14/6979 від 30.10.2009.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу (а.
с. 237), в якій, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28.01.2010 р.
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги залишити без
задоволення в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
при проведенні преміювання своїх
працівників, позивач, крім положень
норм чинного законодавства, повинен
враховувати п.3.4 Генеральної галузевої
угоди, незастосування якої призвело до
зайвого виділення бюджетних коштів на
загальну суму 238294,00 грн. Відповідач
зазначає, що бюджетна установа має
спрямовувати кошти власних надходжень
на покриття витрат, пов'язаних з
організацією та наданням послуг, що
надаються нею згідно з її
функціональними повноваженнями, проте,
в порушення вказаного, позивачем
включено до вартості платних послуг
витрати по заробітній платі та по
нарахуванню на заробітну плату,
покриття якої повинно здійснюватись за
рахунок отриманих на спеціальні
реєстраційні рахунки грошових коштів
як плати за послуги. Також, відповідач
зазначає, що позивачем не було надано
йому всіх документів, які б
підтверджували правомірність
нарахування премії заступнику
начальника Управління. Відповідач
наголошує, що позивач не забезпечив
виконання вимог Бюджетного кодексу
України в частині зайвого затвердження
у 2009 році бюджетних коштів внаслідок
завищення потреби в бюджетних
асигнуваннях по КПКВ 5001060 «Ведення
державного моніторингу поверхневих
вод, водного кадастру, паспортизація,
управління водними ресурсами».

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання повідомлений судом
належним чином, що підтверджено
наявними в матеріалах справи
документами.

Представник позивача в судовому
засідання просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а рішення суду
першої інстанції - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
позивача за 2005 - 2008 роки та завершений
звітний період 2009 року, за результатами
якої складено акт №070/0013 від 23.09.2009.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем фінансово-господарської
дисципліни на загальну суму 482000,00 грн.

05.10.2009 листом № 1292 позивачем до адресу
відповідача направлено зауваження до
акту ревізії фінансово-господарської
діяльності, жодне із яких не було
прийняте останнім, про що свідчать
висновки на зауваження до акту ревізії,
оформлені листом №08-07-14-14/6821 від 23.10.2009.

На підставі акту відповідачем складено
вимогу по усуненню порушень, виявлених
ревізією фінансово-господарської
діяльності позивача, №08-07-14-14/6979 від
30.10.2009, якою пред'явлено наступні
вимоги: відшкодувати в установлено
чинним законодавством порядку зайво
виділені впродовж 2006 - 2008 років
бюджетні кошти внаслідок завищення
потреби в бюджетних асигнуваннях по
КПКВ за загальним фондом кошторису за
КЕКВ 1111 в частині включення до фонду
заробітної плати премії в загальній
сумі 164506,00 грн. та за КЕКВ 1120 в сумі 59826,10
грн. шляхом перерахування коштів до
загального фонду державного бюджету
(МФО 813015, , № рах.0003,
код класифікації доходів бюджету 21080500),
провести відшкодування зайво
виділених в 2009 році бюджетних коштів за
КЕКВ 1111 в сумі 73788,00 грн. та за КЕКВ 1120 в
сумі 26755,50 грн. шляхом зменшення
бюджетних асигнувань на поточний рік
за відповідними кодами економічної
класифікації видатків (пункт 3); усунути
порушення, допущені впродовж 2006 - 2008
років внаслідок проведення покриття
видатків, пов'язаних з наданням платних
послуг, за рахунок коштів загального
фонду по КПКВ 5001050 на загальну суму 70733,03
грн., в т. ч. за КЕКВ 1111 - 35812,00 грн., за КЕКВ
1120 - 12963,94 грн., за КЕКВ1161 - 5381,87 грн., за
КЕКВ 1162 - 669,51 грн., за КЕКВ 1163 - 11094,33 грн.,
за КЕКВ 1165 - 4811,38 грн. шляхом
перерахування коштів до загального
фонду державного бюджету (МФО 813015, код
ЖДРПОУ 34677124, № рах. 0003, код
класифікації доходів бюджету 21080500) та
допущені впродовж 2009 року на загальну
суму 29 562,85 грн., в т. ч. за КЕКВ 1111 в сумі
21695,91 грн., за КЕКВ 1120 в сумі 7866,94 грн.
шляхом перерахування коштів із
спеціального фонду до загального фонду
Управління та відновлення касових
видатків загального фонду кошторису
(пункт 4); відшкодувати за рахунок
винних осіб, отримані заступником
начальника Управління Штим С. А.
внаслідок виплати премії з
недотриманням встановленого впродовж
2008 року та І півріччя 2009 року за КПКВ
5001050 по КЕКВ 1111 в загальній сумі 6625,68
грн., з яких кошти в сумі 4567,37 грн.
(виплачена премія в 2008 році)
перерахувати до загального фонду
державного бюджету (МФО 813015, , № рах.0003, код класифікації
доходів бюджету 21080500, провести
перерахунок зайвого нарахування та
перерахування до державних цільових
фондів внесків (КЕКВ 1120) на загальну
суму 2398,50 грн., з яких кошти в сумі 1653,39
грн. перерахувати до загального фонду
державного бюджету (МФО 813015, , № рах. 0003, код класифікації
доходів бюджету 21080500) (пункт 5); зменшити
зайво виділені на 2009 рік бюджетні кошти
внаслідок завищення потреби в
бюджетних асигнуваннях по КПКВ 5001060 за
загальним фондом кошторису за КЕКВ 1131
на суму 2700,00 грн., за КЕКВ 1135 на суму 3000,00
грн. (пункт 7).

Колегія суддів, виходячи з фактичних
обставин справи, норм діючого
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, погоджується з судом
першої інстанції, зважаючи на наступне.

Щодо порушень, викладеного в п.3 вимоги
відповідача, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України
№108/95-ВР від 24.03.1995 «Про оплату праці»
форми і системи праці, норми праці,
розцінки, тарифі сітки, схеми посадових
окладів, умови запровадження та
розміри надбавок, доплат, премій,
винагород та інших заохочувальних,
компенсаційних і гарантійних виплат
встановлюються підприємствами у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій передбачених
законодавством.

Положенням статті 2 Закону №108/95-ВР
визначена структура заробітної плати.
Так, під поняттям заробітної плати слід
розуміти винагороду за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців. Додатковою заробітною
платою є винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Державним комітетом статистики
України видано Наказ від 13.01.2004 №5,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 27.01.2004 за №114/8713, яким
затверджено Інструкцію зі статистики
заробітної плати» (надалі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.2.2 вказаної
Інструкції, фонд додаткової заробітної
плати включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством,
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні
виплати включають винагороди та
премії, які мають одноразовий характер,
компенсаційні та інші грошові й
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми (абз. 1 п. 2.3 Інструкції).

Відповідно до Методичних рекомендацій
щодо організації матеріального
стимулювання праці працівників
підприємств і організацій,
затверджених наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 29 січня 2003 року №23 премія - основний
вид додаткової, понад основну
заробітну плату, винагороди, яка
виплачується працівникам за
результатами їх трудової діяльності та
підприємства загалом за показниками та
умовами оцінки цих результатів,
визначеними підприємством, установою,
організацією (далі - підприємство).

Отже, премія, як одна зі складових
заробітної плати є основною формою
матеріального заохочення працівників
за високі кількісні та якісні
результати праці та є однією із
складових фонду оплати праці як при
його формуванні так і при фактичних
видатках.

Умови розміру оплати праці працівників
установ та організацій, що
фінансуються з бюджету, визначаються
Кабінетом Міністрів України ( ч.2 ст.8
Закону №108/95-ВР).

Відповідно до положень Постанови
Кабінету Міністрів України №1298 від 30
серпня 2002 року «Про оплату праці
працівників на основі Єдиної тарифної
сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» керівникам бюджетних
організацій у межах кошторисних
призначень на оплату праці надано
право затверджувати порядок і розміри
преміювання працівників відповідно до
їх особистого внеску в загальні
результати роботи.

Вказана норма реалізована у
колективному договорі позивача на 2006 -
2010 роки, а саме пунктом 5.23 розділу V
«Оплата праці» встановлено, що
преміювання робітників управління за
основні результати роботи
здійснюється у розмірі 50% фонду
основної заробітної плати в розрахунку
на місяць, а для керівників,
спеціалістів і технічних службовців -
шестимісячних фондів оплати праці на
рік. Також, підстави, порядок
нарахування, затвердження та виплати
премій визначено у Положеннях про
преміювання керівника та апарату
виробничих служб позивача.

Таким чином, позивачем при формуванні
кошторисних призначень на оплату праці
обґрунтовано включались видатки на
преміювання на підставі розмірів
преміювання, визначених у колективному
договорі.

Посилання відповідача на необхідність
застосування п.3.4 Галузевої угоди не
приймаються колегією суддів до уваги,
зважаючи на наступне.

Нормативним актом, який регулює
соціально-економічні і трудові
відносини у системі Держводгоспу
України, сприяє підвищенню
ефективності виробництва,
забезпечення захисту трудових,
соціально-економічних прав і інтересів
працівників водогосподарських
підприємств, установ і організацій, є
Галузева угода між Державним комітетом
України по водному господарству і
Центральним комітетом профспілки
працівників агропромислового
комплексу України на 2006-2008 роки.

Статтею 3 Галузевої угоди врегульовано
питання гарантій оплати праці та
захисту заробітної плати як для
установ, що фінансуються з державного
бюджету так і для госпрозрахункових
підприємств.

Пунктом 3.2. Галузевої угоди визначено,
що фонд оплати праці водогосподарських
організацій і установ, що фінансуються
з бюджету, формується в межах
кошторисних призначень на оплату праці
загального і спеціального фонду
бюджету. Кошти спеціалізованого фонду
можуть використовуватись на виплату
заробітної плати та інших
заохочувальних виплат на умовах
колективного договору згідно з чинним
законодавством. При цьому, пунктом 3.12
Галузевої угоди передбачено, що в
установах, що фінансуються з бюджету,
розміри основної заробітної плати, а
також доплат, надбавок та інші виплати,
що здійснюються за рахунок бюджетних
асигнувань, встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

Як вбачається з Положення про
Запорізьке регіональне управління
водних ресурсів, затвердженого наказом
Державного комітету України по водному
господарству 05.02.2009 №19, позивач є
державною бюджетною неприбутковою
організацією, належить до сфери
управління Державного комітету
України по водному господарству і
підпорядковується безпосередньо
Дніпровському басейновому управлінню
водних ресурсів.

Зважаючи на той факт, що позивач є
бюджетною установою, що і не
заперечується відповідачем, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність застосування до нього
саме положень пунктів 3.2 та 3.12
Галузевої угоди.

Посилання відповідача на необхідність
застосування пункту 3.4 Галузевої угоди,
яким визначено, що роботодавці повинні
вжити заходів щодо удосконалення
структури заробітної плати з часткою
основної (тарифної) заробітної плати в
середньому не менше 70 відсотків, не
приймаються до уваги, зважаючи на той
факт, що вказаний пункт застосовується
виключно до госпрозрахункових
підприємств.

Вказане підтверджується спільним
листом Державного комітету України по
водному господарству та ЦК профспілки
працівників агропромислового
комплексу України №03/173 від 29.09.2009,
відповідно до якого застосування до
бюджетних організацій положення
пункту 3.4 Галузевої угоди щодо
встановлення співвідношення основної
заробітної плати та додаткової і інших
виплат на рівні 70 і 30 відсотків є
безпідставним і таким, що не відповідає
чинному законодавству.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що вимога
відповідача щодо відшкодування в
установленому чинним законодавством
порядку зайво виділених впродовж 2006 -
2008 років бюджетних коштів внаслідок
завищення потреби в бюджетних
асигнуваннях по КПКВ за загальним
фондом кошторису за КЕКВ 1111 в частині
включення до фонду заробітної плати
премії в загальній сумі 164506,00 грн. та за
КЕКВ 1120 в сумі 59826,10 грн. є незаконною та
такою, що не підлягає задоволенню.

Щодо порушення, викладеного в п.4 вимоги
відповідача, колегія суддів зазначає
наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
№1379 від 29.07.1999 «Про затвердження
переліку платних послуг, які можуть
надаватися бюджетними установами та
організаціями, що належать до сфери
управління Комітету водного
господарства, на замовлення юридичних
і фізичних осіб» затверджено перелік
платних послуг, які можуть надаватися
бюджетними установами та
організаціями, що належать до сфери
управління Державного комітету по
водному господарству, на замовлення
юридичних і фізичних осіб.

Перелік груп власних надходжень
бюджетних установ, вимоги щодо їх
утворення та напрями використання
визначено Постановою Кабінету
Міністрів України №659 від 17.05.2002 «Про
затвердження переліку груп власних
надходжень бюджетних установ, вимог
щодо їх утворення та напрямів
використання».

Пунктом 2 Постанови №659 встановлено, що
власні надходження бюджетних установ
поділяються на дві групи, перша з яких -
плата за послуги, що надаються
бюджетними установами (цю групу
утворюють надходження від плати за
послуги, що надаються бюджетними
установами згідно із законами та
нормативно-правовими актами).

До першої підгрупи належить підгрупа 1,
яка включає в себе плату за послуги, що
надаються бюджетними установами
згідно з їх функціональними
повноваженнями, тобто це кошти, які
надійшли бюджетним установам як плата
за послуги, надання яких пов'язане з
виконанням основних функцій та завдань
бюджетних установ.

Матеріалами справи підтверджено, що
послуги, зазначені в постанові
Кабінету Міністрів України №1379 від
29.07.1999 «Про затвердження переліку
платних послуг, які можуть надаватися
бюджетними установами та
організаціями, що належать до сфери
управління Комітету водного
господарства, на замовлення юридичних
і фізичних осіб», надавались
працівниками позивача згідно з
функціональними повноваженнями, в
робочий час, в межах додаткового
навантаження та без мети отримання
комерційної вигоди.

Відповідно до пункту 3 Постанови №659
власні надходження бюджетних установ
використовуються відповідно до закону
про державний бюджет чи рішення про
місцевий бюджет за підгрупою 1 першої
групи - на покриття витрат, пов'язаних з
організацією та наданням зазначених у
підгрупі послуг.

Власні надходження бюджетних установ,
які утримуються за рахунок Державного
бюджету відповідно до статті 6 пункту 15
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік», є джерелами
формування спеціального фонду
Державного бюджету України в частині
доходів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Кабінету
Міністрів України №228 від 28.02.2002 «Про
затвердження Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ» видатки
спеціального фонду кошторису за
рахунок власних надходжень плануються
у такій послідовності: за
встановленими напрямами використання,
на погашення заборгованості установи з
бюджетних зобов'язань за спеціальним
та загальним фондом кошторису та на
проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені (або частково забезпечені)
видатками загального фонду.

Отже, кошти, отримані позивачем за
надання платних послуг, які
використовуються на його утримання та
на проведення заходів пов'язаних з
виконанням основних функцій, що не
забезпечені видатками загального
фонду, є такими, що повністю
узгоджуються з нормами чинного
законодавства.

Щодо порушення, викладеного в п.5 вимоги
відповідача, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до положень Постанови
Кабінету Міністрів України №1298 від 30
серпня 2002 року «Про оплату праці
працівників на основі Єдиної тарифної
сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати
праці працівників установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери» керівникам бюджетних
організацій у межах кошторисних
призначень на оплату праці надано
право затверджувати порядок і розміри
преміювання працівників відповідно до
їх особистого внеску в загальні
результати роботи.

Вказане кореспондується з пунктом 2.3
наказу Державного комітету України по
водному господарству №48 від 23.03.2006
«Про умови оплати праці та
затвердження схем тарифних розрядів
посад (професій) працівників
організацій меліорації та водного
господарства» згідно з яким керівникам
організацій меліорації та водного
господарства у межах фонду заробітної
плати, затвердженого в кошторисах
надано право затверджувати порядок і
розміри преміювання працівників
відповідно до їх особистого внеску в
загальні результати роботи.

Відповідно до положення про
преміювання керівника позивача,
затвердженого 04.05.2005 начальником
Дніпровського басейнового управління
водних ресурсів, преміювання
начальника здійснюється за рішенням
керівника Дніпропетровського БУВР у
межах встановленого фонду оплати
праці, при цьому фонд преміювання не
може перевищувати шести місячних
фондів оплати праці на рік. Преміювання
заступника начальника управління
здійснюється за виконання показників,
умови преміювання та у розмірах і
порядку, визначених цим Положенням, за
рішенням начальника Запорізького РУВР.

Відповідно до Класифікатора професій
ДК 003:2010, затвердженого наказом
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики №327 від 28.07.2010, посада
заступника директора належить до
переліку керівних посад, а відтак
розмір його щомісячної премії
встановлюється наказом начальника
Запорізького РУВР.

В матеріалах справи міститься низка
наказів за період січень-липень 2008 р.,
березень-травень 2009 р., якими за
виконання показників преміювання
погоджено премію заступнику
начальника Штим С. А.

Проаналізувавши наявні в матеріалах
справи докази, колегія суддів
приходить до висновку про
правомірність виплати премії
заступнику директора Штим С. А.,
оскільки виплата премії оформлена
належним чином складеними наказами про
преміювання, а відтак твердження
відповідача про незаконність
здійснених виплат є такою, що не
відповідає фактичним обставинам
справи.

Щодо порушення, викладеного в п.7 вимоги
відповідача, колегія суддів ззаначає
наступне.

Відповідно до п.20 наведеної вище
Постанови №228 під час визначення
обсягів видатків та/або надання
кредитів з бюджету розпорядників
нижчого рівня головні розпорядники
повинні враховувати об'єктивну потребу
в коштах кожної установи, виходячи з її
основних виробничих показників і
контингентів, які встановлюються для
установ (кількість класів, учнів у
школах, ліжок у лікарнях, дітей у
дошкільних закладах тощо), обсягу
виконуваної роботи, штатної
чисельності, необхідності погашення
дебіторської і кредиторської
заборгованості та реалізації окремих
програм і намічених заходів щодо
скорочення витрат у плановому періоді.

Показники видатків або надання
кредитів з бюджету, що включаються до
проекту кошторису, повинні бути
обґрунтовані відповідними
розрахунками за кожним кодом
економічної класифікації видатків або
класифікації кредитування бюджет і
деталізовані за видами та кількістю
товарів (робіт, послуг) із зазначенням
вартості за одиницю (п.22 Постанови №228).

Згідно з п.26 Постанови №228 у тижневий
термін після опублікування закону про
Державний бюджет України, відповідного
рішення Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, місцевих рад Мінфін,
Міністерство фінансів Автономної
Республіки Крим, місцеві фінансові
органи доводять до головних
розпорядників лімітні довідки про
бюджетні асигнування.

Лімітна довідка про бюджетні
асигнування (далі - лімітна довідка) - це
документ, який містить затверджені
бюджетні призначення (встановлені
бюджетні асигнування) та їх помісячний
розподіл, а також інші показники, що
згідно із законодавством повинні бути
визначені на основі нормативів, і
видається відповідно Мінфіном,
Міністерством фінансів Автономної
Республіки Крим, місцевим фінансовим
органом, головним розпорядником.
Показники лімітної довідки доводяться
до відома головних розпорядників,
розпорядників нижчого рівня для
уточнення проектів кошторисів і
складання проектів планів асигнувань
загального фонду бюджету, планів
надання кредитів із загального фонду
бюджету, планів спеціального фонду,
планів використання бюджетних коштів
(крім планів використання бюджетних
коштів одержувачів), помісячних планів
використання бюджетних коштів.

Відповідно до п.29 Постанови №228 проекти
кошторисів, планів асигнувань
загального фонду бюджету, планів
надання кредитів із загального фонду
бюджету, планів спеціального фонду,
планів використання бюджетних коштів
(крім планів використання бюджетних
коштів одержувачів), помісячних планів
використання бюджетних коштів установ
у разі потреби розглядаються головним
розпорядником в присутності
керівників цих установ. Головні
розпорядники під час розгляду проектів
кошторисів, планів асигнувань
загального фонду бюджету, планів
надання кредитів із загального фонду
бюджету, планів спеціального фонду,
планів використання бюджетних коштів
(крім планів використання бюджетних
коштів одержувачів), помісячних планів
використання бюджетних коштів
зобов'язані:

- забезпечити суворе виконання вимог
законодавства, а також вказівок щодо
складання кошторисів на наступний рік;

- додержуватися режиму економії, не
допускати включення до кошторисів
асигнувань, не зумовлених потребою;

- забезпечити в проектах кошторисів,
планів асигнувань загального фонду
бюджету, планів надання кредитів із
загального фонду бюджету, планів
спеціального фонду, планів
використання бюджетних коштів (крім
планів використання бюджетних коштів
одержувачів), помісячних планів
використання бюджетних коштів
додержання доведених у лімітних
довідках річних обсягів асигнувань та
їх помісячного розподілу з урахуванням
термінів проведення окремих заходів і
можливості здійснення відповідних
видатків або надання кредитів з
бюджету протягом року;

- не допускати прийняття в кошторисах
сум, не підтверджених розрахунками та
економічними обґрунтуваннями.

Як вбачається з наданого позивачем
звіту про надходження та використання
коштів загального фонду станом на
01.01.2010, сума затвердженого кошторису на
рік по КЕКВ 1131 становить 2700 грн., сума
коштів, що надійшли за звітній період, -
0,00 грн.; сума затвердженого кошторису
на рік по по КЕКВ 1135 становить 3000, 00 грн.,
сума коштів, що надійшли за звітній
період, - 630,00 грн.

Зважаючи на нестабільність в
надходженні коштів, колегія суддів
приходить до висновку, що позивач вжив
всіх заходів щодо забезпечення
суворого режиму економії коштів і
матеріальних цінностей, що
підтверджується скороченням витрат у
плановому періоді, а відтак свідчить
про чітке дотримання законодавчих
норм.

Крім того, оскільки кошторис на
наступний рік складається в
травні-червні поточного року врахувати
залишки матеріальних цінностей, а
також дебіторську і кредиторську
заборгованість неможливо, тому що вони
невідомі; вказане нможливо зробити й на
початку року, зважаючи на одночасне
доведення до відома позивача Державним
Комітетом України по водному
господарству довідки про бюджетні
асигнування та кредитування й витягу з
річного розпису асигнувань Державного
бюджету України на рік (у вказаних
документах суми по кожному КЕКВ вже
доведені управлінню Державним
Комітетом України по водному
господарству).

Отже, враховуючи викладене, колегія
суддів доходить висновку про
відсутність факту неправомірного
завищення позивачем потреби в
бюджетних асигнуваннях.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, дав їм правильну юридичну
оцінку, застосував до правовідносин, як
виникли між сторонами по справі норми
права, які регулюють саме ці
правовідносини і зробив обґрунтований
висновок про задоволення позовних
вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізького
регіонального управління водних
ресурсів залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 28.01.2010 у
справі №2а-6836/09/0870 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко