Справа № 815/1234/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1234/140
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Соколенко О.М.

при секретарі - Гаврилюк І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Саратське
автотранспортне підприємство 15166" до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про визнання
незаконною постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 23.10.2013 року №031307, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративна позов ТОВ „Саратське
автотранспортне підприємство №15166" до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про визнання не
законними 29 постанов про застосування
фінансових санкцій.

14.01.2014 року суддею Одеського окружного
адміністративного суду Гусевим О.Г.
постановлено ухвалу про відкриття
провадження у справі № 815/27/14 за
адміністративним позовом ТОВ
„Саратське автотранспортне
підприємство № 15166" до Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про визнання незаконними 29 постанов
про застосування фінансових санкцій та
справу призначено до розгляду у
судовому засіданні.

Ухвалою суду від 12.02.2014 року, у зв'язку
із тим, що фактично позовні вимоги щодо
визнання незаконними 29 постанов про
застосування фінансових санкцій
містять окремі правопорушення, а тому
їх розглядати в одному провадженні
недоцільно, роз'єднано у самостійні
провадження заявлені в
адміністративній справі № 815/27/14
позовні вимоги про визнання
незаконними постанов про застосування
фінансових санкцій.

18.02.2014 року за результатами повторного
автоматичного перерозподілу справа за
позовом ТОВ „Саратське
автотранспортне підприємство №15166" до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про визнання
незаконною постанови № 031307 від 23.10.2013
року про застосування фінансових
санкцій передана для розгляду судді
Соколено О.М. та ухвалою суду 19.02.2014 року
прийнята до свого провадження та
призначена до судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що оскаржувана
постанова Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
від 23.10.2013 року №031307 про застосування
адміністративно-господарського
штрафу, винесена з порушенням положень
чинного законодавства України, з
огляду на те, що за результатами
проведення перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів і вантажів автомобільним
транспортом фахівцями контролюючого
органу встановлено відсутність у водія
транспортного засобу марки БАЗ А 079.19,
номерний знак НОМЕР_1, який належать ТОВ
"Саратське АТП 15166", щоденних листків
праці та відпочинку, що на думку
позивача, не є підставою для
застосування
адміністративно-господарських
штрафів, оскільки необхідність
індивідуальних контрольних книжок
водія скасовано Наказом Міністерства
інфраструктури України від 29.12.2011 року
№659 з 01.07.2013 року. Крім того, позивач
зазначає, що складення за результатами
проведеної перевірки тридцяти
постанов про застосування фінансових
санкцій на підставі одного акта
перевірки, не передбачено
законодавством.

Відповідач надав до суду заперечення
на позовну заяву (а.с.44), згідно яких
просив суд відмовити у задоволенні
адміністративного позову, посилаючись
на те, що за результатами перевірки ТОВ
„Саратське автотранспортне
підприємство №15166", відповідачем
складено акт перевірки додержання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів та вантажів автомобільним
транспортом №079376 від 29.09.2013 року, на
підставі якого, прийнято, в тому числі,
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 23.10.2013 року №031307. При цьому,
посилаючись на положення Наказу
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 24.06.2010 року №385, ч.3 ст.60
Закону України «Про автомобільний
транспорт», відповідач зазначає, що
оскаржувану постанову винесено
правомірно, оскільки у позивача під час
здійснення перевірки була відсутня
(непред'явлена під час перевірки)
тахокарта (реєстраційний листок праці
та відпочинку водія) за передуючий дню
перевірки день - 12.09.2013 року, про що
зазначено у постанові.

Позивач до суду не з'явився, судом
належним чином був повідомлений про
розгляд справи, при цьому, 19.03.2014 року
надав до суду заяву, в якій просив суд
розглядати справу за відсутності
позивача та задовольнити позов у
повному обсязі.

Представник відповідача - Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
до суду не з'явився, при цьому,
відповідач про дату, час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином та своєчасно, що
підтверджується матеріалами справи.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.128
КАС України, суд розглядав справу за
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи,
ознайомившись з запереченнями
відповідача, дослідивши обставини,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, та перевіривши їх
доказами, суд встановив наступні факти
та обставини.

Згідно довідки Головного управління
статистики в Одеській області Серії АБ
№540657 основними видами діяльності
товариства з обмеженою
відповідальністю "Саратське
автотранспортне підприємство № 15166",
серед іншого, є: пасажирський наземний
транспорт міського та приміського
сполучення; інший пасажирський
наземний транспорт (а.с.13).

Як встановлено судом та вбачається з
наявних у матеріалах справи
документів, 29.09.2013 року згідно завдання
на перевірку від 27.09.2013 року №003095,
співробітниками Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
проведено перевірку з питань щодо
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
БАЗ А 079.19, номерний знак НОМЕР_1, який
належать ТОВ "Саратське АТП 15166", під
керуванням водія ОСОБА_1.

За результатами зазначеної перевірки
Управлінням Укртрансінспекції в
Одеській області складено акт №079376 від
29.09.2013 року проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів та
вантажів автомобільним транспортом, у
якому встановлено, що транспортним
засобом марки БАЗ А 079.19, номерний знак
НОМЕР_1, який належать ТОВ "Саратське
АТП 15166", під керуванням водія ОСОБА_1,
надавалися послуги з перевезення
пасажирів без оформлення документів,
перелік яких визначений ст.ст.39, 48
Закону України "Про автомобільний
транспорт", зокрема, встановлено факт
порушення режимів праці та відпочинку
водіями транспортних засобів, а саме
відсутні щоденні реєстраційні листки,
в тому числі за 12.09.2013 року, у зв'язку з
чим порушено вимоги абз.8 ч.1 ст.60 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
(а.с.45).

Судом встановлено, що водій вказаного
транспортного засобу - ОСОБА_1
ознайомився з актом Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
№079376 від 29.09.2013 року проведення
перевірки додержання вимог
законодавства про автомобільний
транспорт під час виконання перевезень
пасажирів та вантажів автомобільним
транспортом, про що свідчить його
особистий підпис в цьому акті.

23.10.2013 року начальником Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
Сидоренко Г.В., за наслідками розгляду
справи про порушення законодавства про
автомобільний транспорт ТОВ "Саратське
АТП 15166", винесено, в тому числі,
постанову про застосування
адміністративно-господарського штрафу
№031307, якою за порушення абз.8 ч.1 ст.60
Закону України "Про автомобільний
транспорт" (відсутній щоденний листок
праці та відпочинку водія за 12.09.2013
року), до ТОВ "Саратське АТП 15166"
застосовано фінансові санкції у
вигляді
адміністративно-господарського штрафу
у сумі 340 грн. (а.с.23).

Не погодившись із вказаною постановою,
позивач звернувся до Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті зі скаргою за вих.
№185 від 30 жовтня 2013 року, у якій просив
скасувати, зокрема, постанову від 23.10.2013
року №031307 про застосування
адміністративно-господарського штрафу
(а.с.24).

Проте, листом від 06.12.2013 року №6820/15-13
Державна інспекція України з безпеки
на наземному транспорті повідомила
позивача про залишення скарги без
задоволення, а оскаржуваних ним
постанов, в тому числі, постанову від
23.10.2013 року №031307 - без змін (а.с.25).

Вважаючи зазначену постанову
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області від 23.10.2013 року №031307
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
незаконною, позивач звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду із вказаною позовною заявою.

Так, на думку суду, оскаржувану
позивачем постанову Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
від 23.10.2013 року №031307 про застосування
адміністративно-господарського
штрафу, винесено контролюючим органом
неправомірно та безпідставно, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з п.п.1,3,8 Положення про Головну
державну інспекцію на автомобільному
транспорті, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 8
вересня 2004р. №1190 (зі змінами та
доповненнями), Головна державна
інспекція на автомобільному
транспорті є урядовим органом
державного управління з питань
контролю на автомобільному транспорті,
що діє у складі Мінтрансзв'язку і йому
підпорядковується. Основними завдання
Головавтотрансінспекції є: участь у
формуванні та реалізації державної
політики у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів чи вантажів
автомобільним транспортом; здійснення
відповідно до законодавства
ліцензування та контролю у сфері
надання послуг з перевезення пасажирів
чи вантажів автомобільним транспортом.
Головавтотрансінспекція для виконання
покладених на неї завдань може за
погодженням з Міністром транспорту та
зв'язку утворювати територіальні
органи у межах граничної чисельності
працівників Головавтотрансінспекції.

Відповідно до п.п.1 п.5 Положення про
територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті, затвердженого Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 14.12.2005р. №888,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 28 грудня 2005р. за
№1573/11853 (зі змінами та доповненнями),
територіальні управління відповідно
до покладених на них завдань у
відповідному регіоні, у тому числі,
здійснюють державний контроль за
виконанням суб'єктами господарювання,
які провадять діяльність у сфері
автомобільного транспорту загального
користування, правил перевезень
пасажирів і вантажів; дотриманням
вимог нормативно-правових актів,
стандартів і норм, що регулюють
перевезення пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом.

Згідно з п.6 вказаного Положення
територіальні управління у
відповідному регіоні мають право
перевіряти виконання суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту загального користування,
вимог законодавства про автомобільний
транспорт.

Процедуру здійснення державного
контролю за додержанням суб'єктами
господарювання, які провадять
діяльність у сфері автомобільного
транспорту, вимог законодавства про
автомобільний транспорт, норм та
стандартів щодо організації
перевезень пасажирів і вантажів
автомобільним транспортом, норм
міжнародних договорів про міжнародне
автомобільне сполучення, наявністю
відповідних ліцензій і ліцензійних
карток, виконанням ними ліцензійних
умов, а також процедуру здійснення
державного нагляду за забезпеченням
такими суб'єктами господарювання
безпеки автомобільних перевезень
визначено Порядком здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 8
листопада 2006р. №1567 (зі змінами та
доповненнями), відповідно до п.п.2,4
якого державному контролю підлягають
усі транспортні засоби вітчизняних та
іноземних суб'єктів господарювання, що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
України. Державний контроль на
автомобільному транспорті
здійснюється посадовими особами
органу державного контролю шляхом
проведення планових, позапланових та
рейдових перевірок.

Відносини між автомобільними
перевізниками, замовниками
транспортних послуг, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування, пасажирами, власниками
транспортних засобів, а також їх
відносини з юридичними та фізичними
особами - суб'єктами підприємницької
діяльності, які забезпечують
діяльність автомобільного транспорту
та безпеку перевезень врегульовано
положеннями Закону України "Про
автомобільний транспорт" від 05 квітня
2001року №2344-III (зі змінами та
доповненнями), відповідно до ст.1 якого
автомобільний перевізник - фізична або
юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами.

Згідно з приписами ст.34 цього Закону,
автомобільний перевізник, у тому числі,
повинен виконувати вимоги цього Закону
та інших законодавчих і
нормативно-правових актів України у
сфері перевезення пасажирів та/чи
вантажів; забезпечувати умови праці та
відпочинку водіїв згідно з вимогами
законодавства.

Зокрема, як встановлено судом та
зазначено вище, 29.09.2013 року згідно
завдання на перевірку від 27.09.2013 року
№003095, співробітниками Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
проведено перевірку з питань щодо
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
БАЗ А 079.19, номерний знак НОМЕР_1, який
належать ТОВ "Саратське АТП 15166", під
керуванням водія ОСОБА_1, за
результатами якої складено акт №079376
від 29.09.2013 року проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів та
вантажів автомобільним транспортом, у
висновках якого, серед іншого,
встановлено порушення абз.8 ч.1 ст.60
Закону України "Про автомобільний
транспорт", зокрема, встановлено факт
порушення режимів праці та відпочинку
водіями транспортних засобів, а саме
відсутність щоденного реєстраційного
листа, в тому числі за 12.09.2013 року.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про автомобільний транспорт",
регулярні пасажирські перевезення -
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування за
умовами, визначеними паспортом
маршруту, затвердженим в установленому
порядку органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування або
уповноваженими органами Договірних
Сторін у разі міжнародних перевезень.

Відповідно до Конвенції Міжнародної
організації праці 1979року №153 про
тривалість робочого часу та періоди
відпочинку на дорожньому транспорті,
Європейської угоди щодо роботи
екіпажів транспортних засобів, які
виконують міжнародні автомобільні
перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про
працю України та Законів України "Про
автомобільний транспорт", "Про дорожній
рух" розроблено Положення про робочий
час і час відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів, затвердженого
Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 07.06.2010р. №340,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14 вересня 2010р. за
№811/18106 (зі змінами та доповненнями), яке
встановлює особливості регулювання
робочого часу та часу відпочинку
водіїв колісних транспортних засобів
та порядок його обліку.

Згідно з п.1.3 цього Положення, його
вимоги поширюються на автомобільних
перевізників та водіїв, які здійснюють
внутрішні перевезення пасажирів чи/та
вантажів колісними транспортними
засобами.

Відповідно до п.1.4 Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів,
затвердженого Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від
07.06.2010р. №340, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14 вересня
2010р. за №811/18106 тахограф - контрольний
пристрій, який встановлюється на ТЗ для
показу та реєстрації інформації про
рух ТЗ.

Відповідно до п.4 Наказу Міністерства
транспорту та зв'язку України "Про
затвердження Положення про робочий час
і час відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів" від 7 червня 2010
року №340, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14
вересня 2010 року за №811/18106, пункт 6.1
Положення про робочий час і час
відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів, в частині
перевезення вантажів колісними
транспортними засобами з повною масою
понад 12 тонн, нерегулярних і регулярних
спеціальних пасажирських перевезень,
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю від 50 до 150 км, набирає
чинності з 01.06.2013 року.

Згідно з п.6.1 Положення про робочий час
і час відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів, затвердженого
Наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 7 червня 2010 року
№340, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14 вересня 2010р. за
№811/18106 (зі змінами та доповненнями),
автобуси, що використовуються для
нерегулярних і регулярних спеціальних
пасажирських перевезень, для
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю понад 50 км, вантажні
автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн
повинні бути обладнані діючими та
повіреними тахографами.

З наявних у матеріалах справи доказів,
судом встановлено, що позивач здійснює
регулярні пасажирські перевезення та
протяжність маршруту №214/215
«Олександрівка-Одеса АВ «Привоз»
складає більше 50 км., а саме 182 км.
(а.с.72-82).

Порядок установлення, технічного
обслуговування та використання
контрольних пристроїв (тахографів) на
автомобільних транспортних засобах
(крім таксі), які використовуються для
надання послуг з перевезення пасажирів
та вантажів визначено Інструкцією з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті, затвердженою Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України 24.06.2010р. №385, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 20 жовтня
2010р. за №946/18241 (зі змінами та
доповненнями), відповідно до п.1.4 якої
контрольний пристрій (тахограф) -
обладнання, яке є засобом
вимірювальної техніки, призначене для
встановлення на транспортних засобах
для показу та реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв; тахокарта
- бланк, призначений для внесення й
зберігання зареєстрованих даних, який
вводять в аналоговий контрольний
пристрій (тахограф) та на якому
маркувальні пристрої останнього
здійснюють безперервну реєстрацію
інформації, що підлягає фіксуванню
відповідно до положень ЄУТР.

Пунктом 2.7 визначено, що за
результатами перевірки та адаптації
тахографа до транспортного засобу
пункт сервісу тахографа оформляє у
двох примірниках протокол перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу за формою наведеною в додатку 1
цієї інструкції. Протокол перевірки та
адаптації тахографа до транспортного
засобу зберігають протягом трьох років
з дати проведення робіт.

Згідно зі ст.39 Закону України "Про
автомобільний транспорт", автомобільні
перевізники, водії, пасажири повинні
мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконуються пасажирські
перевезення, документи для регулярних
пасажирських перевезень. Документи для
регулярних пасажирських перевезень
для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, квитково-касовий
лист, схема маршруту, розклад руху,
таблиця вартості проїзду (крім міських
перевезень), інші документи,
передбачені законодавством України.

Відповідно до п.3.3 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті, затвердженої Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України 24.06.2010р. №385, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 20 жовтня
2010р. за №946/18241, водій транспортного
засобу, обладнаного тахографом
зобов'язаний мати при собі протокол про
перевірку та адаптацію тахографа до
транспортного засобу; заповнені
тахокарти у кількості, що передбачена
Європейською угодою щодо роботи
екіпажів транспортних засобів (ЄУТР),
які виконують міжнародні автомобільні
перевезення, або картку водія чи
роздруківку даних роботи тахографа у
разі обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом.

З 20 грудня 2010 року набула чинності
Поправка №6 до Європейської угоди щодо
роботи екіпажів транспортних засобів
(ЄУТР) в частині надання до контролю
реєстраційних листків (тахограм) за
поточний день та попередні 28
календарних днів.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного судом встановлено, що
у водія автобуса, який здійснює
регулярні пасажирські перевезення,
повинні бути в наявності реєстраційні
листки (тахограми) за поточний день та
попередні 28 календарних днів.

При цьому, відповідно до п.3.4 Інструкції
№ 385, якщо в рейсі перебувають двоє
водіїв, положення абзаців п'ятого -
сьомого пункту 3.3 цього розділу
поширюються на кожного водія окремо.

Таким чином, з наведених положень
Інструкції № 385 вбачається, що
тахокарти або картка водія чи
роздруківка даних роботи тахографа є
індивідуальними для кожного водія, і
кожний водій автобусу при керуванні
транспортним засобом зобов'язаний мати
при собі зазначені документи, що є
результатом реєстрації в
автоматичному чи напівавтоматичному
режимі інформації про рух таких
транспортних засобів та про певні
періоди роботи їхніх водіїв.

Із зазначеного випливає, що під час
проведення відповідачем перевірки ним
могло бути з'ясовано лише інформацію
про рух транспортного засобу марки БАЗ,
держномер НОМЕР_1, та про певні періоди
роботи лише водія ОСОБА_1, який на
момент перевірки 29.09.2013 року керував
вказаним транспортним засобом.

Згідно з пунктами 7.1, 7.2 Положення про
робочий час і час відпочинку водіїв
колісних транспортних засобів,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від
07.06.2010р. №340, державний контроль за
дотриманням режимів праці та
відпочинку водіїв здійснюється
посадовими особами урядового органу
державного управляння з питань
контролю на автомобільному транспорті.
Головний орган, на який покладається
забезпечення безпеки дорожнього руху,
здійснює перевірку встановленого
режиму праці і відпочинку водіїв
відповідно до чинного законодавства
України.

Відповідно пунктів 6.2, 6.4 цього
Положення, облік робочого часу водіїв
здійснюється на основі табеля обліку
використання робочого часу.
Перевізник, який використовує водіїв
за наймом, щомісяця складає графік
змінності водіїв, веде відомість
обліку робочого часу та відпочинку
водія (додаток 2), у якій щодо кожної
робочої зміни зазначаються планові та
фактичні дані щодо маршруту, початок та
кінець робочої зміни. Графік змінності
водіїв, відомість обліку робочого часу
та відпочинку водіїв зберігаються у
Перевізника.

Тобто, вказаний пункт 6.4 Положення
визначає, що саме у перевізника
зберігаються ці документи, а не у водія.

В даному випадку Перевізником є ТОВ
"Саратське АТП № 15166". Тобто зазначені
документи, з яких можливо встановити
дотримання режиму праці та відпочинку
водіїв за минулий час, зокрема 12.09.2013
року, за який було застосовано
адміністративно-господарський штраф,
можливо лише шляхом перевірки вказаної
документації у Перевізника. При цьому,
з матеріалів справи судом не
встановлено, що відповідач під час
складання акту та проведення перевірки
звертався до позивача для ознайомлення
з вказаними документами.

Водночас, слід зазначити, що під час
перевірки відповідачем не було
встановлено, хто з водіїв - ОСОБА_1 чи
інший, керував транспортним засобом
12.09.2013 року, та відповідно чи
зобов'язаний ОСОБА_1 мати при собі
тахокарту або картку водія чи
роздруківку даних роботи тахографа
(які є індивідуальними для кожного
водія), якщо не він керував
транспортним засобом 12.09.2013 року.

При цьому, як вбачається з оскаржуваної
постанови, до ТОВ „Саратське АТП №15166"
застосовано штраф у розмірі 340 грн.
відповідно до абз.8 ч.1 ст.60 Закону
України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до абз.8 ч.1 ст.60 Закону
України "Про автомобільний транспорт",
за порушення режимів праці та
відпочинку водіями транспортних
засобів до автомобільних перевізників
застосовуються
адміністративно-господарські штрафи у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Таким чином, наведеною нормою закону не
передбачена відповідальність за
відсутність у водія щоденного листка
праці та відпочинку водія (як то
зазначено у постанові, що
оскаржується), а порушення режимів
праці та відпочинку водіями
транспортного засобу марки БАЗ
держномер НОМЕР_1 саме 12.09.2013 року
відповідачем встановлено не було. Отже,
до перевізника застосовано вид
відповідальності за порушення,
наявність якого, виходячи з приписів
Положення №340, в ході перевірки не
встановлювалась, тобто не виявлено, у
чому саме полягало порушення режимів
праці згідно із нормами розділів ІІІ-V
Положення №340.

Як вбачається з акту перевірки та
прийнятої на його підставі постанови
№031307 від 23 жовтня 2013 року, відповідач
безпідставно ототожнив відсутність
щоденних листків праці та відпочинку
водія з порушенням режимів праці та
відпочинку водія, що призвело до
протиправного застосування
адміністративно-господарських штрафів
на підставі абз. 8 ч. 1 ст. 60 Закону
України "Про автомобільний транспорт"
згідно постанови № 031307 від 23.10.2013 року.

У письмових запереченнях відповідача
доказів того, що порушення режимів
праці та відпочинку водіями
транспортного засобу саме 12.09.2013 року
було встановлено під час перевірки - не
зазначено та до справи таких доказів не
надано.

Також суд звертає увагу на те, що
відповідальність за управління
транспортними засобами без щоденних
реєстраційних листків режимів праці та
відпочинку передбачена ч.1 абз.11 ст.60
Закону України "Про автомобільний
транспорт", але така відповідальність
встановлена лише за умови здійснення
міжнародних автомобільних перевезень.

Таким чином, оскільки під час
проведення перевірки відповідачем не
було встановлено порушення позивачем
режимів праці та відпочинку водіїв
саме 12.09.2013 року, а відсутність
щоденного листка праці та відпочинку
водія за 12.09.2013 року не є підставою для
накладення штрафу згідно ч.1 абз.8 ст.60
Закону, суд вважає, що оскаржувана
позивачем постанова № 031307 від 23.10.2013
року прийнята відповідачем
неправомірно.

Згідно зі ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В свою чергу, відповідач не довів суду
належними та допустимими в спірних
правовідносинах доказами, з посиланням
на відповідні положення законодавства,
необґрунтованість позовних вимог
позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення або окремих його положень.

Суд вважає за необхідне на підставі
положень ч.2 ст.162 КАС України винести
постанову, яка б гарантувала
дотримання та захист прав, свобод,
інтересів особи, яка звернулась за
судовим захистом.

Враховуючи вищенаведені положення
законодавства, суд вважає, що належним
способом захисту прав позивача, який
необхідно застосувати у даній справі є
визнання протиправним та скасування
постанови Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 23.10.2013року №031307.

Такий спосіб захисту на думку суду
повністю відповідає тому способу, про
який просить позивач в своїх позовних
вимогах. Викладення судом в
резолютивній частині постанови змісту
способу захисту по-іншому, ніж його
виклав позивач у позовних вимогах, не
свідчить про те, що суд у даній справі
вийшов за межі позовних вимог і обрав
інший спосіб захисту, ніж просив
позивач. Такі відмінності обумовлені
тлумаченням суду належного способу
захисту, який узгоджується з нормами
діючого законодавства та фактичними
обставинами справи.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
та оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
товариства з обмеженою
відповідальністю "Саратське
автотранспортне підприємство 15166"
документально підтверджені та
обґрунтовані, відповідають чинному
законодавству, а отже підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 14, 70, 71, 72, 79, 86, 94,
128, 158 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю "Саратське
автотранспортне підприємство 15166" до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про визнання
незаконною постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 23.10.2013року №031307 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 23.10.2013 року №031307.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги на постанову
суду одночасно надсилається особою,
яка її подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 16 квітня 2014 року.

Суддя

О.М.Соколенко

11 квітня 2014 року

Адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "Саратське
автотранспортне підприємство 15166" до
Управління Укртрансінспекції в
Одеській області про визнання
незаконною постанови про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 23.10.2013року №031307 - задовольнити.

Визнати протиправною та
скасувати постанову Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 23.10.2013 року №031307.

16 квітня 2014 року.