Справа № 826/20616/13-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Клочкова Н.В.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.,

Суддів
Ганечко О.М.,

Коротких А.Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Е-ШЕН» на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 11 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Е-ШЕН» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
лютого 2014 року у задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач - ТОВ «Е-ШЕН», звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України -
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, на виконання постанови
старшого слідчого СВ Деснянського РУ
ГУ МВС України в м. Києві майора міліції
Скоробогач В.М. від 26 червня 2013 року та
листа ГВПМ ДПІ у Дарницькому районі м.
Києва ДПС № 2029/7/07-02/3 від 17 червня 2013
року, ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві у період з 21
жовтня 2013 року по 25 жовтня 2013 року
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «Е-ШЕН» з питань
правильності нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість та податку на прибуток по
взаємовідносинах з ТОВ «ТД «Мікс-Буд»
за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня
2011 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 320/1-22-08-35509636 від 01
листопада 2013 року, яким зафіксовані
виявлені під час перевірки порушення
позивачем норм податкового
законодавства України, а саме: п. 198. 3, п.
198. 6 ст. 198 ПК України.

На підставі висновків акту перевірки,
ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 05 грудня 2013 року, відповідно
до якого ТОВ «Е-ШЕН» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 156 335, 00 грн. (в
тому числі за основним платежем - 136 155, 00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 20 180, 00 грн.).

В основу висновків акту перевірки
взято до уваги той факт, що протоколом
допиту директора ТОВ «ТД «Мікс-Буд» -
ОСОБА_4, встановлено, що ОСОБА_4 ніякого
відношення до заключення договорів,
зняття коштів та іншої діяльності
підприємства не має ніякого
відношення.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Е-ШЕН» та ТОВ «ТД «Мікс-Буд»
укладено договір № 01/02 від 01 лютого 2011
року, за яким Виконавець в порядку та на
умовах, встановленим даним Договором,
по усному проханню Замовника виконує
роботи з прибирання, перелік яких
вказаний у Додатку № 1 до даного
Договору.

На підтвердження умов виконання
договору № 01/02 від 01 лютого 2011 року, ТОВ
«Е-ШЕН» надано виписки по особовому
рахунку, платіжні доручення, витяги з
реєстру податкових накладних,
податкові накладні, рахунки-фактури,
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг), видаткові накладні.

Крім того, ТОВ «Е-ШЕН» надана довідка №
51/14 від 05 лютого 2014 року, яка
підтверджує, що у період з 01 березня 2011
року по 31 грудня 2011 року позивачем
замовлялися роботи по прибиранню
приміщень, прилеглих територій,
генеральному та після будівельному
прибиранню приміщень, мийці вікон та
фасадів у ТОВ «ТД «Мікс-Буд» за
відповідними адресами.

Відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість» -
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
Законом.

Згідно до п. п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку ;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону -
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Згідно до п. 198. 1 ст. 198 ПК України - право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198. 3 ст. 198 ПК України -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України - не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201. 11 ст. 201 цього
Кодексу.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1
названого Закону - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Отже, з наведених законодавчих
приписів вбачається, що наслідки в
податковому обліку створюють лише
реально вчинені господарські операції,
тобто ті, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника податків. При цьому
господарські операції мають бути
відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту.

Зокрема, не може визнаватися право
платника ПДВ на податковий кредит у
тому разі, якщо відповідні товари ним
реально не придбавалися, або якщо
витрати на таке придбання реально не
понесені тощо.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Крім того, судом встановлено, що на час
укладання та виконання правочинів,
контрагент позивача - ТОВ «ТД
«Мікс-Буд», був зареєстрований як
юридична особа та був зареєстрований
як платник податку на додану вартість.

Також, податковий орган зазначав про
порушення позивачем вимог ст. ст. 202, 203,
215, 216 ЦК України.

В зв»язку з чим колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що відповідно
до ст. 215 ЦК України - підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Відповідно до ст. 216 ЦК України -
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Дії, вчинені у межах нікчемного
правочину, не можна вважати
господарськими операціями, оскільки
зазначений правочин не створює інших
юридичних наслідків, окрім пов'язаних з
його недійсністю.

Як вбачається з матеріалів справи,
угода, яка укладена між позивачем та
ТОВ «ТД «Мікс-Буд», не визнана судом
недійсною, її недійсність прямо не
встановлена законом, у зв'язку з чим
існує презумпція правомірності
вказаного правочину, а також наявність
взаємних прав та обов'язків сторін за
такою угодою.

Крім того, податковий орган в основу
своїх висновків поклав протокол допиту
директора ТОВ «ТД «Мікс-Буд» - ОСОБА_4,
яким встановлено, що останній до
укладення договорів, зняття коштів та
іншої діяльності підприємства не має
ніякого відношення. Статутні та
реєстраційні документи ТОВ «ТД
«Мікс-Буд» не підписував,
фінансово-господарську діяльність не
вів, жодних договорів та первинних
документів не підписував.

Проте, колегія суддів вважає, що
протокол допиту ОСОБА_4 не може бути
прийнятий як доказ, оскільки відсутній
вирок суду, який набрав законної сили
та зміст якого відображає зазначені
обставини як такі, що мали місце.

А відповідачем в свою чергу не надано
будь-яких доказів, які покладено в
основу висновків акту перевірки на
підтвердження відсутності факту
реальності господарських операцій,
вчинених контрагентами, не наведено в
чому саме порушено зазначені в акті та
податкових повідомленнях-рішеннях
приписи податкового законодавства
України, а також відповідачем не на
надано доказів, які підтверджують
притягнення до відповідальності
посадових осіб ТОВ «ТД «Мікс-Буд».

Колегія суддів також звертає увагу, що
з огляду на принцип персональної
відповідальності платника податку,
право на податковий кредит та
віднесення сум понесених витрат до
складу валових витрат товариства не
може ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що ТОВ «Е-ШЕН» в повному
обсязі довів реальність господарських
операцій з вищезазначеним
контрагентом. Вказані операції
здійснені в межах господарської
діяльності, є реальними, відповідають
дійсному економічному змісту та
підтверджуються необхідними
документами, що є свідченням
добросовісності позивача при їх
здійсненні.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції не належним чином
дослідив реальність господарських
операцій, що є підставою для виникнення
права на податковий кредит,
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 160, 197, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Е-ШЕН» -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 лютого 2014 року -
скасувати.

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Е-ШЕН» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів у м. Києві № від 05 грудня
2013 року.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Літвіна Н. М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.