Справа № 809/838/14
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"11" квітня 2014 р.
№ 809/838/14

12 год. 30 хв.
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого - Гундяка В.Д.

при секретарі Мулі Х.О.

за участю: представника позивача
Бойчука М.М.

представника відповідача Качмара В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Пуківської сільської ради до відділу
державної виконавчої служби
Рогатинського районного управління
юстиції про визнання дій протиправними
та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

14.03.2014 року Пуківська сільська рада
звернулася до суду з адміністративним
позовом до відділу державної
виконавчої служби Рогатинського
районного управління юстиції про
визнання дій протиправними та
скасування постанов.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
постанови про стягнення з Пуківської
сільської ради 1 360,00 грн. виконавчого
збору, накладення штрафу в розмірі 850
грн., стягнення виконавчого збору в
розмірі 241,47 грн. та стягнення витрат на
проведення виконавчих дій в розмірі 45
грн. винесенні державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Рогатинського районного управління
юстиції з порушенням норм Закону
України "Про виконавче провадження", а
відтак вищевказані постанови на думку
позивача підлягають скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
мотивів, наведених у позовній заяві.
Суду пояснив, що на підставі виконавчих
листів, виданих Рогатинським районним
судом Івано-Франківської області, про
зобов'язання Пуківської сільської ради
розглянути заяву ОСОБА_3 та стягнення
на користь останнього судових витрат в
загальному розмірі 2 414, 70 грн. були
відкриті виконавчі провадження, у яких
державним виконавцем прийнято
оскаржувані рішення. Вказав, що 31.12.2014
заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду, а
також що у встановлений державним
виконавцем строк Пуківська сільська
рада не могла виконати майнове рішення
суду по причині відсутності коштів. На
запитання суду представник позивача
зазначив, що залишаючи заяву без
розгляду, на думку останнього, сільська
рада діяла правомірно, хоча і дозволу
на розроблення технічної документації
із землеустрою чи мотивованої відмови,
останнім на заяву не надано. За таких
обставин, вважає, що оскаржувані
постави прийняті з порушення вимог
чинного законодавства. Позов просив
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав з підстав,
наведених у письмовому запереченні.
Суду пояснив, що 20.01.2014 року відкриті
виконавчі провадження з примусового
виконання виконавчих листів, виданих
Рогатинським районним судом
Івано-Франківської області, про що
винесені відповідні постанови.
Одночасно позивачу запропоновано у
добровільному порядку у строк до 27.01.2014
року виконати рішення Рогатинського
районного суду Івано-Франківської
області та роз'яснено, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочато примусове виконання цього
рішення із стягенням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з провадженням виконавчих дій. Вказав,
що позивачем у встановлений термін
добровільно вимоги виконавчих листів
не виконано, у зв'язку з чим і було
винесено оскаржувані постанови, які на
його думку прийняті у межах та у спосіб,
передбачений Конституцією України та
Законом України "Про виконавче
провадження". Просив у задоволенні
позову відмовити.

Вислухавши представника позивача та
відповідача, дослідивши наявні в
матеріалах адміністративної справи
письмові докази, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд дійшов до висновку про
часткову обґрунтованість позовних
вимог з огляду на нижчевикладене.

Судом встановлено, що рішенням
Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області від 10.10.2013
року у справі № 349/1001/13-ц (провадження №
2/349/309/13). зобов'язано Пуківську сільську
раду на своєму черговому пленарному
засіданні протягом одного місяця з дня
набрання чинності рішення суду
розглянути заяву ОСОБА_3 від 02.12.2011 року
про надання дозволу на складання
технічної документації із землеустрою
щодо виготовлення технічної
документації на розробку проекту
землеустрою щодо відведення у
власність земельної ділянки для
обслуговування будинку та стягнути на
користь ОСОБА_3 2 414,7 грн. судових витрат.

У зв'язку із невиконанням Пуківською
сільською радою вищевказаного рішення
суду, ОСОБА_3 подано до Відділу
державної виконавчої служби
Рогатинського районного управління
юстиції Івано-Франківської області
заяву про примусове виконання
виконавчих листів за № 2/349/237/13 від
15.01.2014 року та № 2/349/309/13 від 05.12.2013 року.

У відповідності до ст. 72 КАС України
дані обставини доказуванню не
підлягають, як такі, що визнані
сторонами та в суду не виникає сумніву
щодо їх достовірності.

20.01.2014 року головним державним
виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Рогатинського
районного управління юстиції
Івано-Франківської області Качмарем
Володимиром Івановичем відкриті
виконавчі провадження з примусового
виконання вищевказаних виконавчих
листів, згідно якого позивачу
запропоновано у строк до 27.01.2014
добровільно виконати рішення
Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області. Дані
постанови отримані позивачем 21.01.2014
року, що підтверджується дослідженим в
якості письмового доказу по справі
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Як вбачається з дослідженого в
судовому засіданні рішення Пуківської
сільської ради від 31.12.2013 року, наявного
в матеріалах справи, даним рішенням
заяву ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Судом встановлено, що 17.02.2014 року
головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Рогатинського районного управління
юстиції Івано-Франківської області
Качмарем Володимиром Івановичем при
примусовому виконанні виконавчих
листів за № 2/349/237/13 від 15.01.2014 року та №
2/349/309/13 від 05.12.2013 року, виданих
Рогатинським районним судом
Івано-Франківської області, винесено
постанови про стягнення з Пуківської
сільської ради 1 360,00 грн. виконавчого
збору (ВП № 41562294), про накладення
штрафу в розмірі 850 грн. (ВП № 41562294), про
стягнення виконавчого збору в розмірі
241,47 грн (ВП № 41562418) та про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій в
розмірі 45 грн. (ВП № 41562418).

У судовому засіданні встановлено, що
оскаржувані рішення отримані
позивачем 20.02.2014 року, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення.

За наслідками судового розгляду суд не
погоджується з правомірністю
винесення вищевказаної постанови про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій та відповідно і діями
державного виконавця при її винесенні
з огляду на нижчевикладене.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами з приводу здійснення
відповідачем своїх повноважень при
виконанні судового рішення,
регулюються в першу чергу Законом
України "Про виконавче провадження" та
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими на виконання даного Закону.

При цьому ч.1 ст.6 даного Закону
встановлено гарантії прав фізичних і
юридичних осіб у виконавчому
провадженні згідно з якими державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права, в
тому числі і щодо стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій,
відповідно до закону .

У відповідно до частин 1 та 2 статті 41
Закону України "Про виконавче
провадження" витрати органів державної
виконавчої служби, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень, є
витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 3 частини 3 ст. 41 Закону кошти
виконавчого провадження складаються в
тому числі і з стягнутих з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Згідно пункту 4.15.2 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5, про суми витрат на проведення
виконавчих дій державний виконавець
складає акт про витрати на проведення
виконавчих дій , в якому зазначаються
перелік та суми витрат, пов'язаних з
проведенням виконавчих дій, а також
документи, якими вони підтверджуються,
з доданням копій таких документів.

Про стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій державний
виконавець зобов'язаний винести
постанову, яка разом з актом про
витрати на проведення виконавчих дій
затверджується начальником
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Однак в матеріалах досліджених в
судовому засіданні вищезгаданих
виконавчих проваджень акт про витрати
на проведення виконавчих дій
відсутній. В порушення положень
частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, щодо обов'язку суб'єкта
владних повноважень доводити
правомірність своїх рішень, якщо він
оскільки заперечує проти
адміністративного позову, жодних
доказів складення такого акту
відповідачем суду не надано.

Таким чином відповідно до встановлених
фактичних обставин справи суд
приходить до висновку, що дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої області
Рогатинського районного управління
юстиції щодо винесення постанови про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій без складання
відповідного акту є неправомірними, а
відтак зазначена постанова підлягає до
скасування, а позовні вимоги у цій
частині - до задоволення.

Однак суд не може погодитись з
підставністю інших заявлених позовних
вимог виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення є обов"язковими
до виконання на всій території України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
та основоположних свобод та практику
Суду як джерело права.

Водночас статтею 6 Конвенції
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі "Горнсбі проти
Греції" зазначив, що право на суд було б
ілюзорним, якби національна правова
система Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі "Піалопулос та інші проти
Греції", пункт 68).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначено Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно з частиною першою статті 11
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1, пункту 8
частини 2 статті 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Такими
виконавчими документами серед іншого
можуть бути виконавчі листи, що
видаються судами.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби (частина 1).

З урахуванням наведеного суд зазначає,
що рішення Рогатинського районного
суду Івано-Франківської області від
10.10.2013 року набрало законної сили 11.11.2013
року, а отже після 11.12.2013 року підлягало
обов'язковому виконанню на підставі
відповідного виконавчого листа.

У постанові про відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом (абзац 2 частини 2).

Таким чином, оскільки копії постанов
про відкриття вищевказаних виконавчих
проваджень були завчасно одержані
позивачем по справі у останнього
відповідно до закону та в змісті
приписів ст. 124 Конституції України
виник обов'язок добровільного
виконання судового рішення.

Документальне підтвердження виконання
майнової та немайнової частини рішення
Рогатинського районного суду
Івано-Франківської області у строк,
встановлений постановами про
відкриття виконавчих проваджень від
20.01.2014 року для добровільного виконання
рішення, позивачем не було надано.
Натомість боржник надіслав до органу
ДВС копію рішення про залишення заяви
ОСОБА_3 без розгляду.

Таким чином рішення суду у
встановлений державним виконавцем
строк залишилось невиконаним.

Суд вважає необгрунтованим та
безпідставним твердження представника
позивача, що Пуківською сільською
радою заява ОСОБА_3 розглянута належним
чином, оскільки вищевказане рішення на
переконання суду може вважатись
виконаним виключно після вирішення
вищезазначеної заяви по суті, а
залишення без розгляду, не є таким
вирішенням , так як дозволу на
розроблення технічної документації із
землеустрою чи мотивованої відмови
заявнику надано не було.

При цьому суд не приймає до уваги
посилання представника позивача на
незрозумілість судового рішення та
відсутність коштів як причини
невиконання вимог державного органу,
оскільки своїм правом як сторони
виконавчого провадження на роз'яснення
судового рішення , відстрочку чи
розстрочку його виконання

Відповідно до частин першої - третьої
статті 75 Закону України "Про виконавче
провадження" після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно частини 1 статті 28 Закону
України "Про виконавче провадження" у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що оскільки у
встановлений державним виконавцем
строк для добровільного виконання
судове рішення залишилось невиконаним,
відповідачем правомірно винесено
оскаржувані постанови від 17.02.2014 року
про стягнення з Пуківської сільської
ради 1 360,00 грн. виконавчого збору (ВП №
41562294), про накладення штрафу в розмірі
850 грн. (ВП № 41562294), про стягнення
виконавчого збору в розмірі 241,47 грн. (ВП
№ 41562418), а тому підстави для їх
скасування відсутні.

За таких обставин в задоволенні позову
в цій частині слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позов задовольнити частково.

Постанову державного виконавця
від 17.02.2014 року про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій у
виконавчому провадженні за №41562418
скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Згідно ст.254 КАС України постанова
набирає законної сили після закінчення
встановлених строків подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу
не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Постанова складена в повному обсязі
18.04.2014 року.

Суддя
Гундяк В.Д.