Справа № 815/8233/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р. Справа № 815/8233/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Потоцька Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.при
секретаріПолянській А.М.

за участю сторін: ПП „Саона"Узунов С.О.
(довіреність)Південна
митницяБачерікова Д.О. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою приватного підприємства
„Саона" на Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2013 року по справі за позовом
приватного підприємства „Саона" до
Південної митниці Міндоходів України,
Головного управління державної
казначейської служби України в
Одеській області про скасування
рішень, карток відмови у митному
оформленні та стягнення надмірно
сплачених платежів, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Південної митниці Міндоходів України,
Головного управління державної
казначейської служби України в
Одеській області про скасування
рішень, карток відмови у митному
оформленні та стягнення надмірно
сплачених платежів.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Приватне підприємство „Саона" не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подало апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 16
грудня 2013 року та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є необґрунтованим,
незаконним та прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Крім того, позивач зазначає, що
при винесенні оскаржуваного рішення
судом першої інстанції дана неналежна
оцінка доказам у справі, неповно
з'ясовано та не доведено обставини, що
мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач 07.10.2013 року для здійснення
митного оформлення товару «плівки» до
Південної митниці Міндоходів подано
митні декларації (МД) № 500060001/2013/043882 та
№500060001/2013/043884.

Відповідно до частини першої статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України
передбачено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного
кодексу України встановлено, що
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Також, відповідно до ч. 4, 8 ст. 52 Митного
кодексу України у випадках, визначених
цим Кодексом, для заявления митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України відповідно
до митного режиму імпорту, органу
доходів і зборів, який проводить митне
оформлення цих товарів, разом з митною
декларацією та іншими необхідними для
митного оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості.

У декларації митної вартості
наводяться відомості про метод
визначення митної вартості товарів,
числове значення митної вартості
товарів та її складових, умови
зовнішньоекономічного договору, що
мають відношення до визначення митної
вартості товарів, та надані документи,
що підтверджують зазначене.

Частиною 1 статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів визначено у
частині другій статті 53 Митного
кодексу України.

Для підтвердження митної вартості
товару, зазначеного у МД від 07.10.2013
№500060001/2013/043882 позивачем до митниці були
надані наступні документи:
зовнішньоекономічний договір від
10.10.2012 № 10/10/12, інвойси №№20394 та 20397,
копії митних декларацій країни
відправлення від 19.09.2013 № 13343100ЕХ1665268,
№13343100ЕХ166573, № 13343100ЕХ133282, № 13343100ЕХ166456,
сертифікати про походження товару від
18.09.2013 №№ Ю8352,108353, 108354,108355 та інші
документи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Також частинами першою, четвертою
статті 337 Митного кодексу України
передбачено, що перевірка документів
та відомостей, які подаються органам
доходів і зборів під час переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України, здійснюється
візуально, із застосуванням
інформаційних технологій (шляхом
проведення форматологічного контролю,
контролю співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи.

Під час здійснення Південною митницею
контролю правильності визначення
митної вартості товарів встановлено,
що в поданих декларантом документах,
які підтверджують заявлену митну
вартість, містяться розбіжності, а
саме:

- за МД №500060001/2013/043882 від 07.10.2013 - у
висновку ООО "Експоцентр-Одеса"
зазначено середній рівень вартості на
всі артикули плівки, а в наданому до
митного оформлення комерційному
інвойсі вартість кожної позиції
визначена окремо.

- таку ж розбіжність встановлено і в
документах, наданих до МД № 500060001/
від 07.10.2013.

Крім того, документами, що
підтверджують митну вартість, якщо
здійснювалося страхування, є страхові
документи, а також документи що містять
відомості про вартість страхування.
Такі документи у пакеті були відсутні.

Також, вказаний у прайс - листі період
не відповідає фактичній даті
формування поставки даної партії
товару.

З урахуванням викладеного, у митниці
виникли підстави вважати, що в наданих
документах вказані недостовірні
відомості щодо вартості товару.

Надаючи належну правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з такого.

Суд зазначає, що відповідно до п.17 ст.1
Митного кодексу України митні органи
спеціально уповноважені органи
виконавчої влади в галузі митної
справи, на які відповідно до цього
Кодексу та інших законів України
покладено безпосереднє здійснення
митної справи, а відтак на
правовідносини з участі митних органів
при реалізації ними владних
управлінських функцій в галузі митної
справи повною мірою поширюються
приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Згідно із ч. 4 ст. 260 МК України, методи
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та умови їх застосування
встановлюються цим Кодексом.

Дії митниці, які вчинялись стосовно
визначення митної вартості товару не
виходять за межі законодавчо
визначеної компетенції митного
органу.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України від 13.03.2012 № 4495-УІ, встановлено,
що у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи, до яких, зокрема,
відносяться виписка з бухгалтерської
документації, висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Крім того, частиною 5 статті 54 Митного
кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI
передбачено, що митний орган з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право:

- упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

- у випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Таким чином, підставою для сумнівів
щодо заявленої митної вартості товарів
є, насамперед, рівень його ціни, якщо
він істотно відрізняється від цін на
аналогічні товари, відомості стосовно
яких не викликають сумнівів та
ретельно перевірялися.

У відповідності до пункту 2.3 Правил
заповнення декларації митної вартості,
які затверджені наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 № 599
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 18.06.2012 за № 984/21296) запис щодо
рішення, яке прийняте посадовою особою
митного органу за результатами
контролю правильності визначення
митної вартості товарів, учиняється
таким чином:

при електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу
України від 13.03.2012 №4495-VI, п. 2.3 Правил
заповнення декларації митної вартості,
які затверджені наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 № 599, 13.06.2013
Південною митницею Міндоходів
направлено декларанту електронне
повідомлення про необхідність подання
протягом 10 календарних днів додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості, а саме:
виписки з бухгалтерської документації,
висновків про вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та інформації біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначено частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі "Для відміток митного органу"
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

На підставі ч. 3 статті 53 МКУ для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, що оформлювалися за
вказаними вище МД, декларанта позивача
було зобов'язано протягом 10
календарних днів надати додаткові
документи - виписку з бухгалтерської
документації, каталоги, специфікації
виробника.

07.10.2013 декларантом до митниці були
надані виписки з бухгалтерської
документації, а також каталоги
виробника товару.

Однак, в наданих документах, а саме: у
специфікації виробника виявлено
відсутність відомостей про включення
(або не включення) відповідних витрат
до ціни товару. Також у висновку ООО
"Експоцентр Одеса" від 04.1.2013 № 0758-іпі
вказано середній рівень вартості на
всі артикули плівки, а в наданих до
митного оформлення комерційних
інвойсах вартість кожної позиції
визначена окремо.

Таким чином, відсутність складових
митної вартості унеможливлює
розрахувати митну вартість товару.

Частиною 1 статті 55 Митного кодексу
України передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, та і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Пунктами 2, 3 частини 6 статті 54 Митного
кодексу України встановлено, що орган
доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обгрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

- неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу.

Отже, з урахуванням викладеного митним
органом встановлені передбачені ч. 6
статті 54 Митного кодексу України,
підстави для прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів.

Відповідно до частини 5 статті 55
Митного кодексу України декларант може
провести консультації з органом
доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Згідно з ч.4 статті 57 Митного кодексу
України застосуванню другорядних
методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у коленого з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Також відповідно до п.2.1 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, які
затверджені наказ Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 № 598
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 01.06.2012 за № 883/21195) у графі 33
рішення про коригування митної
вартості товарів вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів.

З метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості з
урахуванням інформації, яка наявна в
митному органі, між декларантом та
митницею проведено усні консультації,
про що наявні записи у рішеннях про
коригування митної вартості товарів
від 07.10.2013 № 500060001/2013/610140/2 та від 07.10.2013 №
500060001/2013/610141/2.

Відповідно до розділу 5 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які затверджені наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 № 362 під час робіт з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
використовуються такі джерела
інформації як спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України (ЄАІС
ДМСУ); інформація, отримана за
результатами здійснення митного
контролю та інші.

Відповідно до статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю, оцінка
імпортованого товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на який
розраховується мито, або подібного
товару і не повинна ґрунтуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Частиною першою статті 57 Митного
кодексу України, від 13.03.2012 № 4495-VI
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57
Митного кодексу України основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 Митного
кодексу України передбачено, що
розрахунки при застосуванні методу
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню, а отже, враховуючи
вищевикладені обставини не було
можливим застосувати метод визначення
митної вартості за ціною договору.

Метод визначення митної вартості за
ціною угоди щодо ідентичних товарів
(метод 2) у даному випадку, не може бути
використаний, у зв'язку з відсутністю
інформації щодо вартості операцій з
ідентичними товарами - даних стосовно
фізичних характеристик товару та
якості та репутації на ринку.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться вартість операції з
ідентичними товарами з дотриманням
умов, зазначених у цій статті (ст.59
Митного кодексу України від 13.03.2012 №
4495-УІ). При цьому під ідентичними
розуміються товари, однакові за всіма
ознаками з оцінюваними товарами, у тому
числі за такими, як:

- фізичні характеристики;

- якість та репутація на ринку;

- країна походження;

- виробник.

Метод визначення митної вартості за
ціною угоди щодо подібних (аналогічних)
товарів (метод 3) - у даному випадку, не
може бути використаний, у зв'язку з
відсутністю інформації щодо вартості
операцій з подібними (аналогічними)
товарами - даних стосовно схожих
складових компонентів товару.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються із
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними (ст.60
Митного кодексу України від 13.03.2012 №
4495-VI).

Метод визначення митної вартості на
основі віднімання вартості (метод 4), не
може бути використаний, у зв'язку з
відсутністю інформації щодо
обчисленої вартості наданої
виробником товарів - даних стосовно:

1) витрат на виплату комісійних, що були
фактично сплачені або підлягають
сплаті, чи звичайних торговельних
надбавок, які робляться для одержання
прибутку та покриття загальних витрат
у зв'язку з продажем на митній
території України товарів того ж класу
та виду;

2) звичайних витрат, понесених в Україні
на навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування, та інших
пов'язаних з такими операціями витрат).

Метод визначення митної вартості
товарів на основі додавання вартості
(метод 5) - не може бути використаний, у
зв'язку з відсутністю інформації щодо
обчисленої вартості наданої
виробником товарів - даних що надаються
виробником товарів, які оцінюються, або
від його імені інформації про вартість,
яка повинна складатися із сум:

- вартості матеріалів та витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів. Така інформація
повинна базуватися на комерційних
рахунках виробника за умови, що такі
рахунки сумісні із загальновизнаними
принципами бухгалтерського обліку, які
застосовуються в країні, де ці товари
виробляються;

- обсягу прибутку та загальних витрат,
що дорівнює сумі, яка звичайно
відображається при продажу товарів
того ж класу або виду, що й оцінювані
товари, які виготовляються виробниками
у країні експорту для експорту в
Україну;

- загальних витрат при продажу в
Україну з країни вивезення товарів
того ж класу або виду, тобто витрат на
завантаження, розвантаження та обробку
оцінюваних товарів, їх транспортування
до аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України,
витрат на страхування цих товарів та
інших витрат, пов'язаних із ввезенням
цих товарів в Україну).

Частинами 1, 2 ст. 64 Митного кодексу
України, які встановлюють порядок
визначення митної вартості з
використанням резервного методу,
передбачено, що у разі якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Митна вартість оцінюваних товарів
визначена з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі.

Так, у рішенні про коригування митної
вартості товарів від 07.10.2013
№/2013/610140/2 зазначено, що з метою
забезпечення повноти оподаткування
зазначеного товару було проведено
аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ та
встановлено, що рівень митної вартості
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, є
більшим - по товару № 1 - МД від 30.07.2013 №
70013000/2013/13722 - 4,2894 дол. США за кг, ніж
рівень митної вартості, який було
заявлено декларантом - 2,6407 дол. США за
кг; по товару № 2 - МД від 30.07.2013
№70013000/2013/13722 - 4,2894 дол. США за кг, ніж
рівень митної вартості, який було
заявлено декларантом - 2,5596 дол. США за
кг.

У рішенні про коригування митної
вартості товарів від 07.10.2013
№500060001/2013/610141/2 зазначено, що з метою
забезпечення повноти оподаткування
зазначеного товару було проведено
аналіз бази даних ЄАІС ДМСУ та
встановлено, що рівень митної вартості
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, є
більшим - МД від 02.10.2013 № 10027000/2013/179769 - 3,71
дол. США за кг, ніж рівень митної
вартості, який було заявлено
декларантом - 2,1710 дол. США за кг.

У зв'язку з цим та відповідно до
положень ч. 2 ст. 55 Митного кодексу
України, Південною митницею прийняті
рішення про коригування митної
вартості товарів від 07.10.2013
№/2013/610140/2 та № /2013/610141/2.

Частиною другою статті 55 Митного
кодексу України встановлено, що
прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити, зокрема, обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування.

Крім того, відповідно п.2.1 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, які
затверджені наказ Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 № 598 у графі
33 рішення зазначаються обставини його
прийняття та джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості;
послідовність застосування методів
визначення митної вартості та причин,
через які не був застосований кожний з
методів, що передує методу, обраному
митним органом.

Крім того, у рішеннях про коригування
митної вартості зазначена
послідовність застосування методів
визначення митної вартості та причин,
через які не був застосований кожний з
методів, що передує методу, обраному
митним органом.

Додатково декларанту було роз'яснені
вимоги п.2 ч.3 статті 52 Митного кодексу
України на випуск у вільний обіг
товарів, що декларуються:

- у разі визнання митним органом
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, декларанту роз'яснено його
право у відповідності до п. 4 ч.3 ст. 52
Митного кодексу України оскаржувати у
порядку, визначеному главою 4 цього
Кодексу, рішення митного органу щодо
коригування митної вартості
оцінюваних товарів.

Враховуючи вищевикладені причини, та
положення частини 6 статті 54 Митного
кодексу України, Південною митницею
були видані картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що оскаржуються, та
роз'яснено вимоги, виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги
приватного підприємства „Саона" про
скасування рішень, карток відмови у
митному оформленні та стягнення
надмірно сплачених платежів належним
чином не обґрунтовані, не підтверджені
наявними у справі матеріалами та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
підприємства „Саона", - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 грудня 2013
року по справі № 815/8233/13-а, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
проте може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі - 16
квітня 2014 року.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль