Справа № 2а-870/12/2170
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2014 р.
м.Київ
К/800/45791/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець
Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року у справі за позовом
Великолепетиського районного відділу
Управління міністерства внутрішніх
справ України в Херсонській області до
Державної фінансової інспекції в
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування пункту 2
вимоги від 03 лютого 2012 року №40-15/288 про
усунення порушень,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року Великолепетиський
районний відділ Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Херсонській області звернувся до
суду з позовом до Державної фінансової
інспекції в Херсонській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги від 03 лютого 2012 року №40-15/288.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав про безпідставність вимоги у
вказаній частині та недоведеність
факту порушень.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року, адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями, Державна фінансова
інспекція в Херсонській області
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанції, постановити
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні адміністративного позову
в повному обсязі.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, з 14 жовтня 2011 по 06 січня 2012
року провідним контролером-ревізором
КРВ у Великолепетиському районі
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності в
Великолепетиському РВ УМВС України в
Херсонській області за період 01 грудня
2009 року по 01 жовтня 2011 року. За
результатами ревізії 13 січня 2012 року
складений акт.

На підставі п.7 ст.10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу»
листом від 03 лютого 2012 року за
вих.№40-15/288 позивачу надіслано вимогу
по усуненню фінансових порушень.
Позивачем оскаржується п.2 вимоги, яким
зобов'язано вжити заходи та
забезпечити відшкодування та усунення
фінансових порушень на загальну суму
34864,02 грн.; п.2.1 - здійснення нарахування
та виплату за даними бухгалтерського
обліку надбавки за вислугу років на
особові рахунки працівників відділу в
сумі 6202,58 грн., п.2.2 - зайвого нарахування
та виплати грошового утримання та
повернення коштів в сумі 22009,37 грн., п.2.3 -
відповідне зайве нарахування та сплата
внесків до державних цільових фондів
та єдиного соціального внеску в сумі
6652,07 грн.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій про
задоволення позовних вимог щодо
скасування вимоги в оскаржуваній
частині.

В ході проведення ревізії відповідачем
встановлено, що позивачем в порушення
п.7 постанови Кабінету Міністрів
України від 07 листопада 2007 року №1294
«Про впорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» працівникам Великолепетиського
РВ УМВС у період з 01 грудня 20109 року по 01
жовтня 2011 року надбавка за роз'їзний
характер роботи нараховувалася в
розмірі 10%, доплати за службу в нічний
час в розмірі 35%, та надбавка за
особливості проходження служби в ІТТ в
розмірі 15% від фонду оплати праці. При
цьому, як відмічено в акті ревізії, п.7
Постанови № 1294 та листом-роз'ясненням
Міністерства соціальної політики
України від 02 грудня 2011 року № 08-14/299
передбачено виплата доплат згідно
додатків 25-28 в межах затвердженого
фонду грошового забезпечення в обсязі
до 50% установленого згідно із
зазначеними додатками розміру. Дане
порушення, як вважає ДФІ, призвело до
зайвих виплат грошового забезпечення
на суму 19138,58 грн. та відрахувань до
державних цільових фондів в сумі 6652,07
грн., а також зайвого нарахування та
сплати компенсації по податку з
доходів фізичних осіб на суму 2870,79 грн.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету
Міністрів України від 07 листопада 2007
року №1294 «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» виплата грошового забезпечення
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу здійснюється в
порядку, що затверджується
Міністерством оборони, Міністерством
внутрішніх справ, Міністерством
інфраструктури, Міністерством
надзвичайних ситуацій, Державною
інспекцією техногенної безпеки,
Службою безпеки, Адміністрацією
Державної прикордонної служби,
Управлінням державної охорони, Службою
зовнішньої розвідки, Державною
пенітенціарною службою,
Адміністрацією Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації (далі - державні органи).

Згідно п.7 постанови №1294 до
упорядкування додаткових видів
грошового забезпечення, визначених
згідно з додатками 25-28, їх виплата
провадиться в межах затвердженого
фонду грошового забезпечення в обсязі
до 50 відсотків установленого згідно із
зазначеними додатками розміру, крім
щомісячних виплат
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу льотного та
наземного складу авіації, плаваючого
складу, військовослужбовцям, особам
рядового і начальницького складу, які
виконують водолазні роботи, проходять
службу в аеромобільних військах та
частинах спеціального призначення, та
виплати одноразової винагороди
військовослужбовцям, особам рядового і
начальницького складу, які
знешкоджують вибухові предмети.

Пунктом 11 даної постанови Міністерству
праці та соціальної політики,
Міністерству фінансів, іншим державним
органам вказано на необхідність
упорядкування у тримісячний строк
переліку і розмірів виплати додаткових
видів грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 07 листопада 2007
року №1294 та з метою впорядкування
структури та умов грошового
забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ Міністерством
внутрішніх справ України видано наказ
від 31 грудня 2007 року №499 «Про
впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ», яким затверджено
Інструкцію про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ.

Пунктами 3, 4, 6 додатку № 22 до наказу МВС
України від 31 грудня 2007 року № 499
передбачено виплату надбавки за
особливості проходження служби в
ізоляторах тимчасового тримання
затриманих і взятих під варту осіб у
розмірі 10-15 відсотків, виплату надбавки
за роз'їздний характер роботи (замість
добових) у розмірі 10 відсотків та
виплату доплати за службу в нічний час
у розмірі 35 відсотків.

Отже, здійснюючи нарахування та
виплату додаткових видів грошового
забезпечення у вказаних розмірах,
позивач діяв у відповідності до вимог
наказу МВС України від 31 грудня 2007 року
№ 499, прийнятого на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 07
листопада 2007 року №1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб», який являється обов'язковим для
РВ УМВС.

Також, як зазначено в акті ревізії, в
порушення підпункту 2.4.1 наказу № 499,
пункту 2 Інструкції про порядок
обчислення вислуги років для виплати
надбавки за вислугу років особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, затвердженої
наказом МВС України від 28 жовтня 2008
року № 557, чотирьом працівникам
Великолепетиського РВ УМВС за період з
червня 2010 року по березень 2011 року
нараховувалась та виплачувалась
надбавка за вислугу років у розмірах,
що не відповідають стажу служби, що
призвело до недоотримання
працівниками грошового забезпечення
на загальну суму 6202,58 грн.

Підпунктом 2.4.2 пункту 2.4 Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженої наказом
МВС України № 499 (в редакції, яка діяла
на час спірних правовідносин)
обчислення стажу служби для виплати
надбавки за вислугу років особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ проводиться
підрозділами кадрового забезпечення
(за матеріалами особової справи особи
рядового чи начальницького складу)
відповідно до вимог Інструкції про
порядок обчислення стажу служби для
виплати відсоткової надбавки за
вислугу років особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженої наказом
МВС від 20 червня 2004 року № 684.

Відповідно до підпункту 1.24 пункту 1
даної Інструкції, у випадках, коли
будуть підтверджені раніше не відомі
та не враховані в особових справах
періоди служби, грошове забезпечення,
яке буде встановлено в нових розмірах,
виплачується з дня видання наказу
органу про підтвердження раніше не
врахованої вислуги років.

Враховуючи, що наказом УМВС у
Херсонській області № 57 від 09 березня
2011 року чотирьом працівникам уточнено
стаж служби для виплати відсоткової
надбавки за вислугу років особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ станом на 01
квітня 2011 року, суди вірно зазначили
про обґрунтованість виплати такої
надбавки позивачем з дня видачі
наказу про уточнення стажу служби.

За вказаними обставинами колегія
суддів вважає вірним висновок судів
першої та апеляційної інстанції про
наявність підстав для задоволення
позову та скасування п.2 вимоги
держфінінспекції.

Виходячи із визначених статтею 220
Кодексу адміністративного судочинства
України меж перегляду судових рішень,
за якими суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, у судової колегії
відсутні підстави для спростування
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи, тоді як
доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Херсонській області
залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді