Справа № 2а-13426/11/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2012-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2012 року №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомпрокурора Шевченківського
району міста Києва в інтересах держави
управління охорони культури спадщини
доКиївської міської ради, Комісії з
припинення Шевченківської районної у
м. Києві радитреті особиТовариство з
обмеженою відповідальністю «Хай
Кволіті Білд Груп», Київське міське
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майнапро скасування
рішення № 904 від 15.10.2010р.,

ОБСТАВИНИСПРАВИ:

Прокурор Шевченківського району міста
Києва звернувся до суду з позовом в
інтересах держави в особі Головного
управління охорони культурної
спадщини до Київської міської ради та
Комісії з припинення Шевченківської
районної у м. Києві ради, треті особи -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хай Кволіті Білд
Груп»та Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
про скасування рішення №904 від 15.10.2010
«Про надання згоди на передачу ТОВ «Хай
Кволіті Білд Груп»житлового будинку
№12 літера «А»на вул.
Червоноармійській».

Позовні вимоги (з урахуванням зміни
(доповнення) підстав позову) підтримані
позивачем та обґрунтовані тим, що
оскаржуване рішення є незаконним і
підлягає скасуванню, по-перше, у зв'язку
з недодержанням вимог Законів України
«Про охорону культурної спадщини»,
«Про тимчасову заборону приватизації
пам'яток культурної спадщини»щодо
отримання погодження Головного
управління культурної спадщини при
відчуженні об'єкта культурної
спадщини. По-друге, ним фактично надано
згоду на передачу будинку, який є
приватною та спільною сумісною
власністю власників квартир цього
будинку, згода яких не отримувалась
також.

Відповідач-1 заперечень по суті
позовних вимог не надав, однак просив
застосувати до адміністративного
позову наслідки пропущення строків
звернення до суду, встановлені статтею
100 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідач-2 у проти позову заперечив з
тих підстав, що оскаржуване рішення не
передбачало відчуження комунального
майна, в даному рішенні йшлось про
відселення мешканців з
аварійно-небезпечного будинку та
подальшу його реконструкцію, тому
посилання позивача на Закон України
«Про охорону культурної спадщини», з
якого виникають обов'язки щодо
спірного майна у третьої особи-1 по
справі є безпідставним. Крім того
відзначив, що оскаржуване рішення не
передбачало за законодавством України
обов'язку укладення третьою особою по
справі охоронного договору з
позивачем, оскільки не передбачало
відчуження спірного майна.

Третя особа-1 в судові засідання не
з'явилась, пояснень по суті позовних
вимог не надала.

Третя особа-2 проти в поясненнях по суті
позовних вимог відзначила
реєстраційних дій за спірним рішенням
не проводила та жодними діями не
порушила прав та інтересів позивача.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на вищевикладене та з
урахуванням вимог ст.ст. 41, 122, 128 КАС
України, суд дійшов до висновку про
розгляд справи у письмовому
провадженні. Позивач та його
представник не заперечили проти
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2010 року Шевченківська районна
у місті Києві рада прийняла рішення №904
«Про надання згоди на передачу ТОВ «Хай
Кволіті Білд Груп»житлового будинку
№12 літера «А»на вул.
Червоноармійській», згідно пункту 1
якого житловий будинок, що належить до
комунальної власності територіальної
громади Шевченківського району міста
Києва передається на праві
господарського відання з послідуючою
передачею у власність після повного
відселення мешканців зазначеного
будинку.

Як вбачається з листа Головного
управління житлового господарства
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) №042/4/01-13509 від 23.11.2011
житловий будинок на вул.
Червоноармійській, №12 літера
«А»згідно з рішенням Київради №284/5096
від 02.12.2010 зарахований до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва і відповідно розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) №1112 від 10.12.2010 «Про
питання організації управління
районами в місті Києві»переданий до
сфери управління Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації.

Згідно листа Головного управління
житлового господарства виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) №046/155/6-5553 від 20.11.2011,
копія якого також міститься в
матеріалах справи, будинок на вул.
Червоноармійській №12 літера
«А»(надалі -будинок №12) є житловим,
належить до комунальної власності
територіальної громади міста Києва,
знаходиться на балансі Комунального
підприємства «Керуюча
дирекція»Шевченківського району та
обслуговується КП «ЖЕК Центральна», в
будинку 20 квартир, з них 4 квартири
відселено, 17 - приватизовано, в 16
квартирах проживають мешканці у
кількості 32 чоловік.

Крім того, в пояснювальній записці
Комунального підприємства «Керуюча
дирекція»Шевченківської районної в
місті Києві державної адміністрації до
проекту рішення «Про надання згоди на
передачу ТОВ «Хай Кволіті Білд
Груп»будинку на праві господарського
відання, доданої до листа №09/55-6536 від
13.09.2010 Голові Шевченківської районної у
місті Києві ради викладено наступне:

«Будинок №12 включено до переліку
житлових будинків комунальної
власності територіальної громади
Шевченківського району м. Києва, які
підлягають реконструкції або
реставрації з передачею їх у власність
інвестору.

В 2007 році Шевченківською районною у м.
Києві державною адміністрацією
проведено конкурс по залученню
інвестора до реконструкції будинку №12,
в результаті проведення якого
переможцем конкурсу оголошено ТОВ «Хай
Кволіті Білд Груп», а замовником
реконструкції визначено КП
«Центрінвест»Шевченківської районної
у м. Києві ради, що затверджено
протоколом засідання конкурсної
комісії по залученню інвесторів до
реконструкції (реставрації) жилих та
нежилих будинків у Шевченківському
районі м. Києва від 05.09.07 №5 та
розпорядженням Шевченківської
районної у м. Києві державної
адміністрації від 10.10.2007 №1399.

У листопаді 2007 року між Шевченківською
районною у м. Києві державною
адміністрацією, КП «Центрінвест»та ТОВ
«Хай Кволіті Білд Груп»укладено
інвестиційний договір № 19/07 на
реалізацію дійного проекту з
реконструкції (будівництва) житлового
будинку №12.

Станом на сьогоднішній день, аварійний
житловий будинок № 12 знаходиться на
балансі КП «Керуюча дирекція» та
обслуговується КП «ЖЕК Центральна».
Витрати на утримання та обслуговування
аварійно-небезпечного будинку
здійснюються за рахунок коштів
районного бюджету.

Враховуючи той факт, що ТОВ «Хай
Кволіті Білд Груп»в повному обсязі
сплачено на рахунок балансоутримувача
- КП «Керуюча дирекція», залишкову
балансову вартість житлового будинку
№12, а також вартість неприватизованих
житлових та нежитлових приміщень
(загальна сума - 3167047,35 грн.), а
інвестиційним договором №19/07
передбачена передача на баланс ТОВ
«Хай Кволіті Білд Груп»вищевказаного
будинку з подальшою передачею його у
власність, за умови виконання
інвестором фінансових зобов'язань та
направлення від нього відповідного
звернення, за доцільне задовольнити
звернення інвестора та передати ТОВ
«Хай Кволіті Білд Груп»будинок №12 на
праві господарського відання із
зарахуванням його на баланс
інвестора.».

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд вважає позов таким, що
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України (ст. 19 Конституції
України).

Частиною третьою статті 24 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні»також регламентовано, що
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Згідно з частиною другою статті 41
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»районні у
містах ради (у разі їх створення) та їх
виконавчі органи відповідно до
Конституції та законів України
здійснюють управління рухомим і
нерухомим майном та іншими об'єктами,
що належать до комунальної власності
територіальних громад районів у
містах, формують, затверджують,
виконують відповідні бюджети та
контролюють їх виконання, а також
здійснюють інші повноваження,
передбачені цим Законом, в обсягах і
межах, що визначаються міськими радами.

У відповідності до частини п'ятої
статті 60 названого Закону органи
місцевого самоврядування від імені та
в інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правоможності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Відтак, з огляду на зміст викладених
норм, та беручи до уваги, що будинок №12
на момент прийняття спірного рішення
належав до комунальної власності
територіальної громади міста, орган
місцевого самоврядування мав право на
вирішення питання щодо розпорядження
та передачі цього об'єкта права
комунальної власності у постійне або
тимчасове користування юридичним та
фізичним особам, однак з обов'язковим
дотриманням вимог законодавства
України при вчиненні правочину.

Як зазначалось вище, оскаржуваним
рішенням будинок №12 переданий третій
особі-1 на праві господарського відання
з послідуючою передачею у власність
після повного відселення мешканців
зазначеного будинку.

Право господарського відання, згідно
присів статті 136 Господарського
кодексу України, є речовим правом
суб'єкта підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами.

Отже, за змістом даної норми, третя
особа-1 на праві господарського відання
за спірним рішенням отримала певну
сукупність прав та обов'язків, які
дають їй змогу здійснювати функції
власника, оскільки de jure право власності
зумовлюється наявністю трьох
складових таких, як право володіння,
користування і розпорядження майном,
які в сукупності були викладені
законодавцем у ст. 136 ГК України при
тлумаченні поняття «право
господарського відання».

При цьому, слід відзначити, що надання
третій особі-1 права господарського
відання суперечить п. 31 ст. 26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», у відповідності до якого ради
вправі самостійно приймати рішення про
передачу іншим органам окремих
повноважень щодо управління майном,
яке належить до комунальної власності
відповідної територіальної громади,
визначення меж цих повноважень та умов
їх здійснення.

З огляду на вищевикладене, беручи до
уваги факти, викладені в пояснювальній
записці про сплату ТОВ «Хай Кволіті
Білд Груп»в повному обсязі на рахунок
балансоутримувача - КП «Керуюча
дирекція», залишкової балансової
вартості житлового будинку №12, а також
вартості неприватизованих житлових та
нежитлових приміщень (загальна сума -
3167047,35 грн.), судом не приймаються до
уваги доводи відповідача-2 про те, що
оскаржуване рішення не передбачало
відчуження комунального майна.

Разом з тим, судом встановлено, що
будинок №12 є житловим, в будинку 20
квартир, з них 4 квартири відселено, 17 -
приватизовано, в 16 квартирах
проживають мешканці у кількості 32
чоловік.

Таким чином, виходячи з положень
частини другої статті 10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду, власники квартир
багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень
будинку, технічного обладнання,
елементів зовнішнього благоустрою і
зобов'язані брати участь у загальних
витратах, пов'язаних з утриманням
будинку і прибудинкової території
відповідно до своєї частки у майні
будинку. Допоміжні приміщення
(кладовки, сараї і т. ін.) передаються у
власність квартиронаймачів безоплатно
і окремо приватизації не підлягають.

Згідно із рішенням Конституційного
Суду України № 4-рп2004 від 02.03.2004 про
офіційне тлумачення частини першої
статті 1, положення пункту 2 статті 10
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»допоміжні
приміщення (підвали, сараї, кладовки,
горища, колясочні та ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності не
потребує здійснення додаткових дій, .. в
тому числі, і реєстрації в бюро
технічної інвентаризації тощо.

За таких обставин Шевченківська
районна у м. Києві рада фактично надала
згоду на передачу ТОВ «Хай Кволіті Білд
Груп»майна, що є приватною та спільною
сумісною власністю власників квартир у
цьому будинку. Тобто розпорядилась
майном без згоди власників.

Крім того, як вбачається з листа
Головного Управління охорони
культурної спадщини №9072 від 20.12.2010,
копія якого міститься в матеріалах
справи, будинок №12 перебуває на
державному обліку як щойно виявлений
(нововиявлений) об'єкт культурної
спадщини згідно з наказом Управління
охорони пам'яток історії, культури та
історичного середовища №157 від 18.09.2002.
Погодження на реконструкцію та
проведення будівельно-ремонтних робіт,
на відчуження будинку №12 не
надавались, охоронні договори не
укладались.

Згідно пп.1406, 1407 Переліку об'єктів
культурної спадщини Шевченківського
району в м. Києві, затвердженого
наказом Управління охорони пам'яток
історії, культури та історичного
середовища №157 від 18.09.2002, будинок №12
взято на облік під охоронними номерами
«638-Кв», «637-Кв»на підставі Наказу
Міністерства культури і туризму
України від 15.09.2010 № 706/0/16-10.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про охорону культурної
спадщини»об'єкти культурної спадщини,
що є пам'ятками (за винятками пам'яток,
відчуження або передача яких
обмежується законодавчими актами
України) можуть бути відчужені, а також
передані власником або уповноваженим
ним органом у володіння, користування
чи управління іншій юридичній особі за
наявності погодження відповідного
органу охорони культурної спадщини.

Слід зазначити, що таким обмежуючим
законодавчим актом є Закон України
«Про Перелік пам'яток культурної
спадщини, що не підлягають
приватизації»N574-VI від 23.09.2008.

Суд погоджується з твердженням
відповідача-2, що до переліку,
затвердженого Законом України «Про
Перелік пам'яток культурної спадщини,
що не підлягають приватизації»не
включено будинок №12, що не створює
обмежень у разі його приватизації,
натомість суд вважає за необхідне
наголосити на тому, що, ст. 18 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини»вимагає отримання погодження
відповідного органу охорони
культурної спадщини у разі відчуження
інших об'єктів культурної спадщини,
зокрема, будинку №12, що відповідачем-2
не було здійснено.

З огляду на вищенаведене, суд при
вирішенні даного спору, враховуючи
зміст частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення відповідача
усім вищезазначеним вимогам, дійшов
висновку про недоведеність
правомірності прийняття відповідачем-2
оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати рішення Шевченківської
районної у м. Києві ради № 904 від 15.10.2010
«Про надання згоди на передачу ТОВ «Хай
Кволіті Білд Груп»житлового будинку
№12 літера «А»на вул.
Червоноармійська».

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
В.В.
Амельохін