Справа № К/9991/95597/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/95597/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Заїки М.М., Кобилянського М.Г., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ) України в
місті Антрациті Луганської області про
зобов'язання нарахувати та сплатити
суми, передбачені статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», за касаційною скаргою УПФ
України в місті Антрациті та
Антрацитівському районі Луганської
області на рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 19 жовтня 2010 року та
постанову Апеляційного суду
Луганської області від 27 липня 2011 року,
-

в с т а н о в и в :

У вересні 2010 року ОСОБА_4 в порядку
цивільного судочинства звернулася в
суд із позовом до УПФ України в місті
Антрациті Луганської області про
нарахування та виплату підвищення до
пенсії. Свої вимоги мотивувала тим, що
вона відноситься до категорії «діти
війни» і відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на щомісячне
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Оскільки
належне підвищення до пенсії їй не
виплачувалось, після уточнення у
жовтні 2010 року позовних вимог, просила
зобов'язати відповідача здійснити
відповідні перерахунки та виплатити їй
недоплачене підвищення до пенсії за
періоди з 03.09.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р.
по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. та з
01.01.2010р.

Рішенням Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 19.10.2010р. позов задоволено.
Зобов'язано УПФ України в місті
Антрациті Луганської області
нарахувати та сплатити позивачеві
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни за періоди з 03.09.2007р. по 31.12.2007р., з
22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р.
та з 01.01.2010р. з урахуванням фактично
виплачених сум. Стягнуто з відповідача
на користь ОСОБА_4 судові витрати в
розмірі 45,50грн.

Постановою Апеляційного суду
Луганської області від 27.07.2011р. рішення
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 19.10.2010р. змінено
в частині стягнення з УПФ України в
місті Антрациті Луганської області на
користь ОСОБА_4 судових витрат у сумі
45,50грн. Стягнуто на користь позивача з
Державного бюджету України понесені
нею витрати на сплату судового збору в
сумі 8,50грн. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі УПФ України в місті
Антрациті та Антрацитівському районі
Луганської області, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 19.10.2010р. та постанову
Апеляційного суду Луганської області
від 27.07.2011р. і прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004р. №2195-IV дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону
- на підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п.12 ст.71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19.12.2006р. №489-V з метою приведення окремих
норм законів у відповідність із цим
Законом зупинено на 2007 рік дію ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з урахуванням ст.111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007
рік» встановлено, що у 2007 році
підвищення до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, яка
виплачується замість пенсії,
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
виплачується особам, які є інвалідами
(крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту»), у розмірі 50% від розміру
надбавки, встановленої для учасників
війни.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007р. №6-рп/2007 визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
п.12 ст.71 та ст.111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до пп.2 п.41 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від
28.12.2007р. №107-VI текст ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
викладено в наступній редакції: «Дітям
війни (крім тих, на яких поширюється дія
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту») до пенсії або щомісячного
довічного грошового утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії,
виплачується підвищення у розмірі
надбавки, встановленої для учасників
війни. Ветеранам війни, які мають право
на отримання підвищення до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, відповідно до цього Закону та
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» дане підвищення провадиться
за їх вибором згідно з одним із
законів».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. №10-рп/2008 визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зокрема, положення
пп.2 п.41 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного
Суду України є обов'язковими до
виконання на території України,
остаточними і не можуть бути оскаржені,
крім того, вони мають
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, оскільки з моменту
ухвалення Конституційним Судом
України рішень щодо
неконституційності п.12 ст.71, ст.111
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» і пп.2 п.41 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
указані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали,
то відповідач з 09.07.2007р. по 31.12.2007р. та з
22.05.2008р. по 31.12.2008р. повинен був
нараховувати і виплачувати позивачеві
підвищення до пенсії, передбачене ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

Статтями 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26.12.2008р. №835-VI та 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» від
27.04.2010р. №2154-VI Кабінету Міністрів
України було надано право у 2009 та 2010
роках встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названі норми
передбачають встановлення в
абсолютних сумах розміри лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно їхня дія не
поширюється на спірні відносини,
оскільки розмір зазначених соціальних
виплат згідно із Законом України «Про
соціальний захист дітей війни»
залежить від розміру мінімальної
пенсії за віком, а не від розміру
мінімальної заробітної плати.

Отже, нарахування та виплата у 2009 та 2010
роках дітям війни підвищення до пенсії
повинні були здійснюватися в розмірі,
встановленому відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом (ст.1
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» непрацездатні
громадяни крім пенсійних виплат із
системи пенсійного забезпечення мають
право отримувати доплати, надбавки та
підвищення до зазначених виплат,
додаткову пенсію в порядку та за
рахунок коштів, визначених
законодавством.

Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі.

Підвищення до пенсії, яке є додатковою
виплатою особі, яка визнана такою, що
має на нього право, нерозривно
пов'язано з виплатою пенсії і також має
не визначений у часі граничний термін
виплати.

Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі дітям
війни, суди, у разі відсутності спору
про право особи на отримання
підвищення до пенсії або встановлення
такого права в судовому порядку, не
мають підстав обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Станом на дату ухвалення судового
рішення судом першої інстанції
зазначені зміни внесені не були.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, з яким
погодився апеляційний суд, що позовні
вимоги ОСОБА_4 щодо зобов'язання
відповідача нарахувати та виплатити їй
недоплачене підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за
періоди з 03.09.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р.
по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. та з
01.01.2010р. є обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Слід зазначити, що ПФ України діє на
підставі Положення «Про Пенсійний фонд
України» і здійснює свої повноваження
через створені в установленому порядку
територіальні управління. Відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» рішення щодо призначення,
донарахування, перерахунок пенсій
приймаються територіальними органами
ПФ України за місцем проживання
пенсіонерів. Отже, обов'язок щодо
нарахування та виплати підвищення до
пенсії позивачеві, передбаченого ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», покладається на
відповідне територіальне УПФ України
за його місцем проживання, яким в
даному випадку є відповідач по справі.

Крім того, необхідно звернути увагу, що
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом України «Про
соціальний захист дітей війни» доплат
до пенсії не може бути причиною
невиконання покладених на УПФ України
зобов'язань, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Отже, правильними є висновки суду щодо
невзяття до уваги доводів відповідача
про неврегульованість механізму
реалізації положень ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» та
положень ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
в частині стягнення з УПФ України в
місті Антрациті Луганської області на
користь ОСОБА_4 судових витрат у сумі
45,50грн., апеляційний суд правильно
виходив з того, що понесені позивачем
витрати по сплаті судового збору в сумі
8,50грн. слід стягнути з Державного
бюджету України, а не з відповідача,
оскільки такий звільнений від сплати
судового збору. При цьому звільнення
відповідача від сплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду цивільної справи ні ст.81
Цивільного процесуального кодексу
України, ні постановою Кабінету
Міністрів України від 21.12.2005р. №1258, не
передбачено.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи.

Згідно ст.224 КАС України суд касаційної
інстанції залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення судом норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Антрациті та Антрацитівському районі
Луганської області - залишити без
задоволення.

Рішення Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 19 жовтня 2010 року в
незміненій частині та постанову
Апеляційного суду Луганської області
від 27 липня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Антрациті Луганської
області про зобов'язання нарахувати та
сплатити суми, передбачені статтею 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Кобилянський М.Г.