Справа № 805/3743/14
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р.
Справа № 805/3743/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шинкарьової І.В.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м.Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Ворошиловському районі м.Донецька про
стягнення сплачених пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві по справі гр.ОСОБА_1 за
період з листопада 2013 року по лютий 2014
року на загальну суму 367,56 грн., -

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі
м.Донецька, звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Ворошиловському районі м.Донецька про
стягнення сплачених пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві по справі гр.ОСОБА_1 за
період з листопада 2013 року по лютий 2014
року на загальну суму 367,56 грн.,
мотивуючи свої вимоги тим, що згідно
Закону України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» органи виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
починаючи з 1 квітня 2001 року, повинні
відшкодовувати органам пенсійного
фонду пенсії, сплачені особам, яким
призначено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Оскільки відділення Фонду відмовилося
відшкодувати зазначені вище суми,
позивач просив задовольнити заявлені
позовні вимоги та стягнути з
відповідача виплачені суми основного
розміру пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання по особовій
справі ОСОБА_1 за період з листопада 2013
року по лютий 2014 року на загальну суму
367,56 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав у
зв'язку з наступним. ОСОБА_1 на момент
смерті його батька ОСОБА_2 не був
інвалідом з дитинства, що
підтверджується довідкою МСЕК № 269914
від 06 вересня 1999 року про первинне
встановлення діагнозу, а тому на думку
відповідача права на страхові виплати
у разі смерті потерпілого ОСОБА_1 не
має. Також зазначив, що фінансування
відділення Фонду здійснюється на
централізованому рівні, тому стягнення
непогоджених витрат на виплату даної
пенсії потягне за собою брак коштів,
які направлені на здійснення
соціальних виплат потерпілим, тобто не
отримання застрахованими особами
соціальної допомоги - коштів для
існування. Тому, просить суд відмовити
в задоволенні позовних вимог.

Представником позивача до суду надана
заява про розгляд справи у письмовому
провадженні.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
виходячи з наступного.

Позивачем на адресу відповідача були
направлені акти щомісячної звірки
понесених витрат на виплату пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по особовій справі ОСОБА_1
за період з листопада 2013 року по лютий
2014 року на загальну суму 367,56 грн.
(а.с.7,11,15,19).

За результатами розгляду наданих
актів, сторонами були складені таблиці
розбіжностей до інформації про
відшкодування відповідачем вказаних
витрат, по яким суми виплаченої пенсії
не прийняті до заліку за вказаний
період.

Позивач не погодився з таким рішення
відповідача та звернувся до суду за
захистом порушеного права на
відшкодування витрат по сплаті пенсій.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади,
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, згідно ч.1 ст.36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по інвалідності, а в
разі смерті пенсіонера або осіб,
зазначених у частині другій статті 32
цього Закону, - незалежно від
тривалості страхового стажу. При цьому
дітям пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника.

Статтею 33 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є :

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Судом встановлено, що на підставі
розпорядження Управління Пенсійного
фонду України в Ворошиловському районі
м. Донецька №172517 від 02 липня 2010 року
ОСОБА_1, зокрема, призначено пенсію у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві в розмірі 91,89 грн. (а.с.34).

Актом про нещасний випадок на
виробництві зафіксований нещасний
випадок на ОВГСО 2-й Рутченковський
завод, за адресою: м. Донецьк-11, вул.
Савратова, 11, внаслідок якого
постраждав ОСОБА_2 Згідно із свідоцтвом
про смерть причиною смерті ОСОБА_2
стало отруєння угарним газом (а.с.36,37).

Свідоцтвом зареєстровано в книзі
записів актів громадянського стану
народження ОСОБА_1, батько якого ОСОБА_2
(а.с.39).

Як вбачається з матеріалів справи,
годувальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року і на день його смерті його сину
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виповнилося 2 роки.

Випискою з акту огляду
медико-соціальною комісією до довідки
серії 10 ААВ №434204 ОСОБА_1 безстроково
встановлена третя група інвалідності
(інвалід дитинства по ЦНС) (а.с.35).

Отже, на день смерті годувальника
ОСОБА_1 був неповнолітнім, він визнаний
інвалідом дитинства і на даний час є
інвалідом дитинства третьої групи.

Ці обставини також встановлені Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 січня 2013
року, по справі № 2а/0570/16421/2012, Ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року по справі №805/16518/13-а та ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 20 березня 2013 року по справі
2а/0570/23725/2011, які набули законної сили.

Згідно ст. 72 КАС України, обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Позивачем у періоді з листопада 2013 року
по лютий 2014 року ОСОБА_1 була сплачена
пенсія (основний розмір) у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у сумі 367,56 грн., яка була
включена позивачем до відповідних
актів щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Як вбачається з цих актів, Відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Ворошиловському районі м.Донецька ця
сума не була прийнята до заліку, що
підтверджується таблицями
розбіжностей, запереченнями
відповідача (а.с.9,13,17,21).

Статтею 10 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що пенсійне
забезпечення, відповідно до цього
Закону, здійснюється органами
Пенсійного фонду України. Стаття 81
вказаного Закону передбачає, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати теж
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Постановою Пенсійного фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 4
березня 2003 року №5-4/4 затверджений
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку зі втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (далі по тексту - Порядок).

Згідно пункту 4 Порядку відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України «Про
пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме:

- сума основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання;

- щомісячна цільова грошова допомога на
прожиття, якщо така надавалася
пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію;

- допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію;

- сума витрат Пенсійного фонду з
виплати і доставки вищезазначених
пенсій.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності» обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні по
інвалідності, у зв'язку із втратою
годувальника, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Тобто, чинним законодавством саме на
відповідача у справі покладений
обов'язок щодо відшкодування шкоди при
настанні страхового випадку.

Страховим випадком, у розумінні ст. 13
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», є нещасний випадок на
виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму за обставин,
зазначених у статті 14 цього Закону, з
настанням яких виникає право
застрахованої особи на отримання
матеріального забезпечення та/або
соціальних послуг.

Статтею 33 Закону України «Про державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом «д» пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання. Такими
непрацездатними особами є, зокрема,
діти, які не досягли 18 років або старші
цього віку, якщо вони стали інвалідами
до досягнення 18 років.

Дана вимога Закону дублюється в статті
37 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» і встановлює, що право на
пенсію в разі втрати годувальника
мають непрацездатні члени сім'ї
померлого годувальника, які були на
його утриманні. Непрацездатними
членами сім'ї вважаються, зокрема, діти,
які не досягли 18 років або старші цього
віку, якщо вони стали інвалідами до
досягнення 18 років.

Таким чином, виходячи з аналізу
вищезазначеного, суд дійшов висновку,
що оскільки на момент смерті
годувальника ОСОБА_1 був неповнолітнім,
він визнаний інвалідом дитинства, тому
понесені витрати позивача по виплаті
йому пенсії у зв'язку з втратою
годувальника за період з листопада 2013
року по лютий 2014 року в сумі 367,56 грн.
підлягають відшкодуванню з
відповідача, а тому позовні вимоги УПФУ
в Ворошиловському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ворошиловському
районі м. Донецька про стягнення суми
основного розміру пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання по особовій справі ОСОБА_1
за період з листопада 2013 по лютий 2014
року на загальну суму 367,56 грн.
підлягають задоволенню.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства встановлено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, понесені позивачем
витрати в сумі 367,56 грн. підлягають
відшкодуванню відповідачем,
відповідно позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду
України у Ворошиловському районі
м.Донецька до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в
Ворошиловському районі м.Донецька про
стягнення сплачених пенсій у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві по справі гр.ОСОБА_1 за
період з листопада 2013 року по лютий 2014
року на загальну суму 367,56 грн. -
задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювання України у
Ворошиловському районі сплачені
Управлінням Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м.Донецька
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві по
справі гр.ОСОБА_1 за період з листопада
2013 року по лютий 2014 року на загальну
суму 367,56 грн.

Постанова може бути оскаржена через
Донецький окружний адміністративний
суд в апеляційному порядку протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Шинкарьова І.В.