Справа № 2-а/2506/14151/11
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Требух Н.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області на
ухвалу Деснянського районного суду
м.Чернігова від 05 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області про визнання дій
неправомірними -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Деснянського районного
суду м.Чернігова від 28.07.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області про визнання дій
неправомірними позов задоволено
частково.

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області звернувся із
поданням про зміну способу та порядку
виконання зазначеного рішення.

Ухвалою Деснянського районного суду
м.Чернігова від 05 березня 2014 року
подання про зміну способу та порядку
виконання судового рішення задоволено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу з підстав порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, в якій просить скасувати
зазначену ухвалу.

Враховуючи те, що справу можливо
вирішити на підставі наявних у ній
доказів, а також те, що відсутні
клопотання сторін про розгляд справи
за їх участю, колегія суддів ухвалила
про апеляційний розгляд справи в
порядку письмового провадження
відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву суд першої
інстанції виходив з того, що заявником
доведено наявність підстав,
передбачених ст. 263 КАС України, для
зміни порядку й способу виконання
судового рішення.

Колегія суддів з таким висновком суд
першої інстанції не погоджується та
звертає увагу на наступне.

Постановою Деснянського районного
суду м.Чернігова від 28.07.2011 року позовні
вимоги задоволено. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком, починаючи з 30.03.2011 року
по 18.06.2011 року.

Заявник просить змінити порядок і
спосіб виконання вказаного судового
рішення шляхом постановлення ухвали
про стягнення недоплаченої частини
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, нарахованої відповідно до
перерахунку на доплату у розмірі 414,75
грн., замість зобов'язання відповідача
перерахувати та виплатити вказану
пенсію.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
суду першої інстанції та наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, щодо
заявлених позовних вимог.

За таких обставин, заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою, як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

За таких підстав, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при постановленні
оскаржуваної ухвали було порушено
норми процесуального права.

Ухвала Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 22 січня 2014
року про зміну способу та порядку
виконання рішення підлягає скасуванню
з постановленням нової ухвали про
відмову в задоволенні заяви.

Керуючись статтями 196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області - задовольнити.
Ухвалу Деснянського районного суду
м.Чернігова від 05 березня 2014 року -
скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в
задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом 20 днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.