Справа № 826/2954/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2014 року № 826/2954/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі судді Качура І.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Українська охоронно -
страхова компанія» (АТ «УОСК») до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, третя
особа Державна реєстраційна служба
України про скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії.
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Приватне
акціонерне товариство «Українська
охоронно - страхова компанія» (АТ
«УОСК») (далі по тексту також - позивач)
з позовом до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
(надалі також - відповідач), третя особа
Державна реєстраційна служба України,
- скасувати рішення №10667143 від 05
лютого 2014 року Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, Тамаєвої Валентини Русланівни
про відмову у державній реєстрації
права власності (приватна) на квартиру
№98, що розташована у місті Києві по
вулиці Героїв Дніпра в будинку 20-А, за
суб'єктом: Приватне акціонерне
товариство «Українська
охоронно-страхова компанія»,
податковий номер 23734213;
- зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
повторно розглянути заяву
представника Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія»,
податковий номер 23734213, Мазур Ірини
Михайлівни, від 31.01.2014р. за
реєстраційним №5234614 відповідно до
вимог чинного законодавства України та
з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає з огляду
Матеріалами справи встановлено,
що позивач звернувся до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень для
проведення державної реєстрації права
власності (приватна), на квартиру №98, що
розташована у місті Києві по вулиці
Героїв Дніпра в будинку 20-А.
Згідно картки прийому заяви, дана
заява була зареєстрована у базі даних
заяв і запитів Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно 31 січня
2014 року 10:10:38 за реєстраційним номером
Відповідно до картки прийому
заяви наведено перелік документів, які
були подані позивачем із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, зокрема було додано:
- свідоцтво про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів,
серія та номер: 858, виданий 07.02.2006р.,
виданий: Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3;
- технічний паспорт, серія та
номер: б/н, виданий 10.09.2012 року, видавник:
Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна.
За наслідком розгляду заяви
позивача, 05 лютого 2014 року Державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, Тамаєва
Валентина Русланівна винесла рішення
№10667143 про відмову у державній
реєстрації права власності (приватна)
на квартиру №98, що розташована у місті
Києві по вулиці Героїв Дніпра в будинку
20-А, за суб'єктом: Приватне акціонерне
товариство «Українська
охоронно-страхова компанія»,
податковий номер 23734213.
Позивач категорично не
погоджується з правомірністю спірного
рішення, вважає його таким, що порушує
його законні права та інтереси, з
огляду на що звернувся з даним позовом
до Окружного адміністративного суду
міста Києва.

Відповідач позиції щодо
заявленого позову не виклав, у судове
засідання не прибув, про час, дату і
місце проведення судового розгляду
справи повідомлявся належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Третя особа проти задоволення
позову заперечувала з мотивів,
викладених у письмових поясненнях щодо
позову, поданих через канцелярію суду.

Вирішуючи питання по суті, суд
виходив із наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України,
Цивільного кодексу України, Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV
(далі - Закон № 1952-IV), Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22
червня 2011 року № 703.

Правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації врегульовано
нормами Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», який спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону № 1952-IV державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3
Закону № 1952-IV державна реєстрація прав
є обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Відповідно до частини 1 статті 182
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обтяження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації.

Відповідно до статті 9 Закону,
державний реєстратор речових прав:

1) встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність зареєстрованими правами
на нерухоме майно та їх обтяженнями,
зокрема:

відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо
об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер
об'єкту нерухомого майна під час
проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право
власності на нерухоме майно у випадках,

встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного
реєстру прав або відмовляє у її наданні
у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень;

8-1) під час проведення державної
реєстрації прав, які виникли та
зареєстровані в установленому порядку
до 1 січня 2013 року, запитує від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, які відповідно до
чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про правонабувача
або про нерухоме майно. Органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, до яких надійшов запит,
зобов'язані безоплатно в установленому
законодавством порядку протягом трьох
робочих днів надати державному
реєстратору відповідну інформацію,
зокрема щодо зареєстрованих речових
прав на нерухоме майно, у тому числі
земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Разом з тим, відповідно до частини
першої статті 15 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
Державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право
власності на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В ході судового розгляду справи
підтверджено, що документи, подані для
проведення державної реєстрації прав
не відповідають вимогам, встановленим
цим Законом, або не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.
Зокрема, розмір загальної площі (48,70
кв.м.) вищезазначеної квартири згідно
Свідоцтва про придбання майна,
виданого 07.02.2006 року Приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, за
реєстровим № 858 суперечить розміру
загальної площі (50,5 кв.м.), зазначеної у
технічному паспорті. Згідно п. 20
Порядку ведення державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
державний реєстратор вносить до запису
відомості про загальну та (за наявності
житлову) площу.

Водночас, в ч. 1 ст. 24 Закону №1952,
визначений вичерпаний перелік
правових підстав для відмови у
державній реєстрації прав, до яких
зокрема належать: - заявлене право не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; - нерухоме
майно або більша за площею його частина
перебуває в іншому реєстраційному
(кадастровому) окрузі; - із заявою про
державну реєстрацію звернулася особа,
яка відповідно до цього Закону не може
бути суб'єктом права власності на даний
об'єкт нерухомого майна або
представником такого суб'єкта; - подані
документи не відповідають вимогам,
установленим цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами, або не
дають змоги установити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують; - заяву про державну
реєстрацію права власності відповідно
до правочину про відчуження нерухомого
майна було подано після державної
реєстрації обмежень, вчинених щодо
цього майна; - заявлене право власності
або інше речове право вже
зареєстроване.

Оцінивши докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини, суд
прийшов до висновку про те, що
відповідач діяв в межах та на підставі
чинного законодавства, а позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А. Качур