Справа № 824/1617/14-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 р. м.
Чернівці Справа №
824/1617/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання
Жураковської Ю.М.,

представників сторін:

позивача - Торчинського Р.А.

відповідач - не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Новоселицького районного
центру зайнятості

до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Новоселицький районний центр
зайнятості (далі - позивач) звернувся до
суду із вказаним адміністративним
позовом, в якому просить стягнути
виплачену допомогу по безробіттю в
сумі 624,72 грн. з ОСОБА_2 (далі -
відповідач).

Позов мотивовано тим, що за час
перебування на обліку в центрі
зайнятості відповідач незаконно
отримав допомогу по безробітті в сумі
624,72 грн.. Оскільки в добровільному
порядку відповідач незаконно отримані
кошти не сплатив, позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримав
адміністративний позов у повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання вдруге
не з'явився, явку представників не
забезпечив, про причини неявки не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, що підтверджується
відміткою про вручення
рекомендованого поштового
відправлення від 14.04.2014 р.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Враховуючи приписи ст. 128 КАС України,
суд вважає, що неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, не є
перешкодою для розгляду і вирішення
справи за наявними у справі
матеріалами.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
по справі судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований та
проживає за адресою АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
звернувся в лютому 2013 р. до
Новоселицького районного центру
зайнятості за сприянням у
працевлаштуванні.

Так, 13.02.2013 р. ОСОБА_2 подав до
Новоселицького районного центру
зайнятості заяву, в якій просив до
вирішення питання його
працевлаштування надати йому статус
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю. В заяві також вказував на
те, що в даний час не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
пенсію не отримує та не має інших
доходів, а також зобов'язувався
своєчасно повідомляти спеціалісту
центру зайнятості про всі зміни своїх
даних, внесених до персональної картки
(а.с. 5).

13.02.2013 р. Новоселицьким центром
зайнятості видано наказ № НТ130213, яким
відповідачу з 13.02.2013 р. надано статус
безробітного на загальних підставах та
призначено допомогу по безробіттю
відповідно до ст. 43 Закону України «Про
зайнятість населення» (а.с. 7).

В результаті проведеного обміну
інформацією між Державною службою
зайнятості та Пенсійним фондом України
щодо розслідування страхового випадку
та обгрунтованості виплати
матеріального забезпечення
відповідача, як безробітного було
встановлено, що під час перебування на
обліку в Новоселицькому районному
центрі зайнятості ОСОБА_2 був зайнятою
людиною.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач перебував у трудових
відносинах з Професійно-технічним
училищем №8 01.04.2013 р. з 29.03.2013 р. по 19.08.2013
р. (а.с. 11).

Також позивачем, на підтвердження
вищевказаного факту складено акт
розслідування страхових випадків
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення № 278 від 10.12.2013 р. (а.с. 10).

Наказом Новоселицького районного
центру зайнятості № НТ130719 та №НТ140127
від 19.07.2013 р. ОСОБА_2 припинено виплату
допомоги по безробіттю та припинено
раєстрацію безробітного (а.с. 7).

Судом встановлено, що за період
перебування на обліку в Новоселицькому
районному центрі зайнятості з 01.04.2013 р.
по 04.06.2013 р. ОСОБА_2 було нараховано та
виплачено допомогу по безробіттю на
загальну суму 624,72 грн.

Вказана обставина підтверджується
дослідженими в судовому засіданні
відомостями виплат за видами
забезпечень на загальну суму 624,72 грн., а
також персональною карткою та
додатками до неї (а.с. 9, 25-27, 36).

11.12.2013 р. директором Новоселицького
районного центру зайнятості на
підставі ст. 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", п. 6, 7., 8 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення та п. 6.14 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності був прийнятий наказ №348,
відповідно до якого зобов'язано вжити
заходів щодо повернення безробітним
ОСОБА_2 допомоги по безробіттю, у
зв'язку з приховуванням факту
належності безробітної особи до
категорії зайнятих у сумі 624,72 грн. (а.с.
13).

Крім того, судом встановлено, що
позивач надіслав відповідачу
повідомлення від 12.12.2013 р., в якому
запропонував повернути суму
виплаченої допомоги по безробіттю в
сумі 624,72 грн. (а.с. 12).

У зв'язку з неповерненням відповідачем
коштів у сумі 624,72 грн., позивач
звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов необхідно
задовольнити повністю з наступних
підстав.

Правові, економічні та організаційні
основи зайнятості населення України і
його соціально захисту від безробіття
визначає Закон України "Про зайнятість
населення" від 05.07.2012 р. № 5067-VI (далі
-Закон № 5067-VI).

Відповідно до ст. 4 цього Закону до
зайнятого населення належать особи,
які працюють за наймом на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, особи, які
забезпечують себе роботою самостійно
(у тому числі члени особистих
селянських господарств), проходять
військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Законодавством України можуть
передбачатися й інші категорії
зайнятого населення.

Безробітними, в свою чергу, визнаються
особи віком від 15 до 70 років, яка через
відсутність роботи не має заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів як джерела існування, готова та
здатна приступити до роботи (п. 2, ч. 1 ст.
1 Закону № 5067-VI).

Спеціальним законом, що визначає
правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття є Закон України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" від 02.03.2000 р. № 1533-III (далі -
Закон № 1533-III).

Загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття (далі - страхування на
випадок безробіття) - система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття з незалежних від
застрахованих осіб обставин та надання
соціальних послуг за рахунок коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття (ст. 1
Закону № 1533-III).

Згідно зі ст. 6 цього Закону право на
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття та соціальні послуги мають
застраховані особи. Право на
забезпечення та соціальні послуги має
також молодь, яка закінчила або
припинила навчання у загальноосвітніх,
професійно-технічних і вищих
навчальних закладах, звільнилася із
строкової військової або
альтернативної (невійськової) служби і
яка потребує сприяння у
працевлаштуванні на перше робоче місце
у разі реєстрації в установленому
порядку відповідних осіб як
безробітних.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1533-III
одним із видів забезпечення є допомога
по безробіттю.

Як вбачається із матеріалів справи,
13.02.2013 р. відповідачу надано статус
безробітного на загальних підставах та
призначено допомогу по безробіттю.

Частиною 2 ст. 36 Закону № 1533-III
передбачено, що застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону № 1533-III
сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Підпунктом 1 п. 5.5 розділу 5 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики № 307 від
20.11.2000 р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 14.12.2000 р.
за № 915/5136 (далі - Порядок) передбачено,
що виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі працевлаштування
безробітного, зайняття
підприємницькою або іншою діяльністю,
пов'язаною з одержанням доходу
безпосередньо від цієї діяльності,
виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами);

Згідно абз. 1 п. 6.14 розділу 6 цього
Порядку, якщо під час одержання
допомоги по безробіттю безробітний
своєчасно не подав відомості про
обставини, що впливають на умови її
виплати, у тому числі встановлені під
час розслідування страхових випадків
та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Відповідно до п. 7 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України,
Державної податкової адміністрації
України від 13.02.2009 р. № 60/62,
постановою правління Пенсійного фонду
України від 13.02.2009 р. № 7-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.03.2009 р. за № 232/16248,
рішення про повернення коштів особою
чи роботодавцем оформлюється наказом.
Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення центр зайнятості
надсилає особі чи роботодавцю
рекомендованим листом повідомлення
про необхідність протягом 15
календарних днів з дня отримання
повідомлення повернути незаконно
виплачені кошти.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач під час перебування на
обліку в Новоселицькому районному
центрі зайнятості знаходився у
трудових відновинах з
Професійно-технічним училищем № 8 з
01.04.2013 р. по 19.08.2013 р.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відповідач не
повідомив Новоселицький районний
центр зайнятості про обставини, які
впливають на умови виплати йому
допомоги по безробіттю.

У зв'язку з виявленими порушеннями під
час розслідування страхового випадку,
11.12.2013 р. позивачем прийнято наказ №348,
відповідно до якого зобов'язано
посадових осіб центру зайнятості вжити
заходів щодо повернення коштів
безробітним ОСОБА_2 за період
перебування його на обліку, як
безробітного в сумі 624,72 грн.

В подальшому позивач надіслав
повідомлененя від 12.12.2013 р., в якому
запропонував відповідачу повернути
суму виплаченої допомоги по безробіттю
в сумі 624,72 грн. Однак в добровільному
порядку відповідач незаконно отримані
кошти не сплатив.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України
та ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідач не надав
доказів відсутності або погашення ним
заборгованості.

На час вирішення справи відповідач не
сплатив у добровільному порядку
отриману допомогу по безробіттю та
витрати на навчання.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про порушення відповідачем
вимог законодавства, та вважає, що
вимоги позивача є обґрунтованими,
відповідають обставинам справи і
наявним матеріалам, у зв'язку з чим
позов підлягає задоволенню.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір), відповідно до
ст. 94 КАС України, стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 71, 79, 86, 94, 158-162 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Новоселицького районного центру
зайнятості виплачену допомогу по
безробіттю в сумі 624,72 грн.

Порядок та строки набрання постановою
законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України,
може бути оскаржена в апеляційному
порядку до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 29 квітня 2014 р.

Суддя
Левицький
В.К.