Справа № 815/5599/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/63438/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Сірош М. В. розглянувши в
порядку письмового провадження
касаційну скаргуОСОБА_4 на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.11.2013 рокуу
справі№ 815/5599/13-аза
позовомОСОБА_4доДержавної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській областіпроскасування
рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22.08.2013 року
у справі № 815/5599/13-а позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Одеської
області Державної податкової служби.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.11.2013 року
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси головного управління
Міндоходів в Одеській області
задоволено. Постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
22.08.2013 року у справі № 815/5599/13-а
скасовано. Прийнято нову постанову. В
позові відмовлено.

Не погоджуючись із постановою
апеляційного суду, позивач звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
просить її скасувати, залишити в силі
постанову суду першої інстанції. Свої
вимоги заявник обґрунтовує порушенням
судом норм матеріального та
процесуального права, зокрема, пп. 21.1.1
п. 21.1 ст. 21, п. 297.1 ст. 297 Податкового
кодексу України, ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_4, як фізична
особа-підприємець, перебуває на
спрощеній системі оподаткування.

Позивачу на праві приватної власності
належать нежитлові приміщення
лікувально-оздоровчого центру по вул.
Пушкінській в м. Одесі.

Податковим повідомленням-рішенням від
19.04.2013 року № позивачу визначено
10 403,48 грн. податкового зобов'язання з
земельного податку за земельну
ділянку, яка знаходиться під належними
йому нежитловими приміщеннями.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що в
силу вимог ст. 297 Податкового кодексу
України позивач не повинен сплачувати
земельний податок, оскільки земельна
ділянка під нежилим приміщенням
використана платником в господарській
діяльності.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про відмову в позові, оскільки
позивач здавав в оренду вищенаведені
нежитлові приміщення. Будь-яких
доказів використання саме земельної
ділянки у власній господарській
діяльності не надав.

Колегія суддів з таким висновком
апеляційного суду не погоджується,
враховуючи наступне.

Відповідно до п. 287.8 ст. 287 Податкового
кодексу України власник нежилого
приміщення (його частини) у
багатоквартирному жилому будинку
сплачує до бюджету податок за площі під
такими приміщеннями (їх частинами) з
урахуванням пропорційної частки
прибудинкової території з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Абзацом 4 пункту 297.1 статті 297
Податкового кодексу України
передбачено, що платники єдиного
податку звільняються від обов'язку
нарахування, сплати та подання
податкової звітності з земельного
податку, крім земельного податку за
земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

Податковий орган стверджує, що спірна
земельна ділянка не використовуються
позивачем в господарській діяльності,
оскільки таке використання не
оформлено належним чином.

Судом першої інстанції такі твердження
обґрунтовано відхилено, оскільки
відсутність оформлення користування
землею, власником якої є Одеська міська
рада, не спростовує надання спірних
приміщень, що розташовані на цій
ділянці, в оренду.

Крім того, в порушення ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
податковим органом не доведено
правомірність визначення розміру
вказаного податку, а саме: базу
оподаткування, наявність грошової
оцінки землі, інші відомості для
визначення суми податкового
зобов'язання.

Отже, прийняте апеляційним судом нове
рішення у справі про відмову в позові
підлягає скасуванню, а постанова суду
першої інстанції - залишенню в силі
відповідно до ст. 226 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

За таких обставин касаційна скарга
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21.11.2013 року
у справі № 815/5599/13-а скасувати.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22.08.2013 року
у справі № 815/5599/13-а залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів з моменту направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі, та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

М. В. Сірош