Справа № 813/103/13-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 р.
Справа № 876/4874/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва
М.В.,

суддів Шавеля Р.М.,
Савицької Н.В.,

за участю секретаря Бєлкіна
Н.І.,

за участю:

представника позивача Бойко А.В.

відповідача Середяк
Б.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Пустомитівському районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
29.01.2013 р. у справі №813/103/13-а за позовом
ТзОВ "Львів-Агротех" до Державної
податкової інспекції в
Пустомитівському районі про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29.01.2013 р. у
справі №813/103/13-а за позовом ТзОВ
«Львів-Агротех» до Державної
податкової інспекції в
Пустомитівському районі Львівської
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.09.2012 р. №
, позов було задоволено повністю.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
відмовити у позові. Апеляційна скарга
мотивована неврахуванням висновків
акту перевірки позивача, зокрема,
ненадання позивачем при проведенні
перевірки товарно-транспортних
накладних, технічних паспортів,
сертифікатів відповідності на товар,
актів прийому-передачі. Недостатність
первинної бухгалтерської документації
обґрунтовує на думку скаржника
правомірність винесення оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Представник позивача апеляційну
скаргу заперечив за безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення, колегія суддів встановила
наступне.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, 20.08.2012 р. ДПІ у
Пустомитівському районі Львівської
області ДПС провела камеральну
перевірку даних ТзОВ "Львів-Агротех",
задекларованих у податковій звітності
з ПДВ, про що було складено акт
№450/1540/36738948. Даною перевіркою
встановлено завищення сум податкових
зобов'язань з ПДВ на 548667 грн. за звітний
період 7 міс. 2012 р., оскільки, згідно з
проведеною інвентаризацією р. 24 за
відповідні періоди, 16.11.2010 р. ДПІ у
Личаківському районі м. Львова (де
позивач перебував на обліку до січня 2011
р.) актом позапланової перевірки №
587/23-1/36738498, встановлено завищення
залишку від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним та підлягає включенню до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду в сумі 548667 грн..

В акті перевірки від 16.11.2010 р. зазначено,
що податковий кредит сформовано
основним постачальником ТзОВ "Седум",
якому ліквідовано свідоцтво платника
ПДВ 15.10.10 р. по причині відсутності за
місцезнаходженням; податкова
звітність за період квітень-серпень 2010
р. визнана недійсною; згідно з базою
даних АІС «Система співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту на рівні ДПС України»
числяться розбіжності по
взаєморозрахунках ТзОВ "Львів-Агротех"
з ТзОВ "Седум". Акт перевірки від 16.11.2010
р. в судовому порядку не оскаржувався.

Станом на 20.08.2012 р. ТзОВ "Львів-Агротех"
не відображав у податковій звітності з
ПДВ результатів акту № 587/23-1/36738498 від
16.11.2010 р., що вплинуло на завищення р. 24
за липень 2012 р. в сумі 548667 грн. На дату
написання акту камеральної перевірки
від 20.08.2012 р. розбіжності по
взаєморозрахунках з ТзОВ "Седум" не
усунуто, а ТзОВ "Седум" не є платником
ПДВ згідно з базою даних АІС. Таким
чином, за результатами камеральної
перевірки від 20.08.2012 р. ДПІ у
Пустомитівському районі Львівської
області ДПС було винесено податкове
повідомлення-рішення від 13.09.2012 р. №
, яким зменшено розмір від'ємного
значення суми ПДВ в розмірі 548667 грн.
Податкове повідомлення-рішення
оскаржувалось платником податків в
адміністративному порядку, однак
залишено без змін.

Суд першої інстанції підставно
встановив, що ТзОВ "Львів-Агротех"
сформулювало податковий кредит в сумі
548667 грн., оскільки 03.02.2010 р. між ТзОВ
"Львів-Агротех" (покупець) та ТзОВ
"Седум" (продавець) було укладено
договір № 03-1/02-2010, за умовами якого ТзОВ
"Седум" зобов'язується передати у
власність ТзОВ "Львів-Агротех"
малогабаритну сільськогосподарську
техніку в кількості і за ціною, згідно з
видатковими накладними. Орієнтовна
вартість договору 5000000 грн..
Міні-трактори були ввезені на
територію України ТзОВ "Седум" з Китаю,
що підтверджується вантажно-митними
деклараціями та інвойсами. ТзОВ "Седум"
отримало сертифікати відповідності на
певні моделі міні-тракторів, видані
Державним комітетом України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики. На ті моделі міні-тракторів,
які не включені до чинного Переліку
продукції, що підлягає обов'язковій
сертифікації в Україні, сертифікати не
видавились, що підтверджується листом
Держспоживстандарту України від 04.02.2010
р. № 0067, від 15.02.2010 р. № 0113 на запит
директора ТзОВ "Седум".

Договір фактично виконувався
сторонами, що підтверджується
видатковими накладними та
відповідними їм податковими
накладними. Кожна поставка
міні-тракторів відбувалась на підставі
актів прийому-передачі, що відбувалась
в той день, коли оформлялась видаткова
накладна. Товар приймав від імені ТзОВ
"Львів-Агротех" його директор. На
підставі накладних ТзОВ "Львів-Агротех"
віднесло до складу податкового кредиту
суму ПДВ, сплачену в ціні придбаної
техніки, за квітень-серпень. Позивач
використовував придбаний товар у
власній господарській діяльності з
метою їх реалізації за вищою ціною,
отримання прибутку, розміщував рекламу
в засобах масової інформації, що
підтверджується актами
прийому-передачі, довідками - рахунками
на ім'я покупців, видатковими
накладними про продаж техніки
покупцям.

Зазначеним спростовується посилання
скаржника на безтоварність операції
при тому, що спроможність позивача
здійснювати відповідну господарську
діяльність та дійсність правочину
скаржником не заперечується.

Та обставина, що свідоцтво платника ПДВ
ТзОВ «Седум» було анульоване 15.10.2010 р.
по причині відсутності за
місцезнаходженням; визнання недійсною
податкової звітності за період
квітень-серпень 2010 р.; наявність
розбіжностей по взаєморозрахунках
ТзОВ "Львів-Агротех" з ТзОВ "Седум"
згідно з базою даних АІС «Система
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту на рівні ДПС
України», підставно не була прийнята до
уваги судом першої інстанції за
наслідками оцінки доказів в їх
сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість визначені внаслідок
порушення, на думку скаржника, пп. 7.2.3, п.
7.4.1, п. 7.4.4, п. 7.4.5 п. 7.4., пп. 7.7.1. п.7.7. ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість", в результаті чого завищено
ПДВ на суму 548667 грн.

Відповідно до пп. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7 Закону №
168/97-ВР податкова накладна складається
у момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Для операцій, що
оподатковуються і звільнені від
оподаткування, складаються окремі
податкові накладні. Податкова накладна
є звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.
Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань. Платники
податку повинні зберігати податкові
накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.
Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4. ст. цього
Закону не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами. Відповідно
до п. 7.5.1 Закону № 168/97-ВР датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Скаржник вважає, що визнання
недійсними податкових накладних
продавця та постачальника товару,
відсутність в нього свідоцтва платника
ПДВ свідчать про безтоварність
господарських операції. Це покладено в
основу висновків про завищення
податкових зобов'язань. Однак, такий
висновок ґрунтується на припущеннях.

ТзОВ "Седум" зареєстровано як юридична
особа Дарницькою районною у м. Києві
державною адміністрацією 07.12.2009 р. та
взято на податковий облік. Відповідно
до свідоцтва № 100259924 ТзОВ "Седум"
зареєстроване як платник податку на
додану вартість з 18.12.2009 р. Рішенням ДПІ
у Дарницькому районі м. Києва від 15.10.2010
р. анульовано реєстрацію платника
податку на додану вартість. ТзОВ "Седум"
оскаржувало рішення про анулювання
свідоцтва в судовому порядку.
Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
27.01.2011 р. позовні вимоги задоволено і
скасовано рішення ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва від 15.10.2010 р. Ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.06.2011 р.,
яка набрала законної сили, залишено без
змін постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
27.01.2011 р.. Таким чином, статус ТзОВ
"Седум" як платника ПДВ підтверджений
судовими рішеннями, які набрали
законної сили. Крім того, свідоцтво
було анульовано в жовтні 2010 р., а
взаємовідносини між позивачем та ТзОВ
"Седум" відбувались в квітні-серпні 2010
р.. Визнання недійсною податкової
звітності ТзОВ "Седум" не тягне за собою
відповідальності позивача, оскільки
платник податків несе персональну
відповідальність, і не може
відповідати за податкові зобов'язання
іншого платника податків, навіть якщо
він є контрагентом такого по договору.

Відсутність ТТН не свідчить сама по
собі про фіктивність господарських
операцій, оскільки наказ Міністерства
транспорту України та Міністерства
статистики України від 29.12.1995 р. № 488/346
"Про затвердження типових форм
первинного обліку роботи вантажного
автомобіля", яким передбачено
обов'язкове застосування для всіх
суб'єктів господарської діяльності
товарно-транспортних накладних форми
№ 1-ТН не було зареєстровано в
Міністерстві юстиції України. Форма
ТТН, затверджена наказом Міністерства
транспорту України та Міністерства
статистики України від 07.08.1996 р. № 228/253,
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 28.08.1996 р. № 483/1508 "Про
затвердження Інструкції про порядок
виготовлення, зберігання, застосування
єдиної первинної транспортної
документації для перевезення вантажів
автомобільним транспортом та обліку
транспортної роботи", проте дія
вищевказаного наказу зупинена
відповідна до повідомлення
Держкомпідприємництва від 28.04.2006 р. та
рішення про державну реєстрацію наказу
скасовано на підставі висновку
Мін'юсту № 10/68 від 15.05.2006 р. Таким чином,
форма ТТН не затверджена і її
застосування для перевезення вантажів
автомобільним транспортом та обліку
транспортної роботи не передбачена.

Продавцем у податкових накладній
товаротранспортні витрати не
відображались, оскільки таких не було,
як не оформлялись і самі ТТН на
перевезення товару. Транспортні
витрати не включалися до складу
валових витрат, не вплинули на
визначення оподатковувано доходу, а
тому ТТН не є підставою для віднесення
сплачених сум ПДВ до складу
податкового кредиту.

Зі змісту договору № 03-1/02-2010 від 03.02.2010
р. укладеного між ТзОВ "Львів-Агротех"
(покупець) та ТзОВ "Седум" (продавець) не
вбачається, що замовником поставки
сільськогосподарської техніки
виступав покупець (тобто, позивач у
справі). Тобто, ТзОВ "Львів-Агротех" не
брало участі у відносинах з
перевезення вантажу, а відтак
наявність або відсутність ТТН як
підтверджувальних документів не має
юридичного значення. Подання ТТН за
наявності первинних документів для
підтвердження фактичного отримання та
оплати товару (видаткової накладної,
виписки з банківського рахунку тощо) не
є обов'язковим у зв'язку з тим, що у
даному спорі не оцінюється
правомірність формування
підприємством податкового кредиту за
операцією з перевезення товарів.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 71 КАС України,
ці обставин повинен довести суб'єкт
владних повноважень, який є
відповідачем, оскільки саме з
встановленням цих обставин пов'язана
правомірність прийнятих рішень. В
розумінні ст. 3 КАС України рішення
суб'єктів владних повноважень повинні
прийматися (вчинятися) на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.
Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду, не надав
інших доказів, які б не подавались суду
першої інстанції з обґрунтуванням
неможливості їх подання такому суду.

Враховуючи наведене, судове
рішення відповідає закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 17 - 19, 200, 206 КАС України,
суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
29.01.2013 р. у справі №813/103/13-а залишити без
змін.

Постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду набирають
законної сили з моменту проголошення, а
якщо їх було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні, -
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку. Касаційна скарга
подається безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції. Касаційна скарга на судові
рішення подається протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 11.04.2014 року.