Справа № 2а-3657/12/2070
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/8005/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова
до Публічного акціонерного товариства
"Земельний банк", Ліквідатора
Публічного акціонерного товариства
"Земельний банк" - Угрімова Олексія
Миколайовича про стягнення суми за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2011 року позивач звернувся в
суд із позовом до Публічного
акціонерного товариства "Земельний
банк", Ліквідатора Публічного
акціонерного товариства "Земельний
банк" - Угрімова Олексія Миколайовича
про стягнення суми.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.05.2012 року
позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року апеляційну скаргу відповідача
задоволено, постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нову
постанову, якою відмовлено в
задоволенні позов.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанцій, позивач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення, залишивши постанову суду
першої інстанції в силі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що заборгованість в
сумі 41830,68 грн. фактично виникла до
02.08.2010 року, згідно рішень №542 від 19.03.2009
року та №543 від 19.03.2009 року (а.с.121,123,т. 2).

30.07. 2010 р. Правління Національного банку
України винесло Постанову №375 «Про
відкликання банківської ліцензії та
призначення ліквідатора ПАТ
«Земельний банк», якою відповідач
визнаний неплатоспроможним, з 02.08.2010 р.
відкликана банківська ліцензія,
розпочата процедура ліквідації банку.

Статтею 3 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» від 07.12.2000 р. №
2121-111 передбачено, що цей Закон регулює
відносини, що виникають під час
ліквідації банків.

Згідно ст. 87 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», ліквідація
банку з ініціативи Національного банку
України здійснюється відповідно до
цього Закону та нормативно-правових
актів Національного банку України.

Згідно прииписів п.п.3 та 7 ст.91 кону
України «Про банки та банківську
діяльність», з дня відкликання
ліцензії та призначення ліквідатора
строк виконання всіх грошових
зобов'язань та зобов'язання щодо
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів) вважається таким, що настав,
скасовуються арешти, накладені на
майно банку, в т.ч. на власні кошти на
його рахунках, чи інші обмеження щодо
розпорядження його майном, накладення
нових арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається .

Закон України «Про банки та банківську
діяльність» є спеціальним законом,
яким врегульовані відносини між банком
та його кредиторами в процедурі
ліквідації. Інші законодавчі акти
можуть бути застосовані тільки в тих
випадках, коли не суперечать
спеціальному закону.

Процедура ліквідації банку визначена,
главою 16 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» передбачає,
зокрема, певний порядок виявлення
кредиторів банку та погашення їх вимог
в ході ліквідаційної процедури:
ліквідатором здійснюється
опублікування відомостей про
відкриття ліквідаційної процедури;
протягом одного місяця з дня
опублікування оголошення про
відкриття ліквідаційної процедури
кредитори мають право заявити
ліквідатору про свої вимоги до банку;
ліквідатор припиняє приймання вимог
кредиторів після закінчення одного
місяця дня опублікування оголошення
про початок ліквідаційної процедури;
ліквідатор протягом трьох місяців з
дня опублікування оголошення про
початої ліквідаційної процедури,
зокрема, визначає суму заборгованості
кожному кредитору; відносить вимоги до
певної черги погашення; відхиляє
вимоги у разі їх не підтвердження надає
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб повний перелік вкладників, які
мають право на відшкодування коштів за
вкладами, із зазначенням розрахункової
суми, що підлягає відшкодуванню;
складає перелік акцептованих ним вимог
для затвердження Національним банком
України; щотижня протягом трьох тижнів
публікує оголошення про день і місце,
де можна ознайомитися з переліком
вимог, та про дату подання цього
переліку Національному банку України;
кредитори мають право надіслати
ліквідатору свої заперечення щодо
визнаних ним вимог протягом одного
місяця з дня отримання повідомлення;
майно банку оцінується ліквідатором у
порядку, встановленому законодавством
України, та продається у порядку,
погодженому з Національним банком
України; одержані в результаті
ліквідаційної процедури кошти
спрямовуються на задоволення визнаних
ліквідатором вимог кредиторів банку,
яке здійснюється у черговості,
встановленій статтею 96 Закону України
«Про банки і банківську діяльність».

Таким чином, вимоги Закону України «Про
банки і банківську діяльність» не
допускають під час ліквідації банку
задоволення вимог кредиторів банку
окремо від ліквідаційної процедури,
оскільки особливий порядок та
черговість задоволення вимог до банку
не припускають задоволення вимог до
банку в індивідуальному порядку поза
межами ліквідаційної процедури.

Згідно з приписами ч. 3 ст.89, ч.8 ст.92
Закону України «Про банки та
банківську діяльність» , протягом
одного місяця від дня публікації
оголошення про відкриття
ліквідаційної процедури банку
кредитори мають право заявити
ліквідатору про свої вимоги до банку,
вимоги за зобов'язаннями банку, що
виникли під час проведення ліквідації,
можуть пред'являтися в межах
ліквідаційної процедури.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи
рішення, вірно вказав на те, що
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що у
ПАТ "Земельний банк" утворилась
заборгованість перед Пенсійним фондом
України зі сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за грудень 2010 року у сумі
41830,68 грн, яка добровільно відповідачем
не сплачена, а тому підлягає стягненню
в судовому порядку.

Таким чином, звернення позивача до
адміністративного суду шляхом подання
відповідно до КАС України
адміністративного позову до
відповідача, змістом якого є
пред'явлення кредиторських вимог до
відповідача, щодо якого розпочата
процедура ліквідації банку, є
порушенням порядку звернення позивача
за захистом своїх прав, свобод та
інтересів, передбаченого нормами
Закону України «Про банки і банківську
діяльність».

Норми Закону України «Про банки і
банківську діяльність» та
законодавство України про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом в частині, що
не суперечить нормам цього Закону,
визначають відповідну процедуру
пред'явлення, розгляду та вирішення
відповідних вимог.

Судом також встановлено, що
ліквідатором було здійснено
публікацію оголошення про відкриття
ліквідаційної процедури 05 серпня 2010 р.
в газеті «Голос України» №144 (а.с.251,т1).

Позивачем не направлялось
ліквідатору заяви про майнові (грошові)
вимоги до банку, які виникли станом на
02.08.2010 р.

Відповідно до ч.9 ст.96 Закон України
«Про банки та банківську діяльність»
майнові вимоги до банку, заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання , не розглядаються і
вважаються погашеними.

Зважаючи на те, що сума заборгованості
виникла до 02.08.2010 року, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
помилково дійшов висновків про
задоволення позовних вимог УПФК в
Київському районі.

Твердження представника пенсійного
органу, що сума 41830,68 грн. по сплаті
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування виникла за грудень 2010 року,
колегія суддів вважає необґрунтованим,
оскільки з акту звірення розрахунків
по ПАТ «Зембанк», вбачається, що станом
на 01.01.2011 рік заборгованість відсутня ,
а переплата на кінець року складає 16559,29
грн. (а.с.108).

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
судом першої інстанції при ухваленні
постанови були порушені норми
матеріального та процесуального права,
і як наслідок апеляційна скарга ПАТ
«Зембанк» підлягає задоволенню, а
постанова скасуванню.

З огляду на викладене, постанова суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи наданим доказам та
нормам процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова залишити без
задоволення, постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді