Справа № К/9991/36289/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/36289/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:
Штульман І.В. (доповідач),
суддів: Заїки М.М., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду (далі - УПФ)
України в Старобільському районі
Луганської області про визнання
неправомірною бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31 березня
2011 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернулася в
суд із позовом до УПФ України в
Старобільському районі Луганської
області про нарахування недоплаченої
щомісячної державної соціальної
допомоги. Свої вимоги мотивувала тим,
що вона відноситься до категорії «діти
війни» і відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» має право на щомісячну державну
соціальну допомогу в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком. Оскільки
належна допомога їй не виплачувалась,
просила визнати неправомірною
бездіяльність УПФ України в
Старобільському районі Луганської
області і зобов'язати відповідача
здійснити відповідні перерахунки за
період з 01.01.2010р. по 01.12.2010р.

Постановою Старобільського районного
суду Луганської області від 22.12.2010р.
позов задоволено. Визнано
неправомірною бездіяльність УПФ
України в Старобільському районі
Луганської області щодо нездійснення
нарахування і виплати підвищення до
пенсії ОСОБА_4 як дитині війни за період
з 01.01.2010р. по 01.12.2010р. Зобов'язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_4 підвищення до пенсії як
дитині війни за період з 01.01.2010р. по
01.12.2010р. у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, встановленому ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», з
урахуванням фактично здійснених
виплат.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2011р.
постанову Старобільського районного
суду Луганської області від 22.12.2010р.
скасовано, прийнято у справі нову
постанову, якою позов задоволено
частково. Залишено без розгляду
позовні вимоги ОСОБА_4 до УПФ України в
Старобільському районі Луганської
області про зобов'язання вчинити певні
дії за період з 01.01.2010р. по 01.06.2010р.
Визнано протиправною бездіяльність
УПФ України в Старобільському районі
Луганської області з 02.06.2010р. по 01.12.2010р.
щодо виплати ОСОБА_4 підвищення до
пенсії як дитині війни в розмірі,
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
враховуючи розмір мінімальної пенсії
за віком, встановлений ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».
Зобов'язано відповідача здійснити
нарахування та виплату підвищення до
пенсії ОСОБА_4 як дитині війни
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
розмір якої встановлений ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з 02.06.2010р. по 01.12.2010р. з
урахуванням фактично виплачених сум.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31.03.2011р. і
залишити в силі постанову
Старобільського районного суду
Луганської області від 22.12.2010р.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від
18.11.2004р. №2195-IV дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищуються на 30% мінімальної пенсії
за віком.

Судами встановлено, що позивач ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни в
розумінні ст.1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» і має
право на державну соціальну підтримку,
зокрема, відповідно до ст.6 цього Закону
- на підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 70 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
від 27.04.2010р. №2154-VI Кабінету Міністрів
України було надано право у 2010 році
встановлювати розміри соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Варто звернути увагу, що названа норма
передбачає встановлення в абсолютних
сумах розміри лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком, а не від
розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році
дітям війни підвищення до пенсії
повинні були здійснюватися в розмірі,
встановленому відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

За приписами ч.2 ст.99 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення до
суду із вказаним позовом)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано застосував до спірних
правовідносин наслідки пропуску
позивачем встановленого ч.2 ст.99 КАС
України строку звернення до суду,
передбачені ч.1 ст.100 КАС України, та
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 з
02.06.2010р., тобто у межах шестимісячного
строку до моменту її звернення в суд,
оскільки позивач звернувшись до суду
за захистом порушених її прав 02.12.2010р.
не надала доказів поважності причин
пропуску такого.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків
апеляційного суду та встановлених
обставин справи.

Згідно ч.1 ст.224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 31
березня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Старобільському районі
Луганської області про визнання
неправомірною бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Заїка М.М.

Стародуб О.П.