Справа № 706/90/12
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року № 9104/143483/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Сапіги В.П.,

суддів
Обрізка І.М., Левицької Н.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області на постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 05 серпня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області про стягнення заборгованості, -

В С
Т А Н О В И В :

05.01.2012 року позивач звернувся в суд
першої інстанції з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області, в якому просив зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
щомісячну соціальну допомогу
відповідно до Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
врахуванням ст. 6 п.2 Закону України "Про
статус гірських населених пунктів
України" за період з 01.06.2011 року по день
прийняття судом рішення.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 05
серпня 2011 року зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області нараховувати та виплачувати на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії як
дитині війни згідно ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
починаючи з 05.07.2011 року по 22.07.2011 року з
врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з одночасним її
збільшенням на 20% відповідно до вимог
частини 2 статті 6 Закону України «Про
статус гірських населених пунктів в
Україні» з врахуванням виплачених сум.

Не погодившись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що таке рішення
прийнято з порушенням норм
матеріального права, не з'ясовано всіх
обставин справи, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

У відповідності до ст.197 КАС України,
колегія суддів вважає за можливе
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення в межах апеляційного
оскарження.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є дитиною війни та має статус
особи, яка проживає в гірському
населеному пункті , а відтак має право
на встановлене ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
підвищення до пенсії з врахуванням ст. 6
п.2 Закону України "Про статус гірських
населених пунктів України".

Суд апеляційної інстанції вважає
підставними заявлені вимоги позивача в
частині зобов'язання відповідача
нараховувати і виплачувати підвищення
до пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком у 2011 році, оскільки дія
норм ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» на 2011
рік не була зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами, зокрема і нормами
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» у період до 23.07.2011
року не передбачено обмежень щодо
застосування положень ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни».

У відповідності до ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області провести нарахування та
виплату на його користь підвищення до
пенсії за період з 05.07.2011 року по 22.07.2011
року та правомірність задоволення
таких вимог судом першої інстанції.

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області, обов'язок щодо
нарахування і виплати спірної допомоги
правильно покладено на відповідача у
справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

Відповідно до статей 5, 6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні» статус особи, яка проживає і
працює (навчається) на території
населеного пункту, якому надано статус
гірського, надається громадянам, що
постійно проживають, постійно працюють
або навчаються на денних відділеннях
навчальних закладів у цьому населеному
пункті, про що громадянам виконавчим
органом відповідної місцевої ради
видається посвідчення встановленого
зразка. Розмір державних пенсій,
стипендій, всіх передбачених чинним
законодавством видів державної
матеріальної допомоги громадянам, які
одержали статус особи, що працює,
проживає або навчається на території
населеного пункту, якому надано статус
гірського, збільшується на 20 відсотків.

З врахуванням вищенаведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 1832,195, 197, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.ст. 200, 206, 254 КАС України, суд
апеляційної інстанції, -

У Х
В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області залишити без задоволення,
постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 05 серпня 2011
року у справі № 2а-23/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі , є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
В.П.Сапіга

Судді:
І.М.Обрізко

Н.Г.Левицька

Головуючий суддя:
В.П.Сапіга

Судді:
І.М.Обрізко

Н.Г.Левицька