Справа № 2а-17/11/0124
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/43457/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
до Алупкинської міської ради, треті
особи: ОСОБА_6 Управління
республіканського комітету по
земельним ресурсам Автономної
Республіки Крим в м. Ялта, Ялтинський
міський відділ Кримського
регіонального філіалу ДП "Центр
державного земельного кадастра" про
визнання недійсним рішення та
зобов'язання виконати певні дії за
касаційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_5
на постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2010 року позивачі звернулися в
суд із позовом Алупкинської міської
ради, треті особи: ОСОБА_6 Управління
республіканського комітету по
земельним ресурсам Автономної
Республіки Крим в м. Ялта, Ялтинський
міський відділ Кримського
регіонального філіалу ДП "Центр
державного земельного кадастру" про
визнання недійсним рішення та
зобов'язання виконати певні дії.

Постановою Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 17 січня
2011 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, третя особа
звернулася зі скаргою до суду
апеляційної інстанції щодо скасування
зазначеного вище рішення.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2012 року апеляційну скаргу
третьої особи задоволено, постанову
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нову постанову, якою
відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивачі
звернулися із касаційними скаргами до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення, залишивши постанову суду
першої інстанції в силі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст. 12 ЗК України, розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян і юридичних осіб, відноситься
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у області земельних
відносин на території сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України,
громадянин, зацікавлений в
приватизації земельної ділянки, що
знаходиться в його користуванні, подає
заяву про вибір місця розташування
земельної ділянки у відповідну
районну, Київську або Севастопольську
міську державну адміністрацію або
сільську, селищну, міську раду за
місцезнаходженням земельної ділянки.

Згідно ч. 7 ст. 151 ЗК України, відповідний
орган державної влади або орган
місцевого самоврядування згідно із
своїми повноваженнями розглядає заяву
(клопотання) і в тижневий строк з дня її
реєстрації направляє її копії на
розгляд територіальних органів
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів, органів містобудування і
архітектури та охорони культурної
спадщини, природоохоронних і
санітарно-епідеміологічних органів, а
також до відповідних територіальних
органів виконавчої влади з питань
лісового або водного господарства (у
разі вилучення (викупу), надання, зміни
цільового призначення земельних
ділянок лісогосподарського
призначення чи водного фонду).

Частиною 10 ст. 151 ЗК України
передбачено, що після отримання
висновків органів, зазначених у
частині сьомій цієї статті, про
можливість відведення земельної
ділянки для цілей, зазначених у
заяві(клопотанні), відповідний орган
державної влади або орган місцевого
самоврядування, згідно із своїми
повноваженнями, у двотижневий строк
розглядає матеріали вибору земельної
ділянки і приймає рішення про
затвердження зазначених матеріалів та
надає дозвіл на розробку проекту
відведу земельної ділянки або
мотивоване рішення про відмову.

Частина 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відносно висновку суду першої
інстанції, що оскаржуване рішення
порушує права позивачів щодо
користування прибудинковою
територією, оскільки, як зазначає суд
першої інстанції, первісно ОСОБА_6
звернулась до Алупкинської міської
ради із заявою про надання їй земельної
ділянки, за адресою: АДРЕСА_1, після
чого, третя особа ОСОБА_6 під час
виготовлення проекту проектує себе
зовсім іншу земельну ділянку, яка
знаходиться в районі будинку № 4,
судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до витягу з рішення № 26
Алупкинської міської ради від 12.03.2008
року (а.с.74) дозволено ОСОБА_6 виконати
проект землеустрою по відводу
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд та споруд
орієнтовною площею 0,05 га за адресою
АДРЕСА_1.

Рішенням Алупкинської міської ради №7/5
від 28 серпня 2009 року був затверджений
акт вибору та обстеження земельної
ділянки, а п.2 цього рішення
затверджений проект землеустрою з
відводу земельної ділянки площею 0,05 га
за адресою: АДРЕСА_4 - мешканці м. Саки
ОСОБА_6. Ця ж земельна ділянка
(кадастровий №:01:005:0331) була
передана їй у власність і вона 19 квітня
2010 року отримала державний акт та
провела державну реєстрацію
державного акту в Ялтинському відділі
Кримського регіонального філіалу
державного підприємства Центр
державного земельного кадастру при
державному комітеті України по
земельних ресурсах (а.с.13).

Також, відповідно до проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки ОСОБА_6 (а.с.62-119) вбачається, що
він розроблявся на земельну ділянку за
адресою АДРЕСА_4, а саме, у складі
проекту землеустрою по відводу
земельної ділянки у власність ОСОБА_6
знаходиться викопіювання з чергового
кадастрового плану, на якому вказано
місце розташування спірної земельної
ділянки: АДРЕСА_1; виконані
топографо-геодезичні роботи по
встановленню меж земельної ділянки,
наданої ОСОБА_6 в натурі за адресою
АДРЕСА_1, про що свідчить технічний
звіт (а.с.120-129).

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про безпідставність
висновків суду першої інстанції, що
третя особа ОСОБА_6 під час
виготовлення проекту проектує себе
зовсім іншу земельну ділянку, яка
знаходиться в районі будинку № 4,
оскільки матеріалами справи
підтверджено, що земельна ділянка,
наданої ОСОБА_6, знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Судом першої інстанції не було
покладене у свої висновки достатніх до
об'єктивних доказів на підтвердження
своїх тверджень.

Відносно висновку суду першої
інстанції, що оскаржуване рішення
порушує права позивачів щодо
користування прибудинковою
територією, оскільки, як зазначає суд
першої інстанції, на прибудинковій
території будинку № 4 розташований
сарай літер К, якій належить по1/2 частці
до квартир № 10 і №11 - позивачів; 30
вересня 2009 року своїм рішенням №383
Алупкинська міська рада надала дозвіл
позивачу ОСОБА_3 на проведення
проектно-вишукувальних робіт з
реконструкції частини сараю під гараж (
а.с. 31), тобто з цього слідує, що
передбачаються й в'їзд до гаражу, а
іншого під'їзду до гаражу не буде, а
також не буде під'їзду до домоволодіння
№ 4 літ. «Н», у разі, якщо третя особа
ОСОБА_6 розпочне будівництво житлового
буднику на отриманій земельній
ділянці, яка прямо накладається на
під'їзну дорогу до зазначеного
домоволодіння.

В матеріалах справи відсутні відомості
про надання дозволу на будівельні
роботи та проект на реконструкцію
зазначеної будівлі.

Також, відповідно до повідомлення з
пожежної частини № 22 м. Алупка від
10.02.2011 року (а.с.273), при дослідженні
земельної ділянки ОСОБА_6 встановлено,
що ніяких доріг та під'їздів на неї не
розташовано, пожежний під'їзд до
зазначеної земельної ділянки
здійснюється зі сторони проїзду
«Больничный тупик».

Окрім того, судова колегія зазначає, що
у проекті землеустрою по відводу
земельної ділянки у власність ОСОБА_6
(а.с.62-119) маються висновки та узгодження
проекту про можливість закріплення
вказаної земельної ділянки з головним
архітектором відділу міського
архітектора Алупкінської міськради,
міською СЕС, міським головою та іншими
службами міста.

За таких підстав, судова колегія
приходить до висновку про
безпідставність висновків суду першої
інстанції в зазначеній частині,
оскільки матеріалами справи та
встановленими обставинами не
підтверджується порушення прав
позивачів, накладення на під'їзну
дорогу до домоволодіння позивачів, та
обмеження до під'їзду до гаражу
позивача.

Крім того, відповідно до частини 5
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України суд може збирати
докази з власної ініціативи.

Згідно частини 1 статті 81 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для з'ясування обставин, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
може призначити експертизу.

Частини 5 зазначеної статті передбачає,
що в ухвалі про призначення
експертизи суд попереджає експерта про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдивий висновок та за
відмову без поважних причин від
виконання покладених на нього
обов'язків.

Відповідно до зазначених норм,
ухвалою Севастопольського
апеляційного суду від 10.08.2011 року
призначено по справі судову
будівельно-технічну (землевпорядну)
експертизу, проведення якої доручено
Кримському науково-дослідному
інституту судових експертиз з
залученням до проведення експертизи
спеціалістів - експертів з геодезичних
досліджень та попереджено експерта про
відповідальність передбачену статтями
384, 385 Кримінального кодексу України за
надання явно помилкового висновку або
відмову дати висновок, також за відмову
без поважних причин від виконання
покладених на нього зобов'язань.

Згідно висновку судової комплексної
будівельно-технічної експертизу № 2998
від 06.03.2012 року: - межі земельної
ділянки площею 0,0500 га, наданої ОСОБА_6
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд, відповідно до п. 3
рішення Алупкінської міської Ради за №
7/5 від 28.08. 2009 року, визначені
документально та на місцевості (в
натурі) відповідно до діючої
Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками».
Зазначеній земельній ділянці
присвоєний кадастровий номер
011197020:005:0331, який містить в собі
інформацію щодо віднесення земельної
ділянки до кадастрового кварталу і
кадастрової зони, визначеним згідно з
індексною кадастровою картою в межах
АДРЕСА_2;- Накладення на прибудинкову
територію житлового будинку АДРЕСА_3
меж земельної ділянки, переданої
ОСОБА_6 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд існувати не може,
через відсутність правовстановлюючих
документів на земельну ділянку
(прибудинкову територію) у гр.ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 чи інших
співвласників домоволодіння НОМЕР_1;-
Будови та господарські будівлі, а також
споруди домоволодіння АДРЕСА_3
розташовані поряд із земельною
ділянкою, наданою ОСОБА_6 у власність,
зокрема житловий будинок літер Н
розташований на відстані 5,16 м від
межового знаку (точки 10, винесеної в
натуру), на відстані 2,5 м від межі
земельної ділянки, наданої у власність
ОСОБА_6 розташована господарська
будівля до житлового будинку АДРЕСА_3
на відстані 1,95 м від межового знаку
(точки 12, винесеної в натуру), та на
відстані 1,85 м від межового знаку (точки
1, винесеної в натуру), розташована
бетонна огорожа ще одного
домоволодіння, розташованого поруч
спірної земельної ділянки. Відстань
від житлового будинку АДРЕСА_3 до межі
земельної ділянки, переданої у
власність ОСОБА_6 відповідає п.п. 6.1,6.2
ДБН В. 1.1.7-2002 «Пожежна безпека об'єктів
будівництва»та п. 2* Додатку 3.1 ДБН 360-92**
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень»; -
Місцеположення та конфігурація
земельної ділянки, зазначеної в акті
вибору площею 0,050 га повністю
співпадає з місцеположенням та
конфігурацією земельної ділянки
площею 0,050 га, наданої у приватну
власність ОСОБА_6 № 7/5 від 28.08.2009 36
позачергової сесії 5 скликання
Алупкінської міської Ради;- Сарай літер
К домоволодіння АДРЕСА_3, розташований
на відстані 2,5 м від межі земельної
ділянки, наданої у власність ОСОБА_6;

Також, висновком судової експертизи
встановлено наступне: 1. проект та
дозвіл на роботи по реконструкції
сараю літер К в матеріалах справи
відсутні, будівлі домоволодіння
АДРЕСА_3 розташовані таким чином, що
для їх обслуговування є можливість
проходу; 2. пожежний проїзд, за
даними пожежної частини м.
Алупка частково перекритий
розташованими на ньому господарських
будівель, огорож; 3. за даними
натурного обстеження встановлено, що
проїзд для пожежних машин,
відповідаючи вимогам ДБН 360-92**
«Містобудування, Планування і забудова
міських і сільських поселень»та ДБН
В. 1.1.7-2002 «Пожежна безпека об'єктів
будівництва»може здійснюватись з боку
АДРЕСА_3. при обстеженні
земельної ділянки, переданої у
власність ОСОБА_6, встановлено, що
будь-яких доріг чи під'їздів на ній не
виявлено, пожарний під'їзд до земельної
ділянки здійснюється з боку проїзду
(на мові оригіналу)- Больничньїй тупик;
5. у проекті землеустрою по відводу
земельної ділянки у власність ОСОБА_6
маються висновки та узгодження
проекту про можливість закріплення
вказаної земельної ділянки з
головним архітектором відділу
міського архітектора Алупкінської
міськради, міською СЕС, міським
головою та іншими зацікавленими
службами міста, тобто контроль за
наданням земельної ділянки ОСОБА_6 був
здійснений у відповідності до Закону
України «Про пожежну безпеку».

- Реконструкція сараю літер К
проведена самовільно, дозвіл на
будівельні роботи та проект відсутні, у
наявності лише дозвіл Алупкінської
міської Ради проведення проектно -
вишукувальних робіт. Отже, можливість
проходу, проїзду чи обслуговуванню
сараю літер К має розраховуватись лише
на підставі узгодженої проектної
документації та дозволу Інспекції
Державного архітектурно -будівельного
контролю.

- На земельній ділянці,
наданій у власність ОСОБА_6 на дату
огляду було виявлено об'єкт
незавершеного будівництва з каменю
-ракушняку розмірами в плані 4,6 м х 5,0 м.
В результаті проведених досліджень, а
також зі слів присутніх при огляді
сторін по справі та їх представників,
зазначена будова була самовільно
зведена ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції правильно
погодився з висновками комплексної
будівельно-технічної експертизи № 2998
від 06.03.2012 року, оскільки не має підстав
не довіряти висновкам експертизи.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
безпідставність висновків суду першої
інстанції, про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог, та про
обґрунтованість пунктів 1,2,3 рішення
Алупкінської міської ради №7/5 на від 28
серпня 2009 року "Про затвердження гр.
ОСОБА_6 акту вибору та обстеження
земельної ділянки та проекту
землеустрою з відводу земельної
ділянки площею 0,0500га (кадастровий
номер :01:005:0331), розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку
господарських споруд" .

З огляду на викладене, постанова суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи наданим доказам та
нормам процесуального права.

Доводи касаційних скарг висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційних скаргах, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5
залишити без задоволення, постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 13 червня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді