Справа № К/9991/63446/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/63446/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Ситникова О.Ф.,

секретар судового засідання Пилипчук
Л.І.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Львівській області про скасування
рішень та відшкодування шкоди за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 вересня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що відповідно до пункту 1 наказу ГУМВС
України у Львівській області «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників
Новороздільського МВ ГУМВС» від 16
листопада 2010 року № 1290 та наказу ГУМВС
України у Львівській області від 31
січня 2011 року № 31 о/с позивача
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас Збройних Сил України за пунктом 64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ з посади помічника
начальника відділу - оперативного
чергового чергової частини штабу
Новороздільського МВ ГУМВС у
Львівській області з 31 січня 2011 року.
Підставою звільнення ОСОБА_1 стало те,
що 5 листопада 2010 року прокуратурою
Львівської області порушено
кримінальну справу відносно
працівників Новороздільського МВ
ГУМВС України у Львівській області за
ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.
364 КК України, за тим фактом, що 26 жовтня
2010 року мешканець АДРЕСА_1 ОСОБА_2
телефоном повідомив чергову частину
Новороздільського МВ ГУМВС України у
Львівській області про незаконне
заволодіння його автомобілем і за цим
повідомленням на місце події прибула
група працівників міліції, які
отримали від заявника письмову заяву
про злочин, оглянули місце події,
опитали окремих осіб, після чого
переконали ОСОБА_2 не наполягати на
реєстрації заяви про злочин, а коли
повернулись до відділу міліції,
зазначену заяву не зареєстрували у
встановленому порядку, не прийняли
рішення про порушення кримінальної
справи, не провели першочергові слідчі
дії для розкриття злочину. Проте
постановою старшого слідчого
Миколаївської міжрайонної прокуратури
від 24 грудня 2010 року було закрито
зазначену кримінальну справу на
підставі п. 2 ст. 6 КПК України, оскільки
в ході досудового слідства не здобуто
достатніх даних вважати, що
працівниками міліції отримано
повідомлення від ОСОБА_2 про незаконне
заволодіння його транспортним засобом
та що здійснювався виїзд
слідчо-оперативної групи за місцем
проживання ОСОБА_2 Просив з урахуванням
уточнення позовних вимог скасувати
накази ГУ МВС України у Львівській
області від 16 листопада 2010 року № 1290 та
від 31 січня 2011 року № 31 о/с в частині
визнання позивача винним у вчиненні
дисциплінарного проступку та
накладення на нього дисциплінарного
стягнення - звільнення з органів
внутрішніх справ, зобов'язати
відповідача поновити ОСОБА_1 на посаді
помічника начальника відділу -
оперативного чергового чергової
частини штабу Новороздільського МВ
ГУМВС у Львівській області; стягнути з
відповідача на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в розмірі 5599 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15 вересня
2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_1
залишено без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 14 квітня 2011
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного процесуального та
матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити його
позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу в органах
внутрішніх справ, перед звільненням зі
служби займав посаду помічника
начальника відділу - оперативного
чергового чергової частини штабу
Новороздільського МВ ГУМВС у
Львівській області.

26 жовтня 2010 року позивач працював
черговим з отримання і реєстрації заяв
і повідомлень про злочини
Новороздільського МВ ГУМВС у
Львівській області.

26 жовтня 2010 року громадянин ОСОБА_2
зателефонував у чергову частину
Новороздільського МВ ГУМВС у
Львівській області та повідомив про
факт незаконного заволодіння його
автомобілем в АДРЕСА_1. Реагуючи на це
повідомлення, прибула
слідчо-оперативна група, яка відібрала
у ОСОБА_2 заяву про вчинений злочин, та
при цьому переконали ОСОБА_2 не
наполягати на реєстрації його заяви,
мотивуючи це тим, що можливо викрадений
автомобіль йому захочуть повернути за
винагороду. Заяву ОСОБА_2 в ЖРЗПЗ не
зареєстрували, законне рішення по цій
заяві не приймалось, першочергові
слідчі дії не проводились.

5 листопада 2010 року прокуратурою
Львівської області порушено
кримінальну справу відносно
працівників Новороздільського МВ ГУ
МВС України у Львівській області за
ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.
364 КК України.

Наказом ГУМВС України у Львівській
області «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників Новороздільського МВ
ГУМВС» від 16 листопада 2010 року № 1290 на
ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне
стягнення - звільнення з органів
внутрішніх справ за грубе порушення
вимог кримінально-процесуального
законодавства, Закону України «Про
міліцію», наказів МВС України від 14
квітня 2004 року № 400, від 30 квітня 2004 року
№ 458, від 4 жовтня 2003 року № 1155, від 28
квітня 2009 року № 181, що призвело до
порушення кримінальної справи.

Наказом ГУМВС України у Львівській
області від 31 січня 2011 року № 31 о/с
капітана міліції ОСОБА_1 звільнено з
органів внутрішніх справ за пунктом 64
«є» (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ з посади
помічника начальника відділу -
оперативного чергового чергової
частини штабу Новороздільського МВ
ГУМВС у Львівській області.

Постановою старшого слідчого
Миколаївської міжрайонної прокуратури
від 24 грудня 2010 року
кримінальну справу, порушену за
ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст.
364 КК України, було закрито на підставі
п. 2 ст. 6 КПК України, оскільки в ході
досудового слідства не здобуто
достатніх даних вважати, що працівники
міліції отримали повідомлення від
ОСОБА_2 та що здійснювався виїзд
слідчо-оперативної групи за місцем
проживання ОСОБА_2

Відповідно до положень пункту 2.1
Інструкції про порядок приймання
реєстрації та розгляду в органах
внутрішніх справ і підрозділах
внутрішніх справ України заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються, затвердженої наказом МВС
України від 14 квітня 2004 року № 400
(чинному на час існування спірних
правовідносин), приймання заяв і
повідомлень про злочини, що вчинені або
готуються, незалежно від місця і часу
їх вчинення, повноти отриманих даних, а
також особистості заявника,
здійснюється тим органом внутрішніх
справ, до якого надійшло звернення чи
повідомлення, цілодобово оперативним
черговим.

Оперативний черговий, прийнявши заяву
чи повідомлення про злочин,
зобов'язаний діяти згідно з
Інструкцією з організації реагування
органів внутрішніх справ на
повідомлення про злочини, інші
правопорушення та події, затвердженої
наказом МВС України «Про
вдосконалення реагування на
повідомлення про злочини, інші
правопорушення і події та забезпечення
оперативного інформування в органах і
підрозділах внутрішніх справ України»
від 4 жовтня 2003 року № 1155, зокрема,
негайно направити на місце події
слідчо-оперативну групу чи оперативну
групу та вжити всіх можливих заходів,
щоб запобігти злочину або припинити
його, організувати невідкладні дії з
розкриття злочину у короткий термін.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, відмовляючи у
задоволенні позову, обґрунтовано
зазначив, що висновки постанови про
закриття кримінальної справи
ґрунтуються на невпізнанні свідками
під час проведеного впізнання тих
працівників, які прибули до
потерпілого ОСОБА_2 в складі
слідчо-оперативної групи 26 жовтня
2010 року, серед яких позивача не було,
оскільки він виконував обов'язки
оперативного чергового і на місце
злочину не виїжджав. Крім цього,
відповідно до висновку відповідача про
результати перевірки інформації,
викладеної у рапорті працівників
Новороздільського МВ ГУМВС у
Львівській області від 26 січня 2011 року
ОСОБА_2 28 жовтня 2010 року звертався у ВВБ
у Львівській області СВБ ГУБОЗ МВС
України із скаргою на бездіяльність
працівників ГУМВС у Львівській
області, які не вживають жодних заходів
щодо розшуку викраденого у нього
автомобіля, про крадіжку якого він
повідомив в міліцію 26 жовтня 2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про Дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України» від
22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Статут)
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно зі статтею 2 Статуту
дисциплінарним проступком є
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 7 Статуту службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу,
зокрема, дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики; з
гідністю і честю поводитися в
позаслужбовий час, бути прикладом у
дотриманні громадського порядку,
припиняти протиправні дії осіб, які їх
учиняють.

Стаття 12 Статуту передбачає, що на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження; 2)
зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5)
попередження про неповну посадову
відповідність; 6) звільнення з посади; 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь; 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Враховуючи викладене, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
обґрунтованого висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги, висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 14
квітня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Ситников О.Ф.