Справа № 805/3229/14
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 р.
Справа № 805/3229/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шинкарьової І.В.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м.Маріуполя про
визнання дій незаконними, скасування
рішень, -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Жовтневому районі
м.Маріуполя про визнання дій щодо
винесення рішень №5 від 09 січня 2014 року,
№5207 від 30 грудня 2013 року, №5208 від 30
грудня 2013 року, №5209 від 30 грудня 2013
року, №5210 від 30 грудня 2013 року
незаконними, скасування рішень №5 від 09
січня 2014 року, №5207 від 30 грудня 2013 року,
№5208 від 30 грудня 2013 року, №5209 від 30
грудня 2013 року, №5210 від 30 грудня 2013
року, мотивуючи свої вимоги тим, що
позивачем отримані рішення про
застосування фінансових санкцій:

№5 від 09 січня 2014 року про застосування
фінансових санкцій за несвоєчасне
подання звітності на суму 170,00 грн.;

№5207 від 30 грудня 2013 року за
приховування суми доходу, на які
нараховуються страхові внески на суму
63,70 грн.;

№5208 від 30 грудня 2013 року за
донарахування сум своєчасно не
обчислених страхових внесків на суму
459,63 грн.;

№5209 від 30 грудня 2013 року за неподання
розрахунку сум страхових внесків на
суму 2451,98 грн.;

№5210 від 30 грудня 2013 року за подання
недостовірних відомостей, що
використовуються у системі
персоніфікованого обліку на суму 1100,12
грн.

Позивач вважає прийнятті рішення
неправомірними у зв'язку із
невідповідністю їх діючому
законодавству, оскільки вони винесені
на підставі частин ст.106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», які втратили
чинність з 01 січня 2011 року.

Представники сторін до судового
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином, позивач надав заяву про
розгляд справи без його участі.

Приймаючи до уваги, що всі особи, які
беруть участь у справі, не прибули у
судове засідання та належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, відповідно до ч.6
ст.128 КАС України суд розглядає справу у
письмовому провадженні.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрована як фізична
особа-підприємець 22 жовтня 1997 року.

На підставі направлення від 02 грудня 2013
року №200/21, виданого управлінням
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя, на підставі статті
13 та абзацу шостого пункту 7 розділу 6
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
відповідно до письмової заяви платника
від 29 листопада 2013 року проведена
позапланова перевірка позивача у
період з 02 грудня по 03 грудня 2013 року з
питань нарахування та сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, інших
платежів, контроль за нарахуванням та
сплатою яких покладено на органи
Пенсійного фонду України за звітний
період з 01 січня 2004 року по 29 листопада
2013 року, за фінансовий період з 01 січня
2010 року по 29 листопада 2013 року, а також
достовірності відомостей, поданих до
Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування за період з 01
січня 2004 року по 29 листопада 2013 року, за
наслідками якої складено акт від 03
грудня 2013 року №194/22 (а.с.14-32,33.

Згідно акту перевірки позивач порушив:

- п.п.4,6 ч.2 ст.17 та ч.1, 2 ст.19 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а саме:
платником занижена сума фактичних
витрат на оплату праці - 63,70 грн., у тому
числі за 2006 рік завищено на 25,00 грн., за
2007 рік занижено на 88,70 грн.;

- п.4,6 ч.2 ст.17, ч.1,2 ст.19 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а саме:
платником занижені суми страхових
внесків за ставкою 31,8-33,2% у розмірі 21,50
грн. та завищена суми страхових внесків
за ставкою 0,5-2% у розмірі 5,00 грн., утому
числі за 2006 рік завищено внесків у сумі
8,45 грн., за 2007 рік занижено внесків у
сумі 24,95 грн.;

- п.6 ч.2 ст.17, ч.1, 2 ст.19 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а саме:
недостовірне подання індивідуальних
відомостей, що використовуються в
системі персоніфікованого обліку.

За наслідками перевірки відповідачем
винесені наступні рішення про
застосування фінансових санкцій:

- №5207 від 30 грудня 2013 року за
приховування суми доходу, на які
нараховуються страхові внески на суму
63,70 грн. (а.с.10);

- №5208 від 30 грудня 2013 року за
донарахування сум своєчасно не
обчислених страхових внесків на суму
459,63 грн. (а.с.11);

- №5209 від 30 грудня 2013 року за
неподання розрахунку сум страхових
внесків на суму 2451,98 грн. (а.с.12);

- №5210 від 30 грудня 2013 року за
подання недостовірних відомостей, що
використовуються у системі
персоніфікованого обліку на суму 1100,12
грн. (а.с.13).

Крім того, відповідачем проведена
перевірка позивача з питання
додержання строків та встановленої
форми подання звіту про суми
нарахованої заробітної плати
(грошового забезпечення, доходу)
застрахованих осіб та суми нарахованих
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
органів Пенсійного фонду платника
страхових внесків, за наслідками якої
складено акт від 09 січня 2013 року №5
(а.с.8).

Згідно акту перевірки встановлено
несвоєчасне подання розрахунку сум
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2007 рік.

За наслідками перевірки відповідачем
винесене рішення про застосування
фінансових санкцій №5 від 09 січня 2014
року про застосування фінансових
санкцій за несвоєчасне подання
звітності на суму 170,00 грн. (а.с.9).

За період до 1 січня 2011 року відносини,
що виникали між суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, регулювалися
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон №1058-IV).
Зазначеним Законом визначалися
платники страхових внесків, порядок їх
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

01 січня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі Закон
№2464-VI).

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних
положень Закону №2464-VI визнано такими,
що втратили чинність, частини 1-9 статті
106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до п. 3 ч. 9 статті 106 Закону
№1058-IV, за приховування (заниження)
страхувальником суми заробітної плати
(виплат, доходу), на які нараховуються
страхові внески, накладається штраф у
розмірі всієї суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу), а в разі повторного протягом
року такого порушення - штраф у
триразовому розмірі суми прихованої
(заниженої) заробітної плати (виплат,
доходу).

Згідно з п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону №1058-IV за
неподання, несвоєчасне подання,
подання не за встановленою формою або
подання недостовірних відомостей, що
використовуються в системі
персоніфікованого обліку та іншої
звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних
органів ПФУ накладається штраф у
розмірі 10 відсотків суми страхових
внесків, які були сплачені або
підлягали сплаті за відповідний
звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання
відомостей, звітності, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а в разі повторного
протягом року такого порушення - у
розмірі 20 відсотків зазначених сум та
не менше 20 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону №2464-VI, що набрав чинності з 1
січня 2011 року, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
1 січня 2011 року, поширюється лише на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій, які
були нараховані та/або не сплачені до
зазначеної дати. Питання ж
відповідальності страховиків, не
пов'язані із такою заборгованістю,
знаходяться поза межами регулювання,
зокрема, Закону №1058-ІV та абзаців
третього, п'ятого, шостого пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону №2464-VI.

Таким чином, нарахування після 1 січня
2011 року відповідачем на підставі
пунктів 3, 5 частини дев'ятої статті 106
Закону № 1058-ІV позивачу штрафних
санкцій за несвоєчасне подання
звітності, за приховування суми
доходу, на які нараховуються страхові
внески, за неподання розрахунку сум
страхових внесків, подання
недостовірних відомостей, що
використовуються у системі
персоніфікованого обліку, є
протиправним.

Щодо правомірності рішення №5208 про
застосування фінансових санкцій за
донарахування органом Пенсійного
фонду України або страхувальником сум
своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків від 30
грудня 2013 року, то пунктом 4 частини
дев'ятої статті 106 Закону №1058-IV, яка
діяла до 1 січня 2011 року, було
передбачено, що за донарахування
територіальним органом ПФУ або
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та не сплачених страхових
внесків накладається штраф у розмірі
п'яти відсотків зазначених сум за
кожний повний або неповний місяць, за
який донараховано ці суми. Із набранням
чинності Законом №2464-VI наведена вище
норма матеріального права була
скасована (підпункт «й» пункту 12
Прикінцевих та Перехідних положень
зазначеного Закону).

Проаналізувавши наведені норми права,
суд дійшов висновку, що заборгованість
у зв'язку з несплатою страхових
внесків, а відтак і накладені штрафні
санкції мають бути застосовані
(стягнуті) і після 1 січня 2011 року,
оскільки зазначені заборгованість і
штрафні санкції виникли в період дії
пункту 4 частини дев'ятої статті 106
Закону №1058-IV.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України, що
висловлена у постановах від 26 березня
2013 року (справа №21-71а13), від 20 листопада
2012 року (справа №21-367а12).

Згідно з частини 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
правомірність дій в частині складання
рішень про застосування фінансових
санкцій №5 від 09 січня 2014 року за
несвоєчасне подання звітності на суму
170,00 грн.; №5207 від 30 грудня 2013 року за
приховування суми доходу, на які
нараховуються страхові внески на суму
63,70 грн.; №5209 від 30 грудня 2013 року за
неподання розрахунку сум страхових
внесків на суму 2451,98 грн.; №5210 від 30
грудня 2013 року за подання
недостовірних відомостей, що
використовуються у системі
персоніфікованого обліку на суму 1100,12
грн.

Згідно ч. 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м.Маріуполя про визнання дій
незаконними, скасування рішень -
задовольнити частково.

Визнати дії щодо винесення рішень №5
від 09 січня 2014 року, №5207 від 30 грудня 2013
року, №5209 від 30 грудня 2013 року, №5210 від
30 грудня 2013 року незаконними

Скасувати рішення №5 від 09 січня 2014
року про застосування фінансових
санкцій за несвоєчасне подання
звітності на суму 170,00 грн.

Скасувати рішення №5207 від 30 грудня 2013
року про застосування фінансових
санкцій за приховування суми доходу, на
які нараховуються страхові внески на
суму 63,70 грн.

Скасувати рішення №5209 від 30 грудня 2013
року про застосування фінансових
санкцій за неподання розрахунку сум
страхових внесків на суму 2451,98 грн.;

Скасувати рішення №5210 від 30 грудня 2013
року про застосування фінансових
санкцій за подання недостовірних
відомостей, що використовуються у
системі персоніфікованого обліку на
суму 1100,12 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 витрати по сплаті судовий збір у
розмірі 43,36 грн.

Постанова може бути оскаржена через
Донецький окружний адміністративний
суд в апеляційному порядку протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Шинкарьова І.В.