Справа № 258/13/14-а
Суддя: Сіваченко І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Дорошенко В.Г.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
справа №258/13/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Білак С.В.,

секретар судового засідання
Запорожцева Г.В.

за участі позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Кольцової
А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Кіровського районного суду
м. Донецька від 28 березня 2014 року у
справі № 258/13/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька про
проведення перерахунку пенсійних
виплат та стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька (далі -
Управління). Суть позовних вимог ОСОБА_2
полягає в тому, що постановою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року Управління було зобов'язано
здійснити перегляд призначеної з 12
грудня 2011 року позивачу пенсії за
віком, шляхом співставлення даних щодо
фактичної сплати страхових внесків з
заробітної плати позивача за період з 01
вересня 1993 року по 31 серпня 1998 року
згідно з відомостями бухгалтерського
обліку Приватного підприємства (далі -
ПП) «Сіменс». При цьому, до теперішнього
часу вказана постанова суду
відповідачем не виконана, у зв'язку з
чим позивач просив суд зобов'язати
відповідача перерахувати йому пенсію
відповідно до діючого законодавства,
із застосуванням періоду 1993-1998 років
реально сплачених позивачем страхових
внесків, стягнути з Управління 45 068,79
грн. у якості відшкодування
матеріальної шкоди, спричиненої
позивачу у зв'язку з витратами,
пов'язаними з неодноразовими
розглядами у суді справ щодо
оскарження дій відповідача та стягнути
з відповідача зазначеної суми у якості
відшкодування моральної шкоди,
спричиненої незаконними діями
відповідача у зв'язку з невиконанням
постанови суду та порушенням його прав
позивача у зв'язку з невиплатою пенсії
в тому розмірі, на який він має право за
законом.

Крім того, просив зобов'язати
відповідача відповісти на листи
позивача від 04.03.2013, від 01.04.2013.

Постановою Кіровського районного суду
м. Донецька від 28 березня 2014 року у цій
справі у задоволенні позовних вимог
відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову місцевого
суду та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі. При цьому апелянтом
збільшено розмір відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

На обґрунтування апеляційної скарги та
уточнень до неї наведено практично ті
самі доводи, що і в обґрунтування
позовної заяви.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу відповідачем висловлена згода з
висновками місцевого суду та прохання
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення - без
змін.

В судовому засіданні позивач підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
задовольнити, проти чого заперечував
представник відповідача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Слід зазначити, що збільшення ОСОБА_2
розміру відшкодування матеріальної та
моральної шкоди не відповідає
процесуальному законодавству,
оскільки згідно частини четвертої
статті 195 Кодексу адміністративного
судочинства (далі - КАС) України суд
апеляційної інстанції не може
розглядати позовні вимоги, що не були
заявлені в суді першої інстанції.

Стосовно вимог ОСОБА_2 про зобов'язати
відповідача відповісти на листи
позивача від 04.03.2013, від 01.04.2013, колегія
суддів зазначає наступне.

На обидва вказані звернення позивача
Управління надало відповіді: від 18.03.2013
№ 49/Г-01-01-01 (а.с.15), яку ОСОБА_2 отримав та
додав до позовної заяви; та від 05.04.2013 №
74/49/01//Г-01-01-15, копію якої представник
відповідача надав в судовому засіданні
апеляційної інстанції і яку, як
стверджує позивач, він не отримував
взагалі. В апеляційному суді
представник відповідача зазначав, що
ці відповіді були надіслані ОСОБА_2
простою кореспонденцією, тому
підтвердити факт отримання таких
документів позивачем не уявляється
можливим.

Апеляційний суд виходить з того, що
Закон України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про
звернення громадян» (далі - Закон №
393/96-ВР) не містить зобов'язання органів
державної влади та їх посадових осіб
надсилати відповіді на звернення
громадян рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення.

Обов'язок відповідача про розгляд
звернення ОСОБА_2, передбачений Законом
№ 393/96-ВР, Управлінням виконаний, про що,
як зазначалось раніше, свідчать
відповіді від 18.03.2013 № 49/Г-01-01-01 (а.с.15) та
від 05.04.2013 № 74/49/01//Г-01-01-15.

Відтак, позовні вимоги про зобов'язання
відповідача відповісти на листи
позивача від 04.03.2013, від 01.04.2013, колегією
суддів не можуть бути задоволені.

Незгода позивача із сутністю таких
відповідей, так само як і викладена в
цих відповідях відмова задовольнити
певні прохання /вимоги/ ОСОБА_2 може
бути підставою для звернення
останнього до суду з позовом про
зобов'язання Управління виконати такі
прохання /вимоги/.

Щодо вимог ОСОБА_2 про зобов'язання
відповідача перерахувати йому пенсію
відповідно до діючого законодавства,
із застосуванням періоду 1993-1998 років
реально сплачених позивачем страхових
внесків, колегія суддів зазначає
наступне.

Такі вимоги позивач заявив з
посиланням на статтю 267 КАС України,
ставлячи вимоги фактично виконати
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року в справі № 2а/0525/293/2012 (а.с.85-86).

Згідно частини дев'ятої статті 267 КАС
України особа-позивач, на користь якої
ухвалено постанову суду, має право
подати до суду першої інстанції заяву
про визнання протиправними рішень, дій
чи бездіяльності, вчинених суб'єктом
владних повноважень - відповідачем на
виконання такої постанови суду або
порушення прав позивача, підтверджених
такою постановою суду.

Частиною десятою цієї ж статті
визначено, що за відсутності обставин
протиправності відповідних рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень - відповідача та порушення
ним прав, свобод, інтересів
особи-позивача, суд залишає заяву без
задоволення. У разі наявності підстав
для задоволення заяви суд ухвалює одну
із постанов, що передбачені частиною
другою статті 162 цього Кодексу. Така
постанова може бути оскаржена лише в
апеляційному порядку.

Суд першої інстанції розглянув всі
вимоги ОСОБА_2 в одному провадженні, що
обумовлює перегляд такого судового
рішення і апеляційним судом в одному
провадженні.

Що стосується суті цієї частини вимог
ОСОБА_2, апеляційний суд зазначає
наступне.

19 лютого 2013 року Донецьким апеляційним
адміністративним судом була винесена
постанова, якою було зобов'язано
Управління здійснити перегляд
призначеної з 12 грудня 2011 року ОСОБА_2
пенсії за віком, шляхом співставлення
даних щодо фактичної сплати страхових
внесків з заробітної плати позивача за
період з 01 вересня 1993 року по 31 серпня
1998 року, згідно до відомостей
бухгалтерського обліку ПП «Сіменс».

Таке формулювання резолютивної
частини вказаного судового рішення
обумовлює неможливість його виконання
одноособово відповідачем.

Тому колегією суддів видаються
слушними пояснення відповідача щодо
того, що задля виконання судового
рішення в справі № 2а/0525/293/2012, для
співставлення даних Управління
запрошувало ОСОБА_2 надати оригінали
необхідних первинних документів,
зокрема, листом № 4149/02 від 05.03.13 (а.с.14),
який позивач отримав 28.03.2013, але до
теперішнього часу, як стверджує
відповідач, до Управління ОСОБА_2 не
з'явився, відповідних документів не
надав.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач не заперечував проти
того, що оригінали первинних
документів дійсно перебувають у нього.

Оскільки на час вирішення справи в суді
ОСОБА_2 не надав до Управління для
співставлення даних оригінали
первинних документів, стверджувати про
протиправність відповідних рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень - відповідача та порушення
ним прав, свобод, інтересів
особи-позивача не уявляється можливим.

Крім того, оскільки в судовому
засіданні не було встановлено, що
будь-якими рішеннями, діями чи
бездіяльністю відповідача відносно
ОСОБА_2 була спричинена будь-яка шкода,
об'єктивних та допустимих доказів її
спричинення до суду не надано, суд
вважає, що частина таких позовних вимог
апелянта щодо стягнення з Управління
матеріальної та моральної шкоди також
не підлягає задоволенню.

Відтак, підстав для задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2 не
вбачається.

В повному обсязі ухвалу виготовлено 25
квітня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 195-196, п. 1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, ст. 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м. Донецька від 28 березня 2014 року у
справі № 258/13/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Донецька про
проведення перерахунку пенсійних
виплат та стягнення шкоди - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
її в повному обсязі.

Головуючий:
І.В.Сіваченко

Судді:
О.О.Шишов

С.В.Білак