Справа № 2а-1970/3998/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Справа № 39798/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу представника позивачки ОСОБА_1
на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 11
січня 2012 року за позовом ОСОБА_1 до
управління Держкомзему у
Тернопільській області,
Тернопільської регіональної філії ДП
«Центр державного земельного
кадастру», третя особа на стороні
відповідачів, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії,
пов'язані із припиненням державної
реєстрації документа, що посвідчує
право на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом, у
якому просила зобов'язати відповідачів
управління Держкомзему у
Тернопільській області (далі -
Держкомзем), Тернопільську регіональну
філію ДП «Центр державного земельного
кадастру» (далі - ЦДЗК) вчинити дії,
пов'язані із припиненням державної
реєстрації державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку ТР № 012167, виданого ОСОБА_2

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11 січня 2012
року у справі № 2-а/1970/3998/11 у задоволенні
вказаного позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі
представник позивачки просив
зазначену постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою задовольнити позов ОСОБА_1 у
повному обсязі. Свої апеляційні вимоги
обґрунтовує тим, що не заперечує того,
що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір
стосовно використання господарської
будівлі - сараю, що розташований на
земельній ділянці, приватизованій
ОСОБА_2, однак виданий йому державний
акт на право приватної власності на
земельну ділянку визнано частково
недійсним та скасовано рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 08.12.2004 року.

З огляду на викладене апелянт вважає,
що у відповідачів були достатні
правові підстави для скасування запису
про державну реєстрацію документа, що
посвідчує право на земельну ділянку
згідно із приписами п. 22 та п. 23 Порядку
ведення Книги записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 09.09.2009
року № 1021.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
посилання позивачки ОСОБА_1 на рішенням
Тернопільського міськрайонного суду
від 08.12.2004 року не заслуговують на
увагу, оскільки вказаним судовим
рішенням не вирішувалося її права на
користування спірною земельною
ділянкою.

Оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник
спір щодо користування господарською
будівлею, то позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Відповідно до п. 1 ст. 3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) - це
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Як безспірно встановлено судом першої
інстанції і не заперечується
учасниками судового розгляду, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо
використання господарської будівлі -
сараю, який розташований на земельній
ділянці, що була приватизованою ОСОБА_2,
а отже і щодо використання відповідної
земельної ділянки, на якій він
розташований.

Відтак, оскільки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
виник спір про право цивільне, то і
захищати свої права та інтереси особи
повинні у порядку, передбаченому
цивільним судочинством.

З огляду на викладене та з урахуванням
приписів п. 1 ч. 1 ст. 157 та ч. 1 ст. 203 КАС
України суд апеляційної інстанції
вважає, що оскаржувана постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
а провадження у адміністративній
справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 199, 203, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу представника
позивачки ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 11
січня 2012 року та закрити провадження у
адміністративній справі № 2-а/1970/3998/11.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук