Справа № 2-а-839/2011/1520
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2014 р. Справа № 2-а-839/2011/1520

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Безусов Володимир Іванович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія
О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Миколаївської
районної державної адміністрації
Одеської області на постанову
Миколаївського районного суду
Одеської області від 07 листопада 2011
року в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Миколаївської районної державної
адміністрації Одеської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Миколаївської районної державної
адміністрації Одеської області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2006-2010 роки відповідно
до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат за рахунок
коштів Державного бюджету України з
урахуванням проведених виплат за
зазначений період.

В обґрунтування вимог позовної заяви
позивач зазначив, що він є ліквідатором
наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії,
і відповідно до ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 5 мінімальних
заробітних плат, але відповідач
виплачує їй вказану допомогу у значно
меншому розмірі.

Постановою Миколаївського районного
суду від 07 листопада 2011 року ОСОБА_2
поновлено пропущений строк зверненя до
суду; визнано неправомірними дії
відповідача щодо невиплати щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення
на користь ОСОБА_2; зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 розмір соціальних виплат на
оздоровлення за 2006, 2007, 2008, 2009, 2010 рік
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат з
урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
управління праці та соціального
захисту населення Миколаївської
районної державної адміністрації
Одеської області звернулось з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат за період
з 2006-2010 роки.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст.100 КАС України,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

З позовними вимогами про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
щорічної допомоги на оздоровлення за
період з 2006 - 2010 роки. відповідно до ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат позивач
звернувся до суду лише 21 липня 2011 року.

Враховуючи положення ст.99 КАС України,
позивачем було порушено строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав.

За таких підстав колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 21 січня
2011 року, що не було встановлено судом
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є ліквідатором наслідків
аварії на ЧАЕС ІІ категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на охорону їхнього життя і здоров'я,
соціального захисту потерпілого
населення, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них закріплені в Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
повинна виплачуватись щорічно
одноразова грошова допомога на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат і ця
допомога виплачується за місцем
проживання органами соціального
захисту населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати вказаної грошової
допомоги.

Відповідно до п.30 ст.71 Закону України
Про Державний бюджет України на 2007 рік»
дію ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати допомоги
на 2007 рік було зупинено.

Проте Рішенням Конституційного суду
України від 09.07.2007 року №6-рп/2007
зупинення дії ст.48 вищевказаного
Закону на 2007 рік в частині виплати
компенсацій і допомоги передбачене
ст.71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» було визнано
таким, що не відповідає Конституції
України.

Відповідно до п.п. 11 п.28 розділу II ЗУ
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» дію ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати допомоги
на 2008 рік було також зупинено.

Рішенням Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року №10рп/08 визнані
такими, не відповідають Конституції
України, вищевказані положення Закону
України «Про Державний бюджет раїни на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
припинення ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» стосовно
виплати щорічної допомоги в розмірах,
передбачених цією статтею.

Відповідачем незважаючи на викладені
обставини в 2010 року проводилася
виплата щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірах, встановлених
Постановою КМУ від 26.07.1996 року №836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Постановою КМУ від
12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 22 Конституції
України права і свободи громадянина
закріплені цією Конституцією, не є
вичерпними. При прийнятті нових
законів, або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Крім цього відповідно до ст.71 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» дія
положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Дію ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати
вищезазначеної щорічної допомоги на 2010
рік не було зупинено положеннями
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік».

Таким чином, не застосовуючи
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» при
розрахунку суми допомоги на
оздоровлення, виплачених позивачу,
відповідач фактично звузив
гарантовані права та пільги для
учасників ліквідації наслідків аварії
Чорнобильській АЕС ІІ категорії, що
суперечить нормам Закону України «Про
статус і соціальний захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
Конституції України.

Відсутність бюджетного фінансування
не може бути причиною невиконання
покладених на суб'єкта владних
повноважень зобов'язань, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується, на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

За таких обставин, апеляційний суд
доходить висновку про обґрунтованість
позовних вимог позивача щодо
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, і,
відповідно, необхідність їх
задоволення.

Зважаючи на все вище викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення,
порушивши норми матеріального права та
неповно з'ясувавши всі обставини, що
мають значення для справи, тому
оскаржувану постанову необхідно
скасувати та прийняти нову -про
задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202,
ч.2 ст. 205, ст.ст.207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Миколаївської районної державної
адміністрації Одеської області -
задовольнити частково.

Постанову Миколаївського районного
суду Одеської області від 07 листопада
2011 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2006-2009 роки відповідно
до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат за рахунок
коштів Державного бюджету України
залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову
постанову, якою позов ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Миколаївської
районної державної адміністрації
Одеської області задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Миколаївської районної державної
адміністрації Одеської області щодо
невиплати на користь ОСОБА_2 розмір
соціальних виплат на оздоровлення за
2010 рік відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат з урахуванням проведених виплат.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Миколаївської районної державної
адміністрації Одеської області
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_2 розмір соціальних виплат на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат з
урахуванням проведених виплат.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий суддя /підпис/ Єщенко
О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.