Справа № 135/485/14-а
Суддя: Волошина Т. В.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/485/14-а
Провадження у справі № 2-а/135/35/14
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі

26.03.2014
м. Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду
Вінницької області Волошина Т.В.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Апеляційної комісії
Державної пенітенціарної служби
України з питань розподілу направлення
та переведення для відбування
покарання осіб засуджених до
позбавлення волі про визнання рішення
протиправним та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до Апеляційної комісії
Державної пенітенціарної служби
України з питань розподілу направлення
та переведення для відбування
покарання осіб засуджених до
позбавлення волі про визнання
протиправним та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії.

На обґрунтування позовних вимог
зазначив, що його неправильно перевели
до виправної колонії №39, в той же час
має перебувати у виправній колонії №52,
оскільки статтею 93 Кримінально
виконавчого кодексу України
передбачено, що засуджений до
позбавлення волі відбуває весь строк
покарання в одній виправній чи
виховній колонії, як правило, у межах
адміністративно-територіальної
одиниці відповідно до його місця
проживання до засудження.

Просив суд скасувати рішення
відповідача від 05.12.2012 року та
зобов'язати відповідача перевести його
для відбування покарання з виправної
колонії №39 до виправної колонії за
його останнім місцем проживання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 107 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суддя
після одержання позовної заяви
з'ясовує, чи належить позовну заяву
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 107 КАС України
суддя відкриває провадження в
адміністративній справі на підставі
позовної заяви, якщо відсутні підстави,
зокрема, для відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України
адміністративне судочинство
здійснюється відповідно Конституції
України, цього Кодексу та міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про визначення
судової юрисдикції щодо вирішення
справи необхідно виходити з характеру
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач, суб'єктного складу сторін,
предмета спірних правовідносин.

Завданням адміністративного
судочинства згідно з ч. 1 ст. 2 КАС
України є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Основними ознаками правовідносин, з
яких виникають публічно-правові спори,
є підпорядкованість одного учасника
публічно-правових відносин іншому
-суб'єкту владних повноважень та участь
у публічно-правовому спорі з однієї
сторони суб'єкта, наділеного владними
повноваженнями, який здійснює владні
управлінські функції, при цьому ці
функції та повноваження повинні
здійснюватись цим суб'єктом саме у тих
правовідносинах, у яких виник спір.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Частиною 2 ст. 4 КАС України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові
справи, що належить вирішувати в
порядку кримінального судочинства.

Рішенням Конституційного Суду України
від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001
кримінальне судочинство визначається
як врегульований нормами КПК України
порядок діяльності органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду (судді) щодо порушення,
розслідування, розгляду і вирішення
кримінальних справ, а також діяльність
інших учасників кримінального процесу
-підозрюваних, обвинувачених,
підсудних, потерпілих, цивільних
позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів.

Зі змісту позовної заяви та доданих до
неї матеріалів вбачається, що
позивачем оскаржуються рішення
відповідача «з питань розподілу,
направлення та переведення для
відбування покарання осіб, засуджених
до позбавлення волі» з приводу
переведення з виправної колонії №39 до
виправної колонії за його останнім
місцем проживання у порядку статті 93
Кримінально виконавчого кодексу
України.

Відповідно до статті 4
Кримінально-виконавчого кодексу
України підставою виконання і
відбування покарання, зокрема, є вирок
суду, який набрав законної сили, інші
рішення суду.

Розподіл, направлення та переведення
для відбування покарання осіб,
засуджених до позбавлення волі на
певний строк та довічного позбавлення
волі, до установ виконання покарань
здійснюються на підставі статей 12, 64, 65
Кримінального кодексу України та
статей11, 18, 19, 86, 87, 92, 93, 101, 138, 140, 147
Кримінально-виконавчого кодексу
України за відповідними
індивідуальними та персональними
нарядами.

Розв'язання зазначених питань
стосується виконання вироку суду та,
відповідно до ст.534,535,537,539
Кримінально-процесуального кодексу
України, є однією із стадій
кримінального процесу, у зв'язку з чим
їх належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства.

Оскільки спірні правовідносини
витікають з кримінального та
кримінального процесуального
законодавства, тому цей спір не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Аналогічна позиція викладена у листі
Вищого адміністративного суду України
від 30.11.2009р. №1619/10/13-09 "Щодо застосування
норм процесуального права".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України
суд відмовляє у відкритті провадження
у справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене, суддя
Ладижинського міського суду
Вінницької області дійшов висновку про
відсутність підстав для розгляду
викладених позивачем у позові позовних
вимог в порядку адміністративного
судочинства.

Згідно з ч. 6 ст. 109 КАС України у разі
відмови у відкритті провадження в
адміністративній справі з підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
цієї статті, суд повинен роз'яснити
позивачеві, до юрисдикції якого суду
віднесено розгляд такої справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст.109, ст.160, ст.165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя Окружного
адміністративного суду міста Києва -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження в адміністративній справі.

Копію ухвали про відмову у відкритті
провадженні в адміністративній справі
надіслати особі, яка його подала.

Попередити позивача, що позовні
матеріали будуть йому надіслані
супровідним листом рекомендованим
поштовим відправленням із зворотною
розпискою про їх одержання після
спливу терміну для оскарження ухвали
про відмову у відкритті провадженні в
адміністративній справі. У випадку
оскарження ухвали про відмову у
відкритті провадження в
адміністративній справі позовні
матеріали будуть скеровані до
апеляційної інстанції разом з
апеляційною скаргою.

Роз'яснити позивачу, що повторне
звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Ухвала набирає законної сили в строк і
порядку, передбачені статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Ухвала може бути
оскаржена до Вінницького апеляційного
адміністративного суду за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 КАС України.

Суддя: