Справа № 2а-266/09
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р.
№
876/2789/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Кухтея Р.В., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Жидачівської
районної державної адміністрації
Львівської області на постанову
Жидачівського районного суду
Львівської області від 29 травня 2009 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання до вчинення дій та
стягнення недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

встановив:

29.04.2009 ОСОБА_1 звернулася в суд із
адміністративним позовом до УПСЗН
Жидачівської РДА Львівської області в
якому просила визнати неправомірними
дії відповідача щодо відмови виплатити
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, зобов'язати
його провести відповідний перерахунок
та стягнути заборгованість в сумі 2046,46
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що вона здійснює
догляд за малолітньою дитиною - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку, а тому відповідно до
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» має право на
отримання допомоги у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років. Однак, всупереч Закону, така
протягом періоду з липня по грудень 2007
року виплачувалася у значно меншому
розмірі, внаслідок чого утворилась
заборгованість в сумі 2046,46 грн.

Постановою Жидачівського районного
суду Львівської області від 29.05.2009 року
позов задоволено частково. Визнано
неправомірними дії та зобов'язано
УПСЗН Жидачівської РДА Львівської
області провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 09.07.2007 по 31.12.2007
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, з урахуванням виплачених
сум. У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Із цією постановою не погодився
відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку в частині
задоволення позову. Вважає, що суд
першої інстанції безпідставно
задовольнив позов за період з 09.07.2007 по
31.12.2007, оскільки відповідач не є
розпорядником бюджетних коштів, а тому
здійснював виплати у межах коштів
виділених на це з бюджету.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не прибули, хоча
належним чином повідомлені про дату,
час та місце судового розгляду, а тому у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України апеляційний розгляд справи
проведено в порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав
доповідь судді-доповідача, дослідив
матеріали справи та обговорив доводи
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Суд першої інстанції виходив з того, що
позивач належить до категорії
громадян, які мають право на допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» в розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з 09.07.2007 по 31.12.2007.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 є матір'ю малолітньої дитини -
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
обліку у відповідача та отримує
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку як
непрацююча, що підтверджується копіями
свідоцтва про народження та довідки
від 02.12.2008 № 2057 (а.с. 10-14).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21 листопада 1992 року N 2811-ХII (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин; далі - Закон N 2811-ХII),
громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 цього Закону передбачено, що
одним з видів такої державної допомоги
сім'ям з дітьми, є допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до ст. 15 Закону N 2811-ХII,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Згідно ст. 13 Закону N 2811-ХII, право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за цим
Законом, має особа, яка фактично
здійснює догляд за дитиною у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 р.
N 489-V, з метою приведення окремих норм
законів у відповідність із цим Законом,
дію частини 1 ст. 15 Закону України «Про
Державну допомогу сім'ям з дітьми» на
2007 рік зупинено. При цьому, статтею 56
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» встановлено, що у 2007
році щомісячна грошова допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, яка виплачується
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
передбачена у розмірі, що дорівнює
різниці між 50 відсотками прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 90 гривень для
незастрахованих осіб та не менше 23
відсотків прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
для застрахованих осіб, у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2007 року, справа
№6-рп/2007 за конституційним поданням 46
народних депутатів України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статей 29, 36,
частини другої статті 56, частини другої
статті 62, частини першої статті 66,
пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46
статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними). Рішення
Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними та є обов'язковим до
виконання на території України.

Частиною 2 статті 152 Конституції
України встановлено, що закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, з 09.07.2007 відновили дію
положення ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
згідно якої розмір державної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку дорівнює розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Відповідно до цього, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність у позивача права на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років за період з
09.07.2007 по 31.12.2007. Однак, як вбачається із
матеріалів справи така допомога
виплачувалась у значено меншому
розмірі, що є протиправним. Отже, суд
першої інстанції обґрунтовано визнав
такі дії відповідача неправомірними та
зобов'язав нарахувати і виплати спірну
допомогу за вказаний період у розмірі
визначеному Законом.

При цьому, суд першої інстанції
правильно зазначив щодо неможливості
стягнення з відповідача конкретно
визначеної суми коштів, оскільки
виключними повноваженнями щодо
нарахування та виплати такої допомоги
наділені органи праці та соціального
захисту населення, а тому суд не може
перебирати на себе функцію органу, на
який законом покладено такі
повноваження. У такому випадку
належним способом захисту є визнання
дій неправомірними та зобов'язання
органу праці та соціального захисту
населення здійснити нарахування і
виплату спірної допомоги.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання апелянта на
необхідність залучення до участі у
справі Міністерство фінансів України і
Міністерство праці та соціальної
політики України, оскільки згідно ч. 1
ст. 5 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», усі види
державної допомоги сім'ям з дітьми,
крім допомоги у зв'язку з вагітністю та
пологами жінкам, зазначеним у частині
другій статті 4 цього Закону,
призначають і виплачують органи
соціального захисту населення за
місцем проживання батьків
(усиновлювачів, опікуна,
піклувальника).

З наведених вище положень можна дійти
висновку, що нарахування і виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею тирирічного віку
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення за місцем проживання
батьків, а тому УПСЗН Жидачівської РДА
Львівської області є належним
відповідачем у цій справі.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
часткове задоволення позовних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав
для його скасування суд апеляційної
інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області -
залишити без задоволення, а постанову
Жидачівського районного суду
Львівської області від 29 травня 2009 року
у справі № 2а-266/09 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної може бути подана
касаційна скарга безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
Р.В. Кухтей

В.В. Ніколін