Справа № 826/2399/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 квітня 2014 року №
826/2399/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі колегії суддів:
головуючого судді Добрянської Я.І.,
суддів: Власенкової О.О., Кротюка О.В.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України в порядку письмового
провадження адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

та ОСОБА_2

до відповідача Міністерства юстиції
України

третя особа на стороні позивача
Державна виконавча служба України

про визнання протиправними дій та
бездіяльності.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися
в Окружний адміністративний суд м.
Києва з позовом до відповідача
Міністерства юстиції України, тертя
особа - Державна виконавча служба
України, про визнання протиправними
дій та бездіяльності.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
26.02.2014 р. головуючим суддею Добрянською
Я.І. було відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/2399/14, та
призначено справу до попереднього
судового розгляду на 13.03.2014 р.

В попередньому судовому
засіданні 13.03.2014 р. судом, з метою
надання сторонам часу для подачі
додаткових документів та доказів по
справі, було оголошено перерву до 20.03.2014
р.

Так, в попередньому судовому засіданні
20.03.2014 р. ОСОБА_2, як позивач, та як
представник позивача ОСОБА_1 позовні
вимоги підтримав повністю та просив
суд:

- визнати незаконними та
безпідставними дії Міністерства
юстиції України, що проявилися в
знищенні оригіналу заяви ОСОБА_1 від 03
вересня 2007 року вхідний № П-17492 на ім'я
старшого державного виконавця
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова Артура Володимировича про
виконання рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 р. № 25476/02 по
справі «Погребна проти України» в
повному обсязі та перерахування коштів
на рахунок в банку;

- визнати незаконною бездіяльність
Міністерства юстиції України, що
проявилася в неповерненні до
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
ДВС України оригіналу заяви ОСОБА_1 від
03 вересня 2007 року вхідний № П-17492 на ім'я
старшого державного виконавця
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова Артура Володимировича, для
приєднання до матеріалів виконавчого
провадження № 4529908;

- винести окрему ухвалу відносно
Міністерства юстиції України.

Зважаючи на сплату позивачем
судового збору за подання до суду
адміністративного позову майнового
характеру (докази чого наявні в
матеріалах справи), позивач в
подальшому не наголошував на позовній
вимозі щодо звільнення його від сплати
судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог ОСОБА_2, як позивач, та як
представник позивача ОСОБА_1 зазначив,
що відповідачем Міністерством юстиції
України було безпідставно та
протиправно вчинено дії щодо знищення
оригіналу заяви ОСОБА_1 від 03 вересня 2007
року вх. № П-17492 на ім'я старшого
державного виконавця Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України Абісова
Артура Володимировича про виконання
рішення Європейського суду з прав
людини від 15.02.2007 р. № 25476/02 по справі
«Погребна проти України» в повному
обсязі та перерахування коштів на
рахунок в банку, із необґрунтованим
посиланням Міністерства юстиції
України в даному випадку на Постанову
Кабінету Міністрів України від 30.11.2012 р.
№ 1242 «Про затвердження Типової
інструкції з діловодства у центральних
органах виконавчої влади, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих органах виконавчої влади» та
Наказ Головного архівного управління
при Кабінеті Міністрів України від
20.07.1998 р. № 41 «Про затвердження Переліку
типових документів», оскільки,
вчиняючи зазначені протиправні дії,
відповідач свідомо проігнорував той
факт, що такий оригінал заяви ОСОБА_1
від 03.09.2007 р. вх. №П-17492 не може втратити
практичного значення (що є виключно
припущенням відповідача) та є
необхідним і невід'ємним доказом по
багатьох судових справах, а також
вказана заява підлягала поверненню до
матеріалів виконавчого провадження №
4529908, відповідно до вимог чинного
законодавства.

Як наголосив ОСОБА_2 з приводу
зазначеного, відповідач незаконно не
врахував вимог чинного законодавства,
що заяви (клопотання) сторін
виконавчого провадження, які подаються
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» та матеріали за
наслідками їх розгляду, є невід'ємною
частиною виконавчого провадження і
приєднуються до нього (п. 3.3 Порядку
роботи з документами в органах
державної виконавчої служби,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5), а
відповідно - матеріали виконавчого
провадження, до якого належить і
вказана заява ОСОБА_1, не можуть бути
просто знищені органами виконавчої
влади, виключно з підстав втрати, на
думку самих органів виконавчої влади,
практичного значення такими
документами.

Представник відповідача в
попередньому судовому засіданні 20.03.2014
р. проти задоволення позовних вимог
позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заперечив,
зазначивши про те, що Міністерством
юстиції України було правомірно та без
порушення норм чинного законодавства
вчинено дії щодо знищення оригіналу
заяви ОСОБА_1 від 03 вересня 2007 року вх. №
П-17492 на ім'я старшого державного
виконавця Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України Абісова Артура
Володимировича про виконання рішення
Європейського суду з прав людини від
15.02.2007 р. № 25476/02 по справі «Погребна
проти України» в повному обсязі та
перерахування коштів на рахунок в
банку, оскільки, відповідно до пункту 4.2
Переліку тилових документів,
затвердженого наказом Головного
архівного управління при Кабінеті
Міністрів України від 20.07.1998 р. № 41, п. 315
первинні документи і додатки до них, що
фіксують факт виконання господарських
операцій і є підставою для записів у
реєстрах бухгалтерського обліку та
податкових записах (касові, банківські
документи, повідомлення банків і
переказні вимоги, виписки банків,
наряди на роботи, табелі, акти про
приймання, здавання і списання майна і
матеріалів, квитанції і накладні з
обліку товарно-матеріальних цінностей,
авансові звіти та ін.) зберігаються три
роки, а відповідно, на переконання
відповідача, оригінал такої заяви
ОСОБА_1 03 вересня 2007 року вх. № П-17492
після спливу трирічного терміну
зберігання, втратив практичне
значення, та був знищений відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 30.11.2012 р. № 1242 «Про затвердження
Типової інструкції з діловодства у
центральних органах виконавчої влади,
Ради міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевих органах виконавчої
влади».

Третя особа (Державна виконавча служба
України) в попереднє судове засідання
20.03.2014 р. не прибула та не скерувала
свого представника, однак 19.03.2014 р. від
останньої до канцелярії суду надійшло
клопотання про розгляд
адміністративної справи № 826/2399/14 без
участі представника Державної
виконавчої служби України.

Отже, зважаючи на неможливість
врегулювання спору в порядку,
визначеному ч. 3 ст. 111 КАС України,
ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20.03.2014 року було
закінчено підготовче провадження, та
призначено справу № 826/2399/14 до судового
розгляду колегією суддів.

Також, в попередньому судовому
засіданні 20.03.2014 р. ОСОБА_2, як позивач,
та як представник позивача ОСОБА_1
просив суд, зважаючи на неприбуття в
судове засідання третьої особи
Державної виконавчої служби України,
на підставі вимог ч. 6 ст. 128 КАС,
здійснювати судовий розгляд справи №
826/2399/14 в порядку письмового
провадження, проти чого не заперечив і
представник відповідача.

Таким чином, враховуючи клопотання
позивача щодо переходу до розгляду
зазначеної адміністративної справи №
826/2399/14 в порядку письмового
провадження, а також не прибуття в
судове засідання всіх осіб, що беруть
участь у справі (в даному випадку
третьої особи - Державної виконавчої
служби України), суд, на підставі вимог
ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, ухвалив
розглядати дану адміністративну
справу № 826/2399/14 в порядку письмового
провадження, про що всі сторони у
справі були повідомлені належним чином
та докази зазначеного містяться в
матеріалах справи.

Так, за наслідками переходу судом до
розгляду адміністративної справи №
826/2399/14 в порядку письмового
провадження, станом на 10.04.2014 р. інших
документів з приводу даного спору від
сторін до канцелярії суду не надходило.

Отже, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, 15.02.2007 року Європейський Суд з
прав людини виніс рішення по заяві №
25476/02 справа «Погребна проти України»
(«Урядовий кур'єр» від 11 серпня 2007 р. №
145, с .30), яким одноголосно визнав
порушення Україною п. 1 ст. 6, ст. 13
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод (далі також -
Конвенція) по не виконанню на протязі
4-х років 11 місяців не грошової частини
рішення Васильківського міського суду
Київської області від 31.01.2002 р. та
вирішив, що:

а) держава-відповідач має виконати
частину, яка не стосується виплати
присуджених коштів, рішення від 31.01.2002
р., і сплатити заявниці протягом трьох
місяців з дня, коли рішення стане
остаточним, відповідно до пункту 2
статті 44 Конвенції, 1 700 євро (тисячу
сімсот євро, як компенсацію за
нематеріальну шкоду та судові витрати,
плюс будь-який податок, який може бути
стягнуто з заявниці;

б) ця сума має бути конвертована у
національну валюту
держави-відповідача за курсом на день
здійснення платежу;

в) зі спливом зазначеного тримісячного
строку і до повного розрахунку на цю
суму нараховуватиметься простий
відсоток (simple interest) у розмірі граничної
позичкової ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в цей
період, плюс три відсотки.

З приводу наведеного, 17.08.2007 р. старший
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
Департаменту Державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Кириченко В.Г. виніс постанову про
відкриття виконавчого провадження №
4529908 з виконання рішення Європейського
суду з прав людини від 15.02.2007 р. заява №
25476 02 по справі «Погребна проти
України». Стягувач - ОСОБА_1, боржник -
Держава Україна.

В подальшому, ухвалою Київського
окружного адміністративного суду від
02.03.2011 року по справі № 2а-8128/10/1070,
залишеною без змін Ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 04.10.2011 р., керуючись ст.ст. 69, 70, 73, 74, 75,
160, 165 КАС України, було зобов'язано
надати Міністерство юстиції України та
Департамент ДВС Міністерства юстиції
України оригінали та належним чином
завірені копії: супровідного листа від
20 серпня 2007 року № 25-50-212/13 старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Кириченка В.Г.; постанови від 17 серпня
2007року старшого державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Кириченка В.Г. про відкриття
виконавчого провадження № 4529908; заяви
ОСОБА_1 від 03 вересня 2007 року вхідний №
П-17492 на ім'я старшого державного
виконавця Департаменту Державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України Абісова А.В. про
виконання рішення в повному обсязі та
перерахування коштів по рішенню
Європейського суду з прав людини від
15.02.2007 р. на рахунок в банку.

Так, 09.12.2013 р. в межах виконавчого
провадження № 4529908 позивачі звернулися
до ДВС України з клопотанням № 30 від
09.12.2013 р., в якому просили
витребувати/отримати від Міністерства
юстиції України для приєднання до
матеріалів виконавчого провадження
ВП № 4529908 - оригінал заяви ОСОБА_1 від
03.09.2007 року вх. № П-17492, яку державний
виконавець Абісов А.В. надіслав в
оригіналі до Департаменту фінансової
діяльності, бухгалтерського обліку та
звітності Міністерства юстиції
України для перерахування коштів за
рішенням суду.

Враховуючи зазначене, 30.12.2013 р. за №
КО-17460/5-151/15 ДВС України, керуючись ст.ст.
5, 11, 90 Закону України «Про виконавче
провадження» звернулася до
Міністерства юстиції України та
Департаменту планово-фінансової
діяльності Міністерства юстиції
України з вимогою про надання до
відділу оригіналу такої заяви ОСОБА_1
від 03.09.2007 р. вх. № П-17492, або інформацію
щодо надходження зазначеного
звернення до Департаменту планово
фінансової діяльності.

Однак, листом від 22.01.2014 р. № 536-0-33-14/17
директор департаменту
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності -
головний бухгалтер Міністерства
юстиції України повідомив ДВС України,
що в березні 2012 року Міністерством
юстиції України було проведено
вилучення та знищення документів
планово - фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності за
2006-2007 роки, які не мають
науково-історичної цінності і втратили
практичне значення та не вносяться до
Національного архівного фонду, а тому,
оскільки запитувані документи за 2007
рік вилучені та знищені, надати
запитувану інформацію немає
можливості.

Отже, як зазначили позивачі в позовній
заяві, саме з вказаного листа від 22.01.2014
року, вони дізналися про порушення їх
прав та інтересів Міністерством
юстиції України внаслідок незаконного
та безпідставного знищення частини
матеріалів виконавчого провадження №
4529908, а саме оригіналу заяви ОСОБА_1 від
03.09.2007 р. вх. № П-17492 та доданих до неї
додатків, зважаючи на що були змушені
звернутися за захистом своїх порушених
прав та інтересів в судовому порядку до
Окружного адміністративного суду м.
Києва.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог позивачів,
зважаючи зокрема на наступне.

Так, як підтверджується наявними
матеріалами справи, та не
заперечувалося відповідачем,
Міністерством юстиції України в
березні 2012 році було вчинено дії щодо
вилучення та знищення документів
планово-фінансової діяльності,
бухгалтерського обліку та звітності за
2006-2007 роки, які не мають
науково-історичної цінності і втратили
практичне значення та не вносяться до
Національного архівного фонду, зокрема
і оригіналу заяви ОСОБА_1 від 03 вересня
2007 року вх. № П-17492 на ім'я старшого
державного виконавця Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України Абісова
Артура Володимировича про виконання
рішення Європейського суду з прав
людини від 15.02.2007 р. № 25476/02 по справі
«Погребна проти України» в повному
обсязі та перерахування коштів на
рахунок в банку.

В даному випадку, як зазначає
відповідач, вказані дії щодо знищення
певних документів (в тому числі і
оригіналу заяви ОСОБА_1 від 03 вересня 2007
року вх. № П-17492) були вчинені
Міністерством юстиції України
відповідно до вимог Постанови Кабінету
Міністрів України від 30.11.2012 р. № 1242
«Про затвердження Типової інструкції з
діловодства у центральних органах
виконавчої влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих
органах виконавчої влади», а також
пункту 4.2 Переліку тилових документів,
затвердженого наказом Головного
архівного управління при Кабінеті
Міністрів України від 20.07.1998 р. № 41,
згідно яких: первинні документи і
додатки до них, що фіксують факт
виконання господарських операцій і є
підставою для записів у реєстрах
бухгалтерського обліку та податкових
записах (касові, банківські документи,
повідомлення банків і переказні
вимоги, виписки банків, наряди на
роботи, табелі, акти про приймання,
здавання і списання майна і матеріалів,
квитанції і накладні з обліку
товарно-матеріальних цінностей,
авансові звіти та ін.) зберігаються три
роки.

Однак, із такими доводами відповідача
Міністерства юстиції України, щодо
правомірності вчинених ним дій зі
знищення оригіналу заяви ОСОБА_1 від 03
вересня 2007 року вх. № П-17492 на ім'я
старшого державного виконавця
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова Артура Володимировича про
виконання рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 р. № 25476/02 по
справі «Погребна проти України» в
повному обсязі та перерахування коштів
на рахунок в банку, що в даному випадку
є саме матеріалами виконавчого
провадження, а не документом
бухгалтерського обліку, - суд
погодитися не може, з огляду на таке.

З метою забезпечення виконання вимог
Закону України «Про державну виконавчу
службу» та Закону України «Про
виконавче провадження», наказом
Міністерства юстиції України від 25.12.2008
року № 2274/5 було затверджено Порядок
роботи з документами в органах
державної виконавчої служби.

Так, приписами п. 3.1 Порядку № 2274/5
передбачено, що діловодство з
виконання рішень в органах державної
виконавчої служби це - сукупність
процесів, що забезпечують
документування управлінської
інформації і організацію роботи із
службовими документами, що віднесені
до компетенції органів державної
виконавчої служби, з моменту їх
створення або надходження до
відправлення або передачі в архів.

Відповідно до п. 3.2 Порядку № 2274/5,
документи, віднесені до компетенції
органів державної виконавчої служби,
складаються з документів виконавчого
провадження та інших службових
документів.

Також, згідно положень п. 3.3 Порядку №
2274/5, документи виконавчого
провадження, в тому числі скарги, заяви
(клопотання) сторін виконавчого
провадження, які подаються відповідно
до Закону України «Про виконавче
провадження» та матеріали за
наслідками їх розгляду, є невід'ємною
частиною виконавчого провадження і
приєднуються до нього.

Тобто, на переконання суду, що
ґрунтується на нормах наведеного
чинного законодавства з приводу
порядку роботи з документами в органах
державної виконавчої служби, та
підтверджується наявними у справі
доказами, знищений відповідачем
оригінал заяви ОСОБА_1 від 03 вересня 2007
року вх. № П-17492 на ім'я старшого
державного виконавця Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України Абісова
Артура Володимировича про виконання
рішення Європейського суду з прав
людини від 15.02.2007 р. № 25476/02 по справі
«Погребна проти України» в повному
обсязі та перерахування коштів на
рахунок в банку, - не може розглядатися
як документ бухгалтерського обліку
(про що безпідставно зазначає
Міністерство юстиції України), проте як
останній відноситься саме до
матеріалів виконавчого провадження, що
мають зберігатися у відповідній справі
виконавчого провадження.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
суд вважає, що відповідач незаконно не
врахував вимог чинного законодавства
відносно того, що заяви (клопотання)
сторін виконавчого провадження, які
подаються відповідно до Закону України
«Про виконавче провадження» та
матеріали за наслідками їх розгляду, є
невід'ємною частиною виконавчого
провадження і приєднуються до нього (п.
3.3 Порядку роботи з документами в
органах державної виконавчої служби,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5), а
відповідно - матеріали виконавчого
провадження, до якого належить і
вказана заява ОСОБА_1, не можуть бути
просто знищені органами виконавчої
влади, виключно з підстав втрати, на
думку самих органів виконавчої влади,
практичного значення такими
документами.

Тобто, посилання відповідача на те, що
вказаний оригінал заяви ОСОБА_1 від 03
вересня 2007 року вх. № П-17492 втратив
практичне значення, є виключно
припущенням відповідача, а зазначений
знищений документ - є невід'ємним
доказом по багатьох судових справах, а
також вказана заява підлягала
поверненню до матеріалів виконавчого
провадження № 4529908, відповідно до вимог
чинного законодавства.

Зважаючи на зазначене, що
підтверджується допустимими доказами
у справі та кореспондується з вимогами
чинного законодавства, суд вважає
обґрунтованою позовну вимогу
позивачів щодо:

- визнання незаконними та
безпідставними дій Міністерства
юстиції України, що проявилися в
знищенні оригіналу заяви ОСОБА_1 від 03
вересня 2007 року вхідний № П-17492 на ім'я
старшого державного виконавця
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова Артура Володимировича про
виконання рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 р. № 25476/02 по
справі «Погребна проти України» в
повному обсязі та перерахування коштів
на рахунок в банку.

Однак, зважаючи на те, що оригінал такої
заяви ОСОБА_1 від 03 вересня 2007 року
вхідний № П-17492 був протиправно
знищений Міністерством юстиції
України, останнє фактично не мало
можливості повернути оригінал
зазначеної заяви до Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України ДВС
України, відповідно до чого друга
позовна вимога позивачів (щодо
визнання незаконною бездіяльності
Міністерства юстиції України, що
проявилася в неповерненні до
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
ДВС України оригіналу заяви ОСОБА_1 від
03 вересня 2007 року вхідний № П-17492 на ім'я
старшого державного виконавця
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова Артура Володимировича, для
приєднання до матеріалів виконавчого
провадження № 4529908) - є такою, що не може
бути задоволена з об'єктивних причин,
зазначених вище, а саме: неможливістю
повернення до виконавчої служби
оригіналу вже знищенної (протиправно)
заяви.

Крім того, з приводу заявленої
позивачами позовної вимоги щодо
винесення окремої ухвали відносно
Міністерства юстиції України, суд
вважає останню такою, що також не
підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ст. 166 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, виявивши під
час розгляду справи порушення закону,
може постановити окрему ухвалу і
направити її відповідним суб'єктам
владних повноважень для вжиття заходів
щодо усунення причин та умов, що
сприяли порушенню закону. Про вжиті
заходи суд повідомляється не пізніше
одного місяця після надходження
окремої ухвали.

Також, відповідно до
Науково-практичного коментарю до
статті 166 Кодексу адміністративного
судочинства України станом на 15.12.2012 р.,
суд має право, але не зобов'язаний
постановляти окрему ухвалу, проте, на
думку редакції, виходячи з особливого
статусу суду в системі органів, що
забезпечують правовий порядок, суд
зобов'язаний реагувати на випадки
очевидних, умисних або системних
порушень закону.

Окрема ухвала (постанова) має бути
обґрунтованою і вмотивованою. Вона
може бути винесена тільки на підставі
матеріалів, досліджених у суді, та має
містити вказівку на дійсні причини й
умови, які сприяли вчиненню злочину або
іншого правопорушення. Обставини, які
належать до причин і умов, що сприяли
вчиненню правопорушення, підлягають
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженню в судовому засіданні. За
необхідності слід заслухати показання
осіб, дії або бездіяльність яких
сприяли вчиненню злочину, витребувати
додаткові матеріали, призначити
експертизу або здійснити інші
процесуальні дії.

Тобто, при винесенні окремої ухвали
стосовно органу владних повноважень,
суд зобов'язаний в повному обсязі та
належним чином встановити
систематичність та умисність вчинення
таким органом владних повноважень
однорідних порушень вимог закону.

В даному випадку, суд вважає, що
позивачем не було допустимими доказами
по справі доведено суду систематичного
та умисного знищення Міністерством
юстиції України матеріалів
виконавчого провадження, а
безпідставне та протиправне вчинення
відповідачем дій щодо знищення
оригіналу заяви ОСОБА_1 від 03 вересня 2007
року вх. № П-17492 відбулося внаслідок
невірного розуміння відповідачем
положень Постанови Кабінету Міністрів
України від 30.11.2012 р. № 1242 «Про
затвердження Типової інструкції з
діловодства у центральних органах
виконавчої влади, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, місцевих
органах виконавчої влади» та Наказу
Головного архівного управління при
Кабінеті Міністрів України від 20.07.1998 р.
№ 41 «Про затвердження Переліку типових
документів», про що чітко було
зазначено судом в мотивувальній
частині постанови, відповідно до чого,
в подальшому Міністерство юстиції
України повинно чітко дотримуватися
вимог п. 3.3 Порядку роботи з документами
в органах державної виконавчої служби,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5,
згідно якого заяви (клопотання) сторін
виконавчого провадження, які подаються
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» та матеріали за
наслідками їх розгляду, є невід'ємною
частиною виконавчого провадження і
приєднуються до нього, а отже -
матеріали виконавчого провадження, до
якого належать і заяви (клопотання)
сторін виконавчого провадження, не
можуть бути просто знищені органами
виконавчої влади, виключно з підстав
втрати, на думку самих органів
виконавчої влади, практичного значення
такими документами, за спливом терміну
зберігання документів бухгалтерського
обліку, до яких останні не належать.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно вимог з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень не довів суду
правомірності вчинених ним дій щодо
безпідставного знищення оригіналу
заяви ОСОБА_1 від 03 вересня 2007 року вх. №
П-17492 на ім'я старшого державного
виконавця Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України Абісова Артура
Володимировича про виконання рішення
Європейського суду з прав людини від
15.02.2007 р. № 25476/02 по справі «Погребна
проти України» в повному обсязі та
перерахування коштів на рахунок в
банку, замість повернення оригіналу
такої заяви до ДВС України для
приєднання до матеріалів виконавчого
провадження № 4529908, оскільки вказана
заява не є документом бухгалтерського
обліку (що може бути знищений за
спливом терміну зберігання), а є
частиною матеріалів виконавчого
провадження № 4529908, та повинна бути
повернута до зазначеної справи
виконавчого провадження.

Натомість позивачі довели суду
обґрунтованість заявлених ними
позовних вимог щодо безпідставного
знищення відповідачем оригіналу заяви
ОСОБА_1 від 03 вересня 2007 року вх. № П-17492
на ім'я старшого державного виконавця
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова Артура Володимировича про
виконання рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 р. № 25476/02 по
справі «Погребна проти України» в
повному обсязі та перерахування коштів
на рахунок в банку, що підтверджується
допустимими доказами по справі,
відповідно до чого, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог позивачів у
зазначеній частині.

В позовній заяві та в судовому
засіданні позивачі не заявляли
позовної вимоги щодо відшкодування
судових витрат із сплати судового
збору. Тому суд не вирішував питання, в
порядку ст. 94 КАС України, щодо
розподілу між сторонами судових
витрат.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
та керуючись ст.ст. 2, 86, 71, 94, 97, 158-163 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії
Міністерства юстиції України щодо
знищення оригіналу заяви ОСОБА_1 від 03
вересня 2007 року вхідний № П-17492 на ім'я
старшого державного виконавця
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
Абісова Артура Володимировича про
виконання рішення Європейського суду з
прав людини від 15.02.2007 р. № 25476/02 по
справі «Погребна проти України» в
повному обсязі та перерахування коштів
на рахунок в банку.

3. В іншій частині позовних
вимог відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Головуючий Суддя:
Я.І. Добрянська

Судді:
О.О. Власенкова

О.В. Кротюк

Дата складання та підписання в
повному обсязі постанови - 10.04.2014 р.