Справа № 2а-1134/12/2670
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"23" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/77281/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом за позовом ОСОБА_4 до Кабінету
Міністрів України, третя особа -
Державна комісія з регулювання ринків
фінансових послуг України про визнання
бездіяльності та зобов'язання видати
розпорядження, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 травня 2012 року і ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 1 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и в:

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, у якому просила
визнати протиправною бездіяльність
Кабінету Міністрів України щодо
контролю за діяльністю кредитної
спілки «Християнська злагода» та
зобов'язати Кабінет Міністрів України
видати розпорядження, яким
відшкодувати їй суму коштів, внесених
на депозит у кредитній спілці
«Християнська злагода», з резервного
фонду Державного бюджету України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 травня 2012 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 1 листопада 2012 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
судове рішення про задоволення позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_4 є вкладником
кредитної спілки «Християнська
злагода».

Посилаючись на те, що 14.06.2011 Галицьким
районним судом міста Львова прийнято
обвинувальний вирок у кримінальній
справі по обвинуваченню голови
правління вказаної кредитної спілки по
факту розкрадання коштів вкладників, а
також на те, що грошовий внесок у сумі
28000 грн. їй не повернуто, 08.12.2011 вона
звернулась до Кабінету Міністрів
України та Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України із заявою про відшкодування
шкоди в розмірі цього вкладу з
резервного фонду державного бюджету
України.

Листом від 03.01.2012 № 41/40-12 Державна
комісія з регулювання ринків
фінансових послуг України повідомила
позивача, зокрема, про те, що 25.11.2010
комісією прийнято рішення про
виключення інформації про кредитну
спілку «Християнська злагода» та її
відокремлених підрозділів з
Державного реєстру фінансових установ
та анулювання свідоцтва про реєстрацію
фінансової установи. Таким чином з
вказаної дати кредитна сілка не
підпадає у її наглядову компетенцію.
Крім того вказано, що у зв'язку з
надходженням численних звернень від
громадян, які постраждали від
злочинів, з проханням відшкодувати
завдану їм шкоду, зокрема, внаслідок
незаконних дій керівництва кредитних
спілок, за рахунок коштів державного
бюджету, до Кабінету Міністрів України
було направлено лист з пропозицією
розроблення законопроекту щодо
відшкодування шкоди вказаним
громадянам з державного бюджету
України. Кабінетом Міністрів України
підтримано пропозицію Міністерства
юстиції України, Міністерства фінансів
України, Міністерства економіки
України про визначення на
законодавчому рівні механізму
здійснення компенсаційних виплат лише
тим особам, які постраждали від умисних
насильницьких злочинів. Проте, на
неодноразові звернення інспекції до
вказаних міністерств щодо
необхідності запровадження механізму
компенсації втрачених депозитів
вкладників кредитних спілок за рахунок
державного бюджету України, ініціатива
не була підтримана. На виконання
розпорядження Кабінету Міністрів
України № 580-р від 22.06.2011 «Про
затвердження плану заходів щодо
врегулювання проблемних питань
кредитної кооперації» та з метою
подальшого розвитку діяльності
кредитних спілок і захисту прав і
інтересів споживачів фінансових
послуг було створено робочу групу для
розробки проектів законодавчих актів,
передбачених Планом заходів, зокрема,
проекту розпорядження Кабінету
Міністрів України «Про внесення змін
до Концепції розвитку системи
кредитної кооперації».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до статті 26 Закону України
«Про кредитні спілки» державне
регулювання і нагляд за діяльністю
кредитних спілок здійснює
Уповноважений орган згідно з
законодавством України про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг, інші державні
органи відповідно до їх компетенції.

У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону
України «Про фінансові послуги і
державне регулювання ринків
фінансових послуг», у редакції на час
спірних правовідносин, визначено
поняття фінансової установи -
фінансова установа - юридична особа,
яка відповідно до закону надає одну чи
декілька фінансових послуг, а також
інші послуги (операції), пов'язані з
наданням фінансових послуг, у випадках,
прямо визначених законом, та внесена до
відповідного реєстру в установленому
законом порядку. До фінансових установ
належать, зокрема, кредитні спілки.

Згідно з вимогами статті 21 вказаного
Закону, у редакції на час спірних
правовідносин, державне регулювання
ринків фінансових послуг здійснюється:

щодо ринку банківських послуг -
Національним банком України;

щодо ринків цінних паперів та похідних
цінних паперів (деривативів) -
Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку;

щодо інших ринків фінансових послуг -
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг.

Антимонопольний комітет України та
інші державні органи здійснюють
контроль за діяльністю учасників
ринків фінансових послуг та отримують
від них інформацію у межах повноважень,
визначених законом.

З вказаних норм вбачається, що на
Кабінет Міністрів України не покладено
обов'язку щодо здійснення державного
контролю за діяльністю фінансової
установи.

За таких обставин, суди дійшли висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову в частині визнання
протиправною бездіяльності Кабінету
Міністрів України щодо контролю за
діяльністю кредитної спілки
«Християнська злагода».

Щодо позовних вимог про зобов'язання
Кабінету Міністрів України видати
розпорядження, яким відшкодувати
ОСОБА_4 суму коштів, внесених на депозит
у кредитній спілці «Християнська
злагода». з резервного фонду
Державного бюджету України, суди
зазначили наступне.

Частинами 1,2 статті 1177 Цивільного
кодексу України передбачено, що
майнова шкода, завдана майну фізичної
особи внаслідок злочину,
відшкодовується державою, якщо не
встановлено особу, яка вчинила злочин,
або якщо вона є неплатоспроможною.

Умови та порядок відшкодування
майнової шкоди, завданої майну
фізичної особи, яка потерпіла від
злочину, встановлюються законом.

Встановлено, що ОСОБА_4 визнано
потерпілою та цивільним позивачем у
кримінальній справі по обвинуваченню
голови правління вказаної кредитної
спілки «Християнська злагода». Однак,
на час розгляду справи відсутній вирок
суду, що набув законної сили у цій
кримінальній справі, що позбавляє
встановлення факту вчинення злочину,
встановлення винних осіб. Крім того,
відсутнє судове рішення щодо порушення
цивільних прав позивача в зв'язку з
розглядом кримінальної справи.

Враховуючи те, що на час розгляду
судами вказаного спору закону про
регулювання та встановлення умов та
порядку відшкодування майнової шкоди,
завданої майну фізичної особи, яка
потерпіла від злочину, не прийнято,
суди дійшли висновку про
безпідставність позовних вимог і в цій
частині.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій
і доводи касаційної скарги їх не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 травня 2012 року і ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 1 листопада 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: