Справа № 826/16128/13-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Клименчук
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Трініон» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 30 грудня 2013 року
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Трініон» до
державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Трініон» (надалі за
текстом - «ТОВ «Трініон») звернулось до
суду з позовом про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
1 від 25.09.2013 р., яким позивачеві
збільшено суму грошового зобов'язання
із сплати податку на додану вартість на
200 125 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 30
грудня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення і прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 19.08.2013 р. по 03.09.2013 р.
посадовцями державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (надалі за текстом - «ДПІ у
Печерському районі») проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Трініон» з питань
правомірності формування податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість в
результаті взаємовідносин з ТОВ «ІБГ
«Княжий Затон» за період з 01.11.2012 р. по
30.11.2012 р.

Результати перевірки оформлено актом
№ 356/36-55-22-01/34729858 від 09.09.2013 р.

Згідно цьому акту позивачем порушено
вимоги ст.ст. 185, 188, 198 Податкового
кодексу України внаслідок віднесення у
листопаді 2012 р. до складу податкового
кредиту сум податку, сплаченого ТОВ
«ІБГ «Княжий Затон» у складі вартості
робіт.

Такий висновок податкового органу
вмотивовано наступним.

Відповідно до умов договору підряду №
210812-2 від 21.08.2012 р. ТОВ «ІБГ «Княжий
Затон» зобов'язалось здійснити
ремонтно-оздоблювальні роботи
(включаючи зачищення, дегазацію,
ремонт, випробування резервуарів,
монтаж технологічних паливо-проводів
та ПРК) на АЗС, що розташована по вул.
Київська, 76, в м. Вінниця, а позивач -
прийняти та оплатити їх.

За умовами договору підряду № 210812-3 від
21.08.2012 р. ТОВ «ІБГ «Княжий Затон» взяло
на себе зобов'язання із виконання
ремонтно-оздоблювальних робіт
(включаючи зачищення, дегазацію,
ремонт, випробування резервуарів,
монтаж технологічних паливо-проводів
та ПРК) на АЗС, що розташована по вул.
Лебединського, 4-А, в м. Вінниця.

Згідно договору підряду № 041012 від
04.10.2012 р. ТОВ «ІБГ «Княжий Затон»
зобов'язалось виконати роботи з
водозниження на АЗС, що розташована по
вул. Сім'ї Сосніних, 17-А, в м. Києві.

16.10.2012 р. між ТОВ «Трініон» та ТОВ «ІБГ
«Княжий Затон» укладено договір
підряду № 161012 за умовами якого останнє
зобов'язалось виконати роботи з
буріння свердловин на АЗС, що
розташована по вул. Сім'ї Сосніних, 17-А,
в м. Києві.

Відповідно до договору № 191012 від 19.10.2012
р. ТОВ «ІБГ «Княжий Затон» мало
виконати роботи з улаштування підлоги
на будівництві заводу по виготовленню
харчових концентратів в с. Савин,
Козелецького району, Чернігівської
області.

24.10.2012 р. між позивачем та ТОВ «ІБГ
«Княжий Затон» укладено договір
підряду № 241012 на виконання робіт з
благоустрою території АЗС по
Наддніпрянському шосе, 8, в м. Києві.

На підставі цих договорів у листопаді
2012 р. були складені акти прийому-здачі
робіт та податкові накладні на
загальну суму 960 600 грн., у т.ч. 160 100 грн.
ПДВ.

Розрахунки позивач здійснив шляхом
безготівкового перерахунку коштів, а
сплачений контрагентові ПДВ включив до
податкового кредиту.

Разом з тим, актом перевірки
№1121/22-621-36971784 від 29.03.2013 р., складеним ДПІ
у Деснянському районі м. Києва,
встановлено «неможливість здійснення
правочинів по ланцюгу до
вигодонабувача» у зв'язку з
відсутністю у ТОВ «ІБГ «Княжий Затон»
технічних можливостей, незначним
складом працюючих та відсутністю
товариства за юридичною адресою.

На думку органу доходів та зборів
наведене свідчить про нікчемність
укладених позивачем правочинів.

На підставі висновків, викладених в
акті перевірки, ДПІ у Печерському
районі прийнято податкове
повідомлення-рішення № 1 від
25.09.2013 р., яким позивачеві збільшено
суму грошового зобов'язання із сплати
податку на додану вартість на 200 125 грн.,
у тому числі 160 100 грн. за основним
платежем та 40 025 грн. за штрафними
санкціями.

Питання, пов'язані з формуванням
платником податку на додану вартість
податкового кредиту, регулюються
статтею 198 Податкового кодексу України.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК
України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм
податковий кредит, для визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість, має бути
підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операцій, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника.

На підтвердження товарності укладених
угод позивачем було надано копії:
договорів підряду № 210812-2 від 21.08.2012 р.,
№ 210812-3 від 21.08.2012 р., № 041012 від 04.10.2012 р.,
№ 161012 від 16.10.2012 р., № 191012 від 19.10.2012 р., №
241012 від 24.10.2012 р., актів здачі-прийняття
робіт, банківських виписок, податкових
накладних, які свідчать, що
зобов'язання за договорами між
позивачем та його контрагентом
виконувались сторонами у повному
обсязі.

Таким чином, на момент проведення
перевірки у ТОВ «Трініон» були наявні
всі необхідні документи,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського та податкового обліку,
для віднесення до податкового кредиту
сум, сплачених позивачем
контрагентові, а аналіз наданих
позивачем податкових накладних, інших
первинних та платіжних документів
свідчить про дотримання позивачем
спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту по операціям з ТОВ
«ІБГ «Княжий Затон».

На думку судової колегії суд
попередньої інстанції помилково
послався на те, що підписи на
податкових накладних, виданих ТОВ «ІБГ
«Княжий Затон», викликають сумніви в їх
достовірності.

Платник не має можливості
встановлювати автентичність та
приналежність підписів на кожному
документі, представленому
контрагентом, а також проводити
почеркознавчу експертизу під час
здійснення підприємницької
діяльності, на нього не може бути
покладено надмірний тягар доказування
своєї добросовісності.

Так само і відсутність контрагента за
юридичною адресою не є підставою для
висновку про неправомірність
формування покупцем податкового
кредиту з податку на додану вартість.

В ході проведеної перевірки
відповідачем не було встановлено
фактів відсутності реєстрації
контрагента позивача в якості платника
податку на додану вартість на момент
складання податкових накладних.
Відповідач не надав належних доказів
того, що на момент проведення операцій
з позивачем підприємство-контрагент
було фіктивним підприємством, вчиняло
порушення в сфері оподаткування,
документувало безтоварні операції з
метою формування фіктивного
податкового кредиту для інших
суб'єктів господарювання.

Безпідставним є твердження ДПІ у
Печерському районі про нікчемність
укладених позивачем правочинів,
оскільки в ході проведеної перевірки
не було встановлено наявність тих
обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною, зокрема,
фактів порушення конституційних прав
чи свобод людини і громадянина,
знищення, пошкодження майна фізичної
або юридичної особи, держави,
Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконного
володіння ним внаслідок укладання та
виконання позивачем та ТОВ «ІБГ
«Княжий Затон» правочинів.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку, що позивачем
було додержано встановлений чинним
законодавством порядок формування
податкового кредиту за спірними
господарськими операціями.

З огляду на викладене ухвалене у
справі судове рішення підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Трініон»
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 30 грудня 2013 року
скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
1 від 25.09.2013 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту прийняття, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку шляхом
подачі в 20-ти денний строк з дня
складення постанови в повному обсязі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
з подачею документу про сплату
судового збору, а також копій
касаційної скарги відповідно до
кількості осіб, які беруть участь у
справі, та копій оскаржуваних рішень
судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 15
квітня 2014 р.

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.