Справа № 2а-11793/09/1570
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/22148/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М. Бившевої Л.І.
Шипуліної Т.М. розглянувши у порядку
письмового провадження

касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 28.02.2011

на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012

у справі № 2а-11793/09/1570

за позовом Державної податкової
інспекції у Малиновському районі м.
Одеси

до «Компанії АСК» у вигляді
Товариства з обмеженою
відповідальністю

за участю Державної
податкової інспекції у м. Львові та
Державної податкової адміністрації у
Львівській області

про застосування фінансової
санкції у вигляді штрафу у розмірі
вісім тисяч мінімальних заробітних
плат 5040000 грн. та перерахування до
Державного бюджету України прибутку
від проведення такої азартної гри в
розмірі 31135 грн., стягнення з
відповідача штрафу у розмірі 5040000 грн.
та суму в розмірі 31135 грн., як прибуток
від проведення такої азартної гри,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 28.02.2011,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 01.03.2012, у задоволенні позову
відмовлено.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, позивач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача не надав.

У зв'язку з неприбуттям у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, що були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України,
на підставі частини першою статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, вирішила розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Законом України № 1334-VI від 15.05.2009 «Про
заборону грального бізнесу в Україні»
(надалі - Закон України «Про заборону
грального бізнесу в Україні»)
запроваджено обмеження щодо
здійснення грального бізнесу в
Україні, виходячи з конституційних
принципів пріоритету прав і свобод
людини і громадянина, захисту
моральності та здоров'я населення,
заборони використання власності на
шкоду людині і суспільству.

Пунктом 111 частини першої статті 10
Закону України № 509-XII від 04.12.1990 «Про
державну податкову службу в Україні»
(надалі - Закон України «Про державну
податкову службу в Україні»), який діяв
на час виникнення спірних
правовідносин, визначено, що державні
податкові інспекції в районах, містах
без районного поділу, районах у містах,
міжрайонні та об'єднані спеціалізовані
державні податкові інспекції
виконують такі функції, зокрема,
подають до судів позови про
застосування санкцій, пов'язаних із
забороною організації і проведення
азартних ігор на території України.

Крім того, пунктом 18 частини першої
статті 11 цього ж Закону встановлено, що
органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право звертатися у
передбачених законом випадках до
судових органів із заявою (позовною
заявою) про застосування санкцій,
пов'язаних із забороною організації і
проведення азартних ігор на території
України.

Відповідно до частин 22 та 23 статті 111
Закону України «Про державну податкову
службу в Україні» працівникам
податкової міліції забороняється
брати участь у проведенні планових та
позапланових виїзних перевірок
платників податків, що проводяться
органами державної податкової служби,
якщо такі перевірки не пов'язані з
веденням оперативно-розшукових справ
або розслідуванням кримінальних справ,
порушених стосовно таких платників
податків (посадових осіб платників
податків), що знаходяться в їх
провадженні.

Перевірки платників податків органами
податкової міліції проводяться у
порядку, встановленому Законом України
«Про оперативно-розшукову діяльність»,
Кримінально-процесуальним кодексом
України, іншими законами України.

Податкова міліція складається із
спеціальних підрозділів по боротьбі з
податковими правопорушеннями, що діють
у складі відповідних органів державної
податкової служби, і здійснює контроль
за додержанням податкового
законодавства, виконує
оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну та охоронну
функції.

Повноваження та права податкової
міліції визначені у статтях 21 та 22
вказаного Закону.

Відповідно до статті 112 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» посадові особи органу
державної податкової служби вправі
приступити до проведення планової або
позапланової виїзної перевірки за
наявності підстав для їх проведення,
визначених цим та іншими законами
України, та за умови надання платнику
податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому
зазначаються дата його видачі, назва
органу державної податкової служби,
мета, вид (планова або позапланова),
підстави, дата початку та дата
закінчення перевірки, посади, звання та
прізвища посадових осіб органу
державної податкової служби, які
проводитимуть перевірку. Направлення
на перевірку є дійсним за умови
наявності підпису керівника органу
державної податкової служби,
скріпленого печаткою органу державної
податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового
органу про проведення позапланової
виїзної перевірки, в якому
зазначаються підстави проведення
позапланової виїзної перевірки, дата
її початку та дата закінчення.

Ненадання цих документів платнику
податків або їх надання з порушенням
вимог, встановлених частиною першою
цієї статті, є підставою для
недопущення посадових осіб органу
державної податкової служби до
проведення планової або позапланової
виїзної перевірки.

Судами встановлено, що 17.07.2009 позивач,
за участю працівників ГВПМ ДПІ у м.
Львові, провели перевірку приміщення
Хмельницької філії «Компанії АСК» у
вигляді ТОВ за адресою: м. Львів, вул.
Наукова, 64а.

За результатами перевірки складено
протокол огляду місця події, взяті
пояснення від осіб.

Разом з тим, під час розгляду даної
справи у судах попередніх інстанцій,
позивач не надав суду документів, які
підтверджували б право на проведення
даної перевірки. Крім того, у протоколі
відсутнє посилання на підставі яких
документів проведена перевірка
(направлення на перевірку або рішення
суду про дозвіл на проведення такої
перевірки).

Також позивачем не надано жодного
доказу того, що перевірка відповідача -
суб'єкта господарювання була пов'язана
з оперативно-розшуковою діяльністю або
розслідуванням кримінальної справи, що
знаходиться у провадженні податкової
міліції.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, що дії контролюючого органу
суперечать приписам частини другої
статті 19 Конституції України якою
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Що стосується суті виявленого
порушення приписів Закону України «Про
заборону грального бізнесу в Україні»,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закон України
«Про заборону грального бізнесу в
Україні» гральний бізнес - діяльність,
пов'язана з організацією, проведенням
та наданням можливості доступу до
азартних ігор у казино, на гральних
автоматах, комп'ютерних симуляторах, у
букмекерських конторах, в
інтерактивних закладах, в електронному
(віртуальному) казино незалежно від
місця розташування сервера.

Азартна гра - будь-яка гра, обов'язковою
умовою участі в якій є сплата гравцем
грошей, у тому числі через систему
електронних платежів, що дає змогу
учаснику як отримати виграш (приз) у
будь-якому вигляді, так і не отримати
його залежно від випадковості.

Організація і проведення азартних ігор
- діяльність організаторів азартних
ігор, що здійснюється з метою створення
умов для здійснення азартних ігор та
видачі виграшів (призів) учасникам
азартних ігор.

На підтвердження законності
застосування штрафних (фінансових)
санкцій позивач посилається на
пояснення відібрані ГВПМ ДПІ у м.
Львові від ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
які зазначили, що в приміщенні, на час
проведення перевірки, здійснювалась
гра на автоматах.

Однак, вказані пояснення не
підтверджені жодним належними
доказами, які б доводили факт
проведення відповідачем грального
бізнесу, тобто будь-якої діяльності,
пов'язаної з організацією, проведенням
та наданням можливості доступу до
азартних ігор (внесення ставок,
отримання виграшів тощо).

Крім того, дослідивши протокол
окремого доручення від 16.12.2010, суд
встановив, що придбання послуг гри на
гральних автоматах перевіряючими не
здійснювалось.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає правильними висновки судів
попередніх інстанцій, якими відмовлено
у задоволенні позовних вимог.

Частиною першою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень, судами першої та
апеляційної інстанцій були порушені
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які могли б
призвести до скасування оскаржуваних
судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222,
223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси залишити без
задоволення.

2. Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 28.02.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012 у
справі № 2а-11793/09/1570 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:(підпис)А.М. Лосєв
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна