Справа № 813/960/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Справа № 8200/13/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Микитин І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.04.2013 року
у справі за позовом фізичної-особи
підприємця ОСОБА_1 до державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Львова про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення, -

В С Т А
Н О В И В:

Фізична-особа підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Львівської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового-повідомлення
рішення № від 29.01.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовано
безпідставністю винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, оскільки
виявлене податковим органом під час
перевірки порушення валютного
законодавства мало місце поза межами
періоду охопленого перевіркою, санкції
за відповідне порушення має право
застосовувати Національний банк
України та його підрозділи, а не органи
державної податкової служби, а
податкове повідомлення-рішення
прийняте з пропущенням передбачених
законом строків.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.04.2013 року
позов задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби № від 29.01.2013
року.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції виходив з того, що
податковий орган не довів застосування
фінансової санкції в межах
встановленого законодавством строку, а
відтак діяв не своєчасно та вийшов за
межі повноважень.

Не погодившись із вказаною постановою,
її оскаржив відповідач - державна
податкова інспекція у Шевченківському
районі м.Львова, яка покликаючись на те,
що вказана постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.04.2013 року
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити
повністю.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що згідно з витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців ОСОБА_1
зареєстрований 11.10.2006 року як фізична
особа - підприємець /а.с.31/.

Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі м. Львова
Львівської області Державної
податкової служби проведено планову
виїзну документальну перевірку
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за
період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року, за
результатами якої складено акт від
15.01.2013 року № 15/17-20/ /а.с.7-26/.

В акті зафіксовано порушення ст. 7
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю, а саме здійснення
розрахунків між резидентом і
нерезидентом в межах торгівельного
обороту здійснювалося не через
уповноважені банки, та прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 29.01.2013 року, яким податковим
органом позивачу нараховано суму
грошового зобов'язання з штрафних
санкцій за порушення вимог валютного
законодавства у сумі 263345,63 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог, однак з інших мотивів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 7 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю»у розрахунках між
резидентами і нерезидентами в межах
торговельного обороту
використовується як засіб платежу
іноземна валюта. Такі розрахунки
здійснюються лише через уповноважені
банки; здійснення розрахунків між
резидентами і нерезидентами в межах
торговельного обороту у валюті України
допускається за умови одержання
індивідуальної ліцензії Національного
банку України.

Згідно з абз. 6, 9 ч. 2 ст. 16 цього Декрету
до резидентів, нерезидентів, винних у
порушенні правил валютного
регулювання і валютного контролю,
застосовуються такі міри
відповідальності (фінансові санкції)
за порушення резидентами порядку
розрахунків, установленого статтею 7
цього Декрету, - штраф у розмірі,
еквівалентному сумі валютних
цінностей, що використовувалися при
розрахунках, перерахованій у валюту
України за обмінним курсом
Національного банку України на день
здійснення таких розрахунків. Санкції,
передбачені цим пунктом,
застосовуються Національним банком
України та за його визначенням -
підпорядкованими йому установами.

Таким чином, повноважним органом для
застосування штрафних санкцій на
підставі ст. 16 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю» є Національний банк України
та підпорядковані йому установи, до
яких, податкові органи не належать.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
07.02.2012 у справі № 21-904А10. Так, положення
Указу Президента України від 27 червня
1999 року № 734/99 "Про врегулювання порядку
одержання резидентами кредитів, позик
в іноземній валюті від нерезидентів та
застосування штрафних санкцій за
порушення валютного законодавства",
яким органи державної податкової
служби наділено повноваженнями
застосовувати до резидентів і
нерезидентів України санкції,
передбачені пунктом 2 статті 16 Декрету,
не підлягають застосуванню, оскільки,
врегульовуючи по-іншому питання, які
були врегульовані законом (Декретом,
виданим у межах повноважень, наданих
Законом України від 18 листопада 1992 року
№ 2796-XII "Про тимчасове делегування
Кабінету Міністрів України
повноважень видавати декрети в сфері
законодавчого регулювання"), Указ
суперечить обмеженням, встановленим
пунктом 4 Перехідних положень
Конституції України та необґрунтовано
створює протиріччя в правовому
регулюванні відносин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
висновок суду першої інстанції про те,
що державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м.Львова є
належним суб'єктом застосування
штрафних санкцій за порушення
валютного законодавства є помилковою.

Тому, на переконання колегії суддів,
податкове-повідомлення рішення №
від 29.01.2013 року слід визнати
протиправним та скасувати.

Враховуючи ту обставину, що судом
першої інстанції правильно вирішено
спір по суті, але із помилковим
застосуванням норм матеріального
права, то у відповідності до ст. 201 КАС
України, оскаржену постанову слід
змінити в частині мотивів задоволення
позову.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 201, 205, 207,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А
Н О В И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Львова
задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.04.2013 року
по справі № 813/960/13-а змінити в частині
мотивів задоволення позову
фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до
державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Львова про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник