Справа № 872/11970/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2013 р. справа № 173/1242/13-а
(6-а/173/31/13)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Юхименка О.В.

за участю секретаря: Федосєєвої
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Верхньодніпровського районного суду
від 15 липня 2013 року по справі № 2а-777/2010
за позовом ОСОБА_2 до про
Управління праці та соціального
захисту населення Верхньодніпровської
районної державної адміністрації
Дніпропетровській області
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Верхньодніпровського
районного суду з адміністративним
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Верхньодніпровської районної
державної адміністрації
Дніпропетровській області (далі по
тексту - відповідач), в якому просив
визнати протиправними дії відповідача
щодо нарахування та виплати допомоги
на оздоровлення за 2010 рік позивачу як
особі, постраждалої внаслідок
Чорнобильської катастрофи 2- ої
категорії у розмірах менших, ніж
передбачено ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; стягнути
на користь позивача недоплачену суму
за щорічною разовою грошовою допомогою
на оздоровлення, як особі, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 2 категорії за 2010 рік.

Постановою Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 25 листопада 2010 року позовні
вимоги задоволено; визнано
протиправними дії відповідача
стосовно відмови позивачу у
нарахуванні і виплаті грошової суми на
щорічну разову грошову допомогу на
оздоровлення в 2010 році у розмірі,
передбаченому ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу невиплачену суму
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення за 2010 рік у відповідності
з вимогами, встановленими ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
як громадянину, постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи 2
категорії.

Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом від 04 лютого 2011
року постанову Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 25 листопада 2010 року
залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Макаровою
Ю.В. відкрито виконавче провадження

17 травня 2013 року на адресу
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області надійшло
подання старшого державного виконавця
Макарової Ю.В. за вх. № 4336/13 про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в якій
старший державний виконавець зазначає,
що для повного виконання судового
рішення виникла необхідність змінити
порядок його виконання, шляхом зміни
слів резолютивної частини рішення з
«зобов'язати нарахувати та виплатити»
на «стягнути».

Ухвалою Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 15 липня 2013 року в
задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про заміну
чи встановлення способу і порядку
виконання судового рішення відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач по даній
адміністративній справі подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права просить
скасувати ухвалу Верхньодніпровського
районного суду від 15 липня 2013 року по
справі № 2а-777/2010 про відмову в
задоволенні подання старшого
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області та винести
нове рішення, яким задовольнити
подання в повному обсязі.

Сторони, про час і місце розгляду
справи повідомлені у встановленому
порядку, до судового засідання не
прибули, про причини неявки суду не
сповістили.

За таких обставин, колегія суддів
ухвалила розглянути справу за
відсутністю сторін по справі.

В судовому засіданні, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги позивача та
матеріалів справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно приписів ч. 1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення (
відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежного від того, суд
якої інстанції видав виконавчий лист,
із поданням, а особа, яке бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження-із заявою про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Необхідною умовою для зміни способу
виконання судового рішення відповідно
до ч. 2 ст. 263 КАС України є наявність
виняткових обставин, які б зумовлювали
необхідність такої зміни, адже в такий
спосіб змінюються висновки вже
прийнятого судового рішення. Тобто,
зміна способу виконання судового
рішення повинна узгоджуватися з тими
обґрунтуваннями судового рішення, на
які спираються висновки суду, що
містяться в резолютивній частині
судового рішення.

Звертаючись з заявою до суду про зміну
способу виконання судового рішення,
заявник, просив змінити спосіб і
порядок виконання рішення суду з
«зобов'язати» на «стягнути».

Колегія суддів зазначає, що під зміною
способу і порядку виконання судового
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для виконання рішення у
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленим, але при цьому не змінюючи
його змісту. А зміна способу і порядку
виконання рішення суду з «зобов'язати»
на «стягнути» фактично потягне за
собою зміну резолютивної частини
судового рішення.

Крім того, при вирішенні даної справи
суд враховує те, що орган Пенсійного
фонду України, фактично не є власником
коштів, які підлягають виплаті
позивачу у справі, а здійснюють, по
суті, лише розподіл таких коштів, які
надходять з Державного бюджету України
у встановленому законом порядку.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів
зважує на інформаційний лист Вищого
Адміністративного Суду Україна від 13
червня 2013 року за вх. № 1483/12/13-12 та до
постанови Верховного Суду України від
28 жовтня 2008 року , відповідно до яких
згідно ст.ст.21,105, 162 КАС України
адміністративний суд повинен
визнавати дії відповідачів - органів,
які здійснюють нарахування та виплати
соціальних виплат пенсій категорії
громадян, протиправними у випадку
порушення закону та зобов'язувати
здійснювати нарахування і виплату
належних сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення
конкретних сум. Таке правило підлягає
застосуванню і під час вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання удового
рішення.

Відмовляючи в задоволені заяви судом
апеляційної інстанції, також,
врахована довідка Вищого
адміністративного Суду України від 20
лютого 2012 року про узагальнення та
вивчення практики розгляду і вирішення
адміністративними судами справ,
пов'язаних із соціальними виплатами
особам, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в якій
зазначено, що «з огляду на положення
ст.ст.21,105,162 КАС України у досліджуваній
категорії справ суд, встановивши, що
відповідачі порушили норми права, які
регулюють спірні відносини, визнає
такі дії незаконними і обов'язує
відповідачів провести нарахування та
здійснити виплату (а не стягнути суму)
належних сум для усунення наслідків
протиправних дій».

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
прийшов до висновку про відсутність
будь-яких законних підстав для
задоволення даної заяви.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що судом
першої інстанції було повно
встановлені обставини справи та надана
правильна юридична оцінка, у зв'язку з
чим підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухвали суду відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 160, 196, 199, 200, 205, 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишено без
задоволення.

Ухвалу Верхньодніпровського районного
суду від 15 липня 2013 року по справі №
2а-777/2010- залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 31 жовтня 2013
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко