Справа № 2а-3703/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Справа № 9104/135870/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді - Довгополова О.М.,

суддів - Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області на
постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Снятинському районі
Івано-Франківської області про
зобов'язання нарахувати та виплатити
додаткову пенсію та доплату до пенсії
особі, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, -

ВСТАНОВИВ:

22 липня 2011 року позивач звернулася до
суду з позовом, яким просила визнати
дії відповідача неправомірними,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Снятинському районі
Івано-Франківської області здійснити
перерахунок та виплату доплати до
державної пенсії як непрацюючому
пенсіонеру за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особі
віднесеній до категорії 4, у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. ст. 39, 51 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», починаючи
з 09 липня 2007 року. При цьому заявлено
клопотання про поновлення пропущеного
строку для звернення до суду з
адміністративним позовом.

Ухвалою судді Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 03
серпня 2011 року адміністративний позов
ОСОБА_1 в частині позовних вимог за
період з 09 липня 2007 року по 22 січня 2011
року залишено без розгляду.

Постановою Снятинського районного
суду Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року позов задоволено
частково: визнано протиправною
бездіяльність відповідача при
проведенні нарахування позивачу
доплат до пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплату позивачу
доплати до пенсії за проживання в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
в розмірі однієї мінімальної
заробітної плати відповідно до ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 22 січня 2011 року до 23 липня
2011 року з урахуванням проведених
виплат; зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області провести
перерахунок та виплату позивачу
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю як особі, віднесеній до
категорії 4, в розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст. ст.39, 51
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 22 січня 2011 року до 23 липня
2011 року з урахуванням проведених
виплат. В решті позову відмовлено.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач, вважає її такою,
що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати. На
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що додаткова пенсія та
доплата до пенсії були виплачені
позивачу відповідно до чинного на той
час законодавства в межах бюджетних
асигнувань. Крім того, суд не врахував
положення ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки мінімальний
розмір пенсії за віком, визначений
абзацом 1 частини 1 цієї статті
застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
згідно з цим законом, а пенсія позивачу
призначена згідно із Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС
України, колегія суддів відповідно до
ч. 1 п. 2 ст.197 КАС України розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Позивач є непрацюючим пенсіонером, що
проживає у зоні посиленого
радіоекологічного контролю, отримує
пенсію за віком, доплату за проживання
у зоні гарантованого добровільного
відселення та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
проводиться доплата до пенсії в
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 цього Закону
особам, віднесеним до 4 категорії
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 15% мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008 року у справі №
1-28/2008 визнано таким, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційним) положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким,
зокрема, було внесено зміни до окремих
положень Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Частиною 2 ст. 152 Конституції України
встановлено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Оскільки Конституційний Суд України
рішенням від 22.05.2008 року визнав
неконституційними положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», якими
було змінено редакції ст. ст. 39, 51
зазначеного Закону, з дня прийняття
даного рішення діє його попередня
редакція.

Однак позивачу доплата до пенсії
виплачувалась відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 26.07.1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали від наслідків
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
5,20 грн., а додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530 «Про деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» в розмірі 5 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Такі дії відповідача є неправомірними,
виходячи принципу з пріоритетності
законів над підзаконними актами, тому
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсій позивачу не
підлягають застосуванню постанови
Кабінету Міністрів України, оскільки
останні істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача,
передбачених ст. ст. 39 та 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

При цьому колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин та
розгляду справи в суді першої
інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Враховуючи пропущення позивачем
шестимісячного строку звернення до
адміністративного суду без поважних
причин, колегія суддів приходить до
висновку про залишення позовних вимог
без розгляду за період з 09 липня 2007 року
по 21 січня 2011 року.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України N 3491-VI
"Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011
рік", який набрав чинності 19 червня 2011
року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
51 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
вказаній категорії громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання: яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій
із них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягають
положення статей 39, 51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у частині нарахування та
виплати доплати до пенсії за
проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю як особі, віднесеній до
категорії 4, в розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком за період з 22 січня 2011
року по 22 липня 2011 року.

Неврахування наведеного є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції.

Встановлено, що у період з 23.07.2011 року
управління Пенсійного фонду діяло
відповідно до постанови від 6 липня 2011
року № 745 «Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», його дії є
правомірними, а тому відсутні підстави
для задоволення позовних вимог у цій
частині.

Крім того, згідно із законодавством
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Тому правильними є
висновки суду першої інстанції щодо
неприйняття до уваги положень ч. 3 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, оскільки наявність такої
норми та відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання соціальних виплат.

Наведені висновки відповідають
вимогам ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
передбачає, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Відсутність бюджетного фінансування,
на яку вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконливого висновку
про часткове задоволення позовних
вимог з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 99, 100, 195, 197 ч. 1 п. 3, 198,
202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Снятинському районі
Івано-Франківської області
задовольнити частково.

Постанову Снятинського районного суду
Івано-Франківської області від 29
серпня 2011 року у справі № 3703/11 -
скасувати та прийняти нову постанову.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Снятинському районі
Івано-Франківської області здійснити
перерахунок та виплату на користь
ОСОБА_1 доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру за проживання
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі
15% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 39, ч.3 ст.51, ч. 3 ст. 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в редакції закону, яка
діяла до 01.01.2008 року, за період з 22 січня
2011 року по 22 липня 2011 року з урахуванням
ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.М. Довгополов

Судді:
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк