Справа № 812/2393/14
Суддя: А.М. Каюда
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2393/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді: Каюди А.М.

при секретарі: Опейкіній Є.А.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1
(довіреність від 09.07.2012)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Відділу державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції у
Луганській області про визнання
протиправними дій, скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 04.01.2013 ВП № 36111416,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції у Луганській області в якому
позивачем заявлено вимогу про визнання
протиправними дій відповідача щодо
винесення постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору у розмірі
27646,62грн. від 04.01.2013 ВП №36111416, визнати
протиправною та скасувати постанову
відділу від 04.01.2013 про стягнення з
боржника ОСОБА_2 виконавчого збору у
розмірі 27646,62грн. ВП №36111416. В
обґрунтування позову вказано що 27
грудня 2012 року ВДВС Алчевського МУЮ
було відкрито виконавче провадження ВП
№36111416 про стягнення з позивача ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «Надра» суми
заборгованості за кредитним договором
за рішенням Алчевського міського суду
у справі №2/468-12 від 27.03.2012 та ухвали
№406/799/13 від 25.02.2013 про розстрочення
виконання рішення Алчевського
міського суду. На виконання зазначених
судових рішень позивачем ОСОБА_2 було
сплачено всю суму заборгованості, що
зазначена у виконавчому документі та
із розстроченням платежів, що
визначені ухвалою Алчевського
міського суду №406/799/13 від 25.02.2013.
Зазначене підтверджується доданими до
матеріалів виконавчого провадження
№36111416 квитанціями установи банку.
Таким чином боржник самостійно виконав
все що було присуджено з нього за
судовим рішенням та виконавчим
документом. Про існування виконавчого
провадження боржник дізнався від
стягувача за виконавчим провадженням
ПАТ КБ «Надра» за телефоном. Постанову
про відкриття виконавчого провадження
боржник не отримував. 04.01.2013 відділом
державної виконавчої служби було
винесено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору, яку він
вважає неправомірною та такою що
підлягає скасуванню, оскільки
боржником добросовісно в строк що
встановлений ухвалою Алчевського
міського суду №406/799/13 від 25.02.2013 про
розстрочення виконання рішення суду
виконав самостійно та у повному обсязі
обов'язок щодо погашення всієї суми
боргу за виконавчим документом. Будь -
яких примусових дій, що передбачені
статтею 32 Закону України «Про
виконавче провадження», направлення на
примусове виконання судового рішення,
держвиконавцем не було вчинено ні до
рішення про розстрочення виконання, ні
тим більше, після його винесення.
Відповідно до частини 1 статті 41 Закону
України «Про виконавче провадження»
витрати органів державної виконавчої
служби, пов'язані з організацією та
проведенням виконаних дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень є витратами виконавчого
провадження.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, надав
пояснення аналогічні викладеному в
адміністративному позові, просив
задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, місце та
дату розгляду справи був повідомлений
належним чином, надав до суду 17 квітня
2014 року клопотання про розгляд справи
за відсутності представника відділу та
заперечення проти позову в яких вказав,
що ВДВС Алчевського МУЮ вважає
адміністративний позов таким, що не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

На виконання до відділу Державної
виконавчої служби Алчевського МУЮ
27.12.2012 надійшов до виконання виконавчий
документ 2-468 від 23.03.2012 виданий
Алчевським міським судом про стягнення
з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра»
боргу 276466,22 грн. Відповідно до вимог
ст.ст.17,18,19,25 Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем 27.12.2012 було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження. Відповідно до вимог ст. 28
ЗУ «Про виконавче провадження»
держаним виконавцем 04.01.2013 було
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору. До відділу не було
надано документального підтвердження
виконання рішення суду у добровільному
порядку. Відповідач вважає, що надання
розстрочення виконання рішення, що
надано Алчевським міським судом, не
зумовлює як виконання рішення у
добровільний строк, тобто, боржник
почав сплачувати суму боргу пізніше
наданого державним виконавцем
добровільного строку. Вказує, що
позивач не враховує той факт, що надані
ним квитанції мають посилання на
договір №ПК 58/07-01 який укладено між ПАТ
КБ «Надра» та ОСОБА_2 від 18.04.2007. У
виконавчому документі, а саме
виконавчому листі №2-468 від 23.03.2012
Алчевського міського суду відсутні
будь-які посилання на підставу
виникнення зобов'язань ОСОБА_2 перед
Банком, а отже державний виконавець не
мав змоги зробити висновок щодо
виконання рішення суду боржником на
підставі наданих платіжних документів.
Крім того, державному виконавцю не
відомо чи розірвано договір №ПК 58/07-01
від 18.04.2007 між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2
Вказана обставина має суттєве значення
для вирішення справи, оскільки у разі
не розірвання вищевказаного договору
Банк має право нараховувати штрафні
санкції, пеню, інфляційні нарахування.
У цьому разі платежі, які здійснював
боржник могли зараховуватись на
погашення усіх вказаних грошових
зобов'язань.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд прийшов
до наступного.

Відповідно до матеріалів справи, 27
березня 2012 року Алчевським міським
судом Луганської області було прийнято
рішення по справі №2-468/12г за яким
стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ
«Надра» заборгованість за договором
№ПК58/07-01 від 18.04.2007 в сумі 27664,14грн. (а.с.14)

Вказане рішення набрало законної сили,
06 листопада 2012 року Алчевським міським
судом видано виконавчий лист. (а.с.16)

27 грудня 2012 року Державним виконавцем
Відділу Державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції прийнято постанову про
відкриття виконавчого провадження
№36111416 з виконання виконавчого листа
№2-468 виданого Алчевським міським судом
щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ
КБ «Надра» боргу за кредитним
договором в сумі 276466,22грн. (а.с.18)

Вказана постанова про відкриття
виконавчого провадження направлена
відділом на адресу боржника лише 23
січня 2013 року, тобто майже через місяць
після її прийняття. Однак, конверт з
вказаним відправленням було повернуто
на адресу відправника без вручення
адресату з відміткою пошти за
закінченням терміну зберігання. (а.с.19)

Обставини щодо відправки постанови про
відкриття виконавчого провадження
23.01.2013 та неотримання її боржником
сторонами не заперечується.

04 січня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Алчевського МУЮ прийнято
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору в сумі 27646,62грн.
(а.с.22).

Позивач, дізнавшись про наявність
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 27 грудня 2012 року ВП
№36111416 звернувся 31 січня 2013 року до
Алчевського міського суду з заявою про
розстрочення виконання рішення суду
№2-648/12 від 27.03.2012 про стягнення з ОСОБА_2
на користь ПАТ «КБ «Надра»
заборгованості за кредитним договором
в сумі 276466,22грн. (а.с.23-24)

Ухвалою Алчевського міського суду
Луганської області, заяву ОСОБА_2
задоволено, надано розстрочку
виконання рішення Алчевського
міського суду Луганської області,
шляхом сплати суми боргу в розмірі 276
466,22грн. рівними частинами щомісячно
починаючи з 28 лютого 2013 року по 01 грудня
2013 року включно, згідно встановлено
графіку. (а.с.25,40).

Про існування постанови про стягнення
виконавчого збору представник
позивача дізнався при ознайомленні з
матеріалами виконавчого на підставі
заяви від 09.12.2013 (а.с. 26). До своїх
заперечень відповідачем не було надано
будь-яких документальних підтверджень
вручення позивачу оскаржуваної
постанови про стягнення виконавчого
збору від 04.01.2013.

Дізнавшись про існування постанови від
04.01.2013 позивач звернувся до Алчевського
міського суду 13.01.2014 з позовом у тому
числі про скасування цієї постанови,
ухвалою суду від 24.01.2014 у задоволенні
вимог позивача було відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Луганської
області ухвалу міського суду було
скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції для продовження
розгляду. Ухвалою Алчевського міського
суду від 26.03.2014 провадження у справі в
частині вимог про скасування постанови
про стягнення виконавчого збору було
закрито, у зв'язку з тим, що ці вимоги не
підлягають розгляду в порядку
цивільного судочинства (а.с. 10-12).

Отримавши ухвалу суду про закриття
провадження, позивач 02.04.2014 звернувся з
даним позовом до Луганського окружного
адміністративного суду.

До позовної заяви позивачем було
подано заяву про поновлення строку
звернення до суду із викладенням
вищезазначених обставин щодо
тривалого оскарження постанови в
порядку цивільного судочинства.

Розглянувши подане клопотання суд
вважає його таким, що підлягає
задоволенню, оскільки причини
несвоєчасного звернення позивача до
суду з оскарженням постанови про
стягнення виконавчого збору є
поважними та полягають, по-перше, в
несвоєчасному отриманні зазначеної
постанови, оскільки державним
виконавцем не надано підтверджень її
надіслання позивачу, по-друге,
помилковим зверненням з оскарженням
цієї постанови в порядку цивільного
судочинства.

Вирішуючи даний спір суд виходить з
наступного.

Частиною 1 статті 181 КАС України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби (частина 3 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України).Умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, визначені
Законом України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про
виконавче провадження". (далі - Закон №
606).

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 606
примусове виконання рішень державною
виконавчою службою здійснюється на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Стаття 25 Закону №606 передбачає, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Про виконавче
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.
Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Згідно до статті 27 Закону № 606 у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 28 Закону № 606
передбачено, що у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Згідно частини 2 статті 25 Закону № 606 у
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. Відповідно до ч. 3 даної статті
Закону, постанова про стягнення
виконавчого збору виноситься при
першому надходженні виконавчого
документа державному виконавцю. При
наступних пред'явленнях до виконання
виконавчого документа державному
виконавцеві виконавчий збір
стягується в частині, що не була
стягнута при попередньому виконанні.

Як встановлено судом під час судового
розгляду справи, позивач постанову про
відкриття виконавчого провадження від
27 грудня 2012 року не отримував, конверт з
відправленням було повернуто на адресу
відділу державної виконавчої служби
без вручення його адресату, ОСОБА_2,
тобто позивач не мав змоги своєчасно
дізнатись про відкриття виконавчого
провадження.

В оскаржуваній постанові про стягнення
виконавчого збору зазначено, що
постановою про відкриття виконавчого
провадження було запропоновано
боржнику виконати рішення в
добровільному порядку в строк до 03.01.2013,
у той самий час матеріалами справи
підтверджено, що саму постанову про
відкриття виконавчого провадження
було направлено позивачу лише 23.01.2013,
тобто вже після спливу встановленого
цією ж постановою строку для
добровільного виконання, та навіть
після прийняття постанови про
стягнення виконавчого збору.

За таких обставин суд дійшов висновку
про неправомірність прийняття
оскаржуваної постанови про стягнення
виконавчого збору від 04.01.2013, оскільки
вона прийнята відповідачем, ще до
надіслання боржнику постанови про
відкриття виконавчого провадження, що
взагалі унеможливлювало добровільне
виконання боржником судового рішення.

Крім того, як встановлено, позивачу
було розстрочено виконання рішення
місцевого суду, шляхом сплати суми
боргу в розмірі 276 464,14грн. за кредитним
договором №ПК 58/07-01 від 18.04.2007 рівними
частинами згідно графіку. Тобто
позивач мав право на сплату боргу не
одним платежем, а частинами.

Добровільна сплата боргу в повному
обсязі позивачем підтверджується
поясненнями представника позивача
наданими в судовому засіданні, з
посиланням на наявність квитанцій про
сплату суми боргу у матеріалах
виконавчого провадження та не
заперечується представником
відповідача у запереченнях.
Відповідач, зокрема вказує що з
квитанцій не можливо встановити що
саме ОСОБА_2 було сплачено кошти на
погашення заборгованості за
виконавчим провадженням №36111416,
оскільки в платіжних дорученнях є
посилання на кредитний договір №ПК
58/07-01 від 18.04.2007 що укладено з ПАТ КБ
«Надра», а в виконавчому листі відсутні
будь-які посилання на підставу
виникнення зобов'язань позивача перед
банком. Однак відповідно до рішення
місцевого суду від 27 березня 2012 року по
справі №2-468/12г, в резолютивній частині
чітко вказано, що стягнення
заборгованості відбувається саме за
договором №ПК 58/07-01 від 18.04.2007.

Відтак, ОСОБА_2 добровільно у
встановленому порядку виконував
рішення суду, що направлено на сплату
суми боргу частками.

Частина 1 статті 41 Закону України «Про
виконавче провадження» визначає, що
витрати органів державної виконавчої
служби, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Таким чином, Закон №606 пов'язує
формування коштів виконавчого
провадження, зокрема виконавчого збору
з організацією та проведенням
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень, що було
відсутнє у рамках виконавчого
провадження ВП №36111416, оскільки боржник
у виконавчому провадженні, позивач по
справ не примусово, а самостійно
виконав свій обов'язок щодо сплати
стягувачу на його рахунок суми за
розстрочкою наданою судом.

За таких обставин суд вважає, що
постанова про стягнення з позивача
виконавчого збору від 04.01.2013 винесена
відповідачем в супереч нормам діючого
законодавства, відтак є та такою що
підлягає скасуванню.

Позовні вимоги про визнання
незаконними дій відповідача суд вважає
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню у зв'язку з тим,
що вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків для особи. Правові наслідки
для позивача несе акт індивідуальної
дії, в даному випадку, постанова про
стягнення виконавчого збору. Саме вона
впливає на його права та інтереси.

Відповідно до статті 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 17, 18, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Відділу державної виконавчої служби
Алчевського міського управління
юстиції у Луганській області про
визнання протиправною та скасування
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору від 04.01.2013 ВП № 36111416 -
задовольнити частково.

Скасувати постанову Відділу державної
виконавчої служби Алчевського
міського управління юстиції у
Луганській області від 04.01.2013 ВП № 36111416
про стягнення з боржника виконавчого
збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) судові
витрати зі сплати судового збору в сумі
73,08 грн. (сімдесят три гривні 08 коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд
першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

На підставі частини 3 статті 160 КАС
України у судовому засіданні
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено, про що
згідно вимог частини 2 статті 167 КАС
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Постанову у повному обсязі складено та
підписано 23 квітня 2014 року

Суддя
А.М. Каюда