Справа № 2а-9632/12/2070
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р.
м.Київ
К/800/40899/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць
В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03 червня 2013 року у справі за позовом
Державного підприємства «Південна
залізниця» в особі відокремленого
підрозділу «Куп'янськ-Вузлова
дистанція колії» до Управління
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2012 року Державне підприємство
«Південна залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Куп'янськ-Вузлова дистанція колії»
звернулось до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області про скасування рішень від 14
травня 2012 року №№615-617, 619, 621, 623-626, 628-631,
634-638, 640-647, 649, 650, 652-655, 657, 658 про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду України.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав про незаконність вказаних
рішень про нарахування штрафу і пені за
порушення строків сплати страхових
внесків на підставі ст.106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено у
повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив із
того, що заборгованість позивача перед
відповідачем є заборгованістю зі
страхових внесків, фінансових санкцій
та пені, нарахованих до 01 січня 2011 року,
а, отже, відповідачем при винесенні
оскаржуваної вимоги правомірно
застосовані положення ст.106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03 червня 2013
року задоволено апеляційну скаргу
Державного підприємства «Південна
залізниця» в особі відокремленого
підрозділу «Куп'янськ-Вузлова
дистанція колії»; скасовано постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року; прийнято нову постанову, якою
задоволено позовні вимоги Державного
підприємства «Південна залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Куп'янськ-Вузлова дистанція колії»;
скасовано рішення від 14 травня 2012 року
№№615-617, 619, 621, 623-626, 628-631, 634-638, 640-647, 649, 650,
652-655, 657, 658 про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду України.

Рішення суду апеляційної інстанції
мотивоване тим, що на час прийняття
відповідачем рішення про застосування
до страхувальника фінансових санкцій
правових норм, які б встановлювали
вказану в них відповідальність, не
існувало.

Не погоджуючись з рішенням
апеляційного суду, Управління
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 03 червня 2013 року, залишити в силі
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державне підприємство
«Південна залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Куп'янськ-Вузлова дистанція колії»
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області, як платник страхових внесків.

14 травня 2012 року Управлінням
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області у відношенні Державного
підприємства «Південна залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Куп'янськ-Вузлова дистанція колії»
винесені рішення №№615-622, 624-658.

Вказані рішення оскаржені позивачем до
Управління Пенсійного фонду України в
Харківській області.

20 липня 2012 року відповідачем за
результатами розгляду скарги позивача
від 25 травня 2012 року №114-15-04/846 прийнято
рішення №12002-07/10, яким скаргу
задоволено частково та скасовано
рішення УПФУ в Куп'янському районі від
14 травня 2012 року №627, 633, 639, 648, 651 за
формальними ознаками, рішення від 14
травня 2012 року №№615-617,619, 621, 624, 625, 628-631,
634-638, 640-647, 649, 650, 652-655, 657, 658 залишені без
змін.

Сума заборгованості зі сплати
страхових внесків, фінансових санкцій
та пені визначена на підставі даних
карток особового рахунку платника -
позивача, де відображена сума виниклої
заборгованості, дати та суми її
зарахування відповідно до дня списання
банком сум здійснених підприємством
платежів з рахунку платника, кількість
днів затримки, суми штрафу та пені.

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Частиною 6 ст.19 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що страхові
внески нараховуються на суми,
зазначені в частинах 1 та 2 цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також незалежно від
того, чи були зазначені суми фактично
виплачені після їх нарахування до
сплати.

Стаття 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає порядок
обчислення та сплати страхових
внесків. В абзаці 1 частини 6 цієї статті
зазначено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Згідно ч.2 ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції до 01 січня 2011
року) суми страхових внесків своєчасно
не нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.106 Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виконавчі органи
Пенсійного фонду застосовують до
страхувальників такі фінансові
санкції, зокрема за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до абз.5 п.7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

У спірному випадку йдеться про
невиконання підприємством вимог
законодавства щодо сплати страхових
внесків за період з 2004-2010 роки, а це
означає, що стягнення заборгованості
зі сплати цих внесків має відбуватись
відповідно до закону, який діяв у
відповідний період.

Відповідно до абз.6 п.7 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування збережено
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом, на період до
повного стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, та відповідних штрафних
санкцій.

Таким чином, вказана норма передбачає
органами Пенсійного фонду
заборгованості зі сплати страхових
внесків та штрафних санкцій відповідно
до законодавства, що діяло на момент їх
виникнення.

Отже, Фонд і після 01 січня 2011 року має
право здійснювати контроль за
правильністю нарахування та сплати
страхових внесків, нарахованих за
період до 1 січня 2011 року, і вживати
заходів щодо стягнення наявної
заборгованості.

Правова позиція щодо застосування п.7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» та
ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» висловлена Верховним
Судом України, зокрема у постановах від
03 липня 2012 року у справі №21-157а12, від 19
лютого 2013 року, від 26 березня 2013 року у
справі №21-71а13, від 15 жовтня 2013 року у
справі № 21-318а13, від 03 грудня 2013 року у
справах №№21-409а13, 21-414а13.

Як встановлено ч.13 ст.106 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», про нарахування
пені та накладення штрафів,
передбачених частинами дев'ятою і
десятою цієї статті, посадові особи
виконавчих органів Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, виносять рішення, які
протягом трьох робочих днів із дня їх
винесення надсилаються
страхувальнику, банку чи організації,
яка здійснює виплату і доставку пенсій.
Суми пені та штрафів, передбачених
частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, підлягають сплаті
страхувальником, банком чи
організацією, яка здійснює виплату і
доставку пенсій, протягом десяти
робочих днів з дня одержання
відповідного рішення.

З урахуванням вищевикладеного судова
колегія вважає правильними висновки
суду першої інстанції про
правомірність винесення відповідачем
оскаржуваних рішень щодо сплати
заборгованості зі страхових внесків,
фінансових санкцій (штрафів) та пені на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, які виникли та нараховані
до 01 січня 2011 року, та відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
щодо їх скасування.

Колегія суддів, перевіривши у межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що апеляційний
суд помилково скасував законне і
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову, а тому відповідно до ст.226 КАС
України постанова апеляційного суду
підлягає скасуванню, а постанова суду
першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст.ст.220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Куп'янському районі Харківської
області задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 03 червня 2013
року скасувати.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20 вересня
2012 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді