Справа № 808/1527/13-а
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/41646/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Маринчак Н. Є. Титенко М.
П. Боцвін Г. Д., Літовченко Г. В. Карленко
Н. Т.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової службина
постанову та ухвалуЗапорізького
окружного адміністративного суду від
04.04.2013 року Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.07.2013 рокуу справі№ 808/1527/13-аза
позовомПублічного акціонерного
товариства «Перетворювач»до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової
службипроскасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.04.2013 року
у справі № 808/1527/13-а, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.07.2013 року, позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Запорізької області від 12.09.2012 року №
, № , № , від 05.12.2012 року
№ , від 14.02.2012 року № .

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нову постанову про
відмову в задоволенні позову. Свої
вимоги заявник обґрунтовує порушенням
судами норм матеріального права,
зокрема, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1 п.
5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
пп. пп. 7.4.1, 7.4.2 п. 7.4, пп.7.2.3 п. 7.2 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», п. 44.1 ст. 44, п. п. 135.1, 135.5 ст. 135,
п. п. 138.2, 138.10 ст. 138, пп. 159.1.2 п. 159.1 ст. 159, п.
п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 5 підрозділу 4 розділу
ХХ Перехідних положень Податкового
кодексу України, ст. ст. 11, 86, 138 Кодексу
адміністративного судочинства України

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
заявника не погоджується, просить
залишити в силі судові рішення у
справі.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем
документальної планової виїзної
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2010 року по 31.03.2012 року
складено акт від 27.08.2012 року № 1877/22/05755571,
яким зафіксовано порушення пп. 4.1.6 п. 4.1
ст. 4, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», пп. пп. 7.4.1, 7.4.2 п.
7.4, пп.7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», п. 44.1 ст. 44,
п. п. 135.1, 135.5 ст. 135, п. п. 138.2, 138.10 ст. 138, пп.
159.1.2 п. 159.1 ст. 159, п. п. 198.3, 198.6 ст. 198, п. 5
підрозділу 4 розділу ХХ Перехідних
положень Податкового кодексу України.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- від 12.09.2012 року № , яким позивачу
зменшено суму від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 390
249,00 грн.;

- від 12.09.2012 року № , яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування (в тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі 133
491,00 грн.;

- від 12.09.2012 року № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток у сумі 3 855 635,00 грн.

- від 14.02.2012 року № , яким позивачу
зменшено суму бюджетного
відшкодування на 100 000 грн. та визначено
суму штрафних санкцій в розмірі 25 001,00
грн.;

- від 05.12.2012 року № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
302 942,00 грн. та суму штрафних санкцій 59
855,50 грн.

За результатами адміністративного
оскарження Державною податковою
службою у Запорізькій області прийнято
рішення про результати розгляду
первинних скарг від 23.11.2012 року №
Я5780/10/10-420, яким скасовано податкове
повідомлення-рішення від 12.09.2012 року №
в частині зайво визначеного
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 270 877,00 грн. і 22
247,25 грн. зайво застосованих штрафних
(фінансових) санкцій. В іншій частині
вказане рішення залишено без змін;
збільшено податкове
повідомлення-рішення від 12.09.2012 року №
в частині 100 000,00 грн. завищеного
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість та відповідно штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 25 001,00
грн., в іншій частині вказане рішення
залишено без змін; податкові
повідомлення-рішення від 12.09.2012 року №
та № залишено без змін.

На підставі рішення про результати
розгляду первинної скарги від 23.11.2012
року відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення від 05.12.2012 року №
, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних податкових
періодів) з податку на додану вартість
у розмірі 233 491,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі 25
001,00 грн.; від 05.12.2012 року № , яким
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 362 797,50 грн., з яких: за
основним платежем - 302 942,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 59
855,50 грн.

Рішенням Державної податкової служби
України від 06.02.2013 року № 1811/6/10-2115
залишено без змін податкові
повідомлення-рішення від 12.09.2012 року №
, № , № , № з
урахуванням рішення, прийнятого за
розглядом скарг (від 05.12.2012 року №
); скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби
від 05.12.2012 року № в частині 133 491,00
грн. зменшення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, в іншій частині залишено без
змін.

З урахуванням рішення Державної
податкової служби України від 06.02.2013
року відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 14.02.2013 року №
, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування, у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів, з податку на додану вартість
в розмірі 125 001,00 грн., в тому числі: сума
завищеного бюджетного відшкодування -
100 000,00 грн., штрафні (фінансові) санкції -
25 001,00 грн.

Не погодившись з винесеними
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач звернувся до суду з позовом про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
12.09.2012 року № , № , № ,
від 05.12.2012 року № , від 14.02.2013 року
№ .

Податковий орган дійшов висновку про
завищення позивачем витрат та
податкового кредиту по господарських
операціях позивача з ТОВ «Запорізьке
підприємство «Тріон», ТОВ «КС-Техніка»
та ТОВ «НМП-2009».

Згідно із п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу це
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5
вказаного Закону передбачено, що до
складу валових витрат включається сума
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7
цієї статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»).

В силу вимог пункту 138.2 статті 138
розділу III Податкового кодексу України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. Відповідно до п. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139 цього Кодексу, не включаються
до складу валових витрат, витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
передбачено, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Згідно із п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України визначено, що
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця видається податкова
накладна, яка є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункту 198.6
статті 198 Податкового кодексу України

Отже, правові наслідки у вигляді
виникнення права платника податку на
формування витрат та податкового
кредиту з ПДВ наступають лише у разі
реального (фактичного) вчинення
господарських операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що реальність
господарських операцій по виконанню
догорів поставки
трансформаторно-реакторного
обладнання від 12.08.2010 року № 42/7-10719, від
21.10.2010 року № 22Э/293, від 22.09.2010 року №
22Э/276, укладених позивач та ТОВ
«Запорізьке підприємство «Тріон»,
договору поставки нержавіючого
металопрокату № 22-11/144 від 17.03.2010 року,
укладеного позивачем та ТОВ
«КС-Техніка», договору поставки
пиломатеріалів хвойних порід 2 сорту,
склотекстоліту СТЕФ-1.№ 22и/02.02 від 28.01.2010
року, укладеного між позивачем та ТОВ
«НМП-2009», підтверджується відповідними
первинними бухгалтерськими та
податковими документами, наявними в
матеріалах справи.

Придбані позивачем
товарно-матеріальні цінності по
вказаним договорам використані ним у
своїй господарській діяльності.

Посилання податкового органу на
висновки, викладені в акті від 06.09.2012
року № 125/220-32116280 про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Запорізьке
підприємство «Тріон», акті ДПІ у
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя № 241/23-509/36911233 від 04.10.2011 року
щодо перевірки ТОВ «КС-Техніка» по
взаємовідносинах з ТОВ
«Запоріжіндустріалресурс», акті ДПІ у
Жовтневому районі м. Запоріжжя від
21.08.2010 року № 149/23-02/36408567 щодо перевірки
ТОВ «НМП-2009», довідці ДПІ у Ленінському
районі м. Запоріжжя від 22.11.2012 року №
3023/22/13608660 про результати проведення
зустрічної звірки ТОВ «Еліз» щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платником
податків ТОВ «Запорізьке підприємство
«Тріон», обґрунтовано відхилені судами
першої та апеляційної інстанції,
оскільки вони не є безсумнівною
підставою для обмеження права платника
на формування витрат та податкового
кредиту за встановлених обставин
фактичного здійснення операцій.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з думкою судів про
необґрунтованість висновків
відповідача щодо протиправності
включення позивачем до витрат та до
складу податкового кредиту з податку
на додану вартість сум витрат та сум
ПДВ по господарських операціях з
контрагентами ТОВ «Запорізьке
підприємство «Тріон», ТОВ «КС-Техніка»,
ТОВ «НМП-2009».

Податковий орган дійшов висновку про
заниження позивачем доходів на суму
непогашеної заборгованості, визнаної
судом, по підприємству Концерн «Міські
теплові мережі» в особі Філії Концерну
«Міські теплові мережі» Ленінського
району на суму 2 240 638,00 грн.

Рішенням Господарського суду
Запорізької області від 10.03.2011 року у
справі № 20/5009/438/11 за позовом Концерну
«Міські теплові мережі» в особі Філії
Концерну «Міські теплові мережі»
Ленінського району () до
ВАТ «Запорізький завод «Перетворювач»
стягнуто з ВАТ «Запорізький завод
«Перетворювач» на користь Концерну
«Міські теплові мережі» суму 2 240 637,71
грн. основного боргу. Основний борг в
сумі 2 240 637,71 грн. розстрочено на 6
місяців, стягнуто щомісячно рівними
частками по 373 439,62 грн. до останнього
дня кожного місяця, починаючи з березня
2011 року, останній платіж сплатити до
31.08.2011 року в сумі 373 439,61 грн.

Вказане рішення оскаржене ПАТ
«Запорізький завод «Перетворювач» в
апеляційному та касаційному порядку,
однак залишене судами без змін.

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 28.09.2011 року,
залишеною без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 21.11.2011 року,
відстрочено виконання рішення
Господарського суду Запорізької
області від 10.03.2011 року у справі №
20/2009/438/11 на 18 місяців - до 28.03.2013 року.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.02.2012 року постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 21.11.2011 року та
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 28.09.2011 року
змінено, відстрочено виконання рішення
господарського суду Запорізької
області від 10.03.2011 року до 01.07.2012 року.

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 04.07.2012 року, яка
залишена без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 30.07.2012 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 11.10.2012 року, відстрочено
виконання рішення господарського суду
Запорізької області від 10.03.2011 року у
справі № 20/5009/438/11 на 18 місяців.

Відповідно до пп.159.1.2 п. 159.1 ст. 159
Податкового кодексу України платник
податку-покупець зобов'язаний зменшити
витрати на вартість заборгованості,
визнану судом чи за виконавчим написом
нотаріуса, у податковому періоді, на
який припадає день набрання законної
сили рішення суду про визнання
(стягнення) такої заборгованості (її
частини) або вчинення нотаріусом
виконавчого напису.

В той же час, відповідно до п. 5
підрозділу 4 розділу XX Перехідні
положення Податкового Кодексу України
(із змінами та доповненнями) норми
пункту 159.1 статті 159 цього Кодексу не
поширюються на заборгованість, що
виникла у зв'язку із затримкою в оплаті
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг, якщо заходи щодо стягнення
таких боргів здійснювалися до набрання
чинності розділом III цього Кодексу. З
метою оподаткування відображення в
обліку продавця та покупця такої
заборгованості здійснюється до
повного погашення чи визнання такої
заборгованості безнадійною у такому
порядку:

порядок урегулювання сумнівної
заборгованості, щодо якої заходи із
стягнення розпочато до набрання
чинності розділом III цього Кодексу.

у разі якщо платник податку оскаржує
рішення суду в порядку, встановленому
законом, збільшення доходу,
передбачене цим пунктом, не
відбувається до моменту прийняття
остаточного рішення відповідним судом;

платник податку - покупець зобов'язаний
збільшити доходи на суму непогашеної
заборгованості (її частини), визнаної у
порядку досудового врегулювання
спорів або судом чи за виконавчим
написом нотаріуса, у податковому
періоді, на який припадає перша з подій:

а) або 90-й календарний день з дня
граничного строку погашення такої
заборгованості (її частини),
передбаченого договором, або визнаної
претензією;

б) або 30-й календарний день від дня
ухвалення рішення судом про визнання
(стягнення) такої заборгованості (її
частини) або вчинення нотаріусом
виконавчого напису.

Отже, у випадку прийняття судом рішення
про стягнення заборгованості,
визначення податкового періоду, на
який припадає подія, передбачена
абзацом «б» п. 5 підрозділу 4 розділу ХХ
Перехідні положення Податкового
кодексу України, відбувається з
урахуванням дати набуття судовим
рішенням законної сили.

Відповідно до абз. 14 п. 5 підрозділу 4
розділу ХХ Перехідні положення
Податкового кодексу України, строки,
визначені абзацом «б» цього пункту,
застосовуються незалежно від того,
розпочав державний виконавець або
особа, прирівняна до нього згідно із
законом, заходи з примусового
стягнення боргу чи ні.

За загальним правилом, строк,
зазначений у абзаці "б" п. 5 підрозділу 4
розділу ХХ «Перехідні положення»
Податкового кодексу України,
збігається з датою набрання судовим
рішенням чинності.

Згідно із ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має право за заявою
сторони, державного виконавця, або за
власною ініціативою у виняткових
випадках залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Статтею 22 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
для виконання судових рішень строки
пред'явлення виконавчих документів до
виконання встановлюються з наступного
дня після набрання рішенням законної
сили чи закінчення строку,
встановленого у разі відстрочки чи
розстрочки виконання рішення.

Колегія суддів вважає, що висновок про
порушення позивачем вимог п. 5
підрозділу 4 розділу ХХ Перехідні
положення Податкового кодексу України
є необґрунтованим, оскільки рішенням
Господарського суду Запорізької
області від 04.07.2012 року (яке набрало
законної сили) встановлено новий строк
(відстрочено) виконання рішення
Господарського суду Запорізької
області від 10.03.2011 року на 18 місяців, що
зумовлює відсутність у позивача
обов'язку збільшення доходів, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, у ІІ кварталі 2011 року на
2 240 637,71 грн.

Також податковий орган в акті
перевірки зазначив про заниження
позивачем доходів на суму безнадійної
кредиторської заборгованості перед
ТОВ «Енергомашзавод» (яке має стан -
припинено) за рішенням Господарського
суду м. Запоріжжя від 16.12.2010 року у
справі № 10/354/10 в розмірі 14 146 299,00 грн.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що рішенням
Господарського суду Запорізької
області 16.12.2010 року у справі № 10/354/10 за
позовом ТОВ «Енергомашзавод» до
відповідача ВАТ «Запорізький завод
«Перетворювач» стягнуто з ВАТ
«Запорізький завод «Перетворювач» на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергомашзавод»
грошові кошти в сумі 4 469 160,00 грн. -
вартість неповернених матеріальних
цінностей державного резерву; 4 469 160,00
грн. - штраф; 5 207 979,49 грн. - пеня.

Пунктом 135.1 статті 135 Податкового
кодексу України визначено, що доходи,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Згідно із пп. 135.5.4 п. 135.5 вказаної статті
інші доходи включають, зокрема, суми
безнадійної кредиторської
заборгованості.

Безнадійна заборгованість -
заборгованість суб'єктів
господарювання, визнаних банкрутами у
встановленому законом порядку або
припинених як юридичні особи у зв'язку
з їх ліквідацією (пп. «в» пп. 14.1.11 п. 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України).

Оскільки судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що відбулась
зміна кредитора у зобов'язанні до
скасування державної реєстрації
первісного кредитора, а саме: договір
відступлення права вимоги боргу № 8 від
21.06.2011 року, укладений між первісним
кредитором ТОВ «Енергомашзавод», та
новими кредиторами - Корпорацією
виробничих та комерційних підприємств
«Союз» (новий кредитор 1) та ТОВ «Союз
Пауер Електронікс» (новий кредитор 2),
предметом якого є набуття новими
кредиторами права вимоги погашення ПАТ
«Запорізький завод «Перетворювач»
заборгованості перед первісним
кредитором згідно рішення
Господарського суду Запорізької
області від 16.12.2010 року № 10/354/10, колегія
суддів не погоджується з доводами
відповідача про те, що заборгованість
позивача в сумі 14 146 299,00 грн. перед ТОВ
«Енергомашзавод» є безнадійною
кредиторською заборгованістю та
підлягає включенню до доходу позивача -
ПАТ «Запорізький завод «Перетворювач».

Отже, у зв'язку із зміною кредитора у
зобов'язанні, факт припинення
юридичної особи - первісного кредитора
не створює для боржника наслідків,
передбачених пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135
Податкового кодексу України, оскільки
з моменту відступлення права вимоги та
отримання відповідного повідомлення у
боржника виникає зобов'язання перед
новими кредиторами, факту скасування
державної реєстрації яких
відповідачем не встановлено, тому
кредиторську заборгованість боржника
перед новими кредиторами не можна
вважати безнадійною. Тому в позивача не
виникло обов'язку збільшувати доходи,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, на 14 146 299,00 грн.

Оскільки в порушення ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
податковим органом не доведено
обґрунтованості висновку акта
перевірки, що стали підставою для
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Доводи касаційної скарги, викладеного
не спростовують, а зводяться до
переоцінки обставин, встановлених
судами першої та апеляційної
інстанцій, що у відповідності до ст. 220
Кодексу адміністративного судочинства
України не віднесено до повноважень
суду касаційної інстанції.

За таких обставин касаційна скарга не
підлягає задоволенню .

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 04.04.2013 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 29.07.2013 року у справі № 808/1527/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

Н. Є. Маринчак