Справа № 2-а-765/09/1514
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2014 р. Справа № 2-а-765/09/1514

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Сопільняк Олександр Миколайович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія
О.О.

- Зуєвої Л.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Кодимської районної
державної адміністрації Одеської
області на постанову Кодимського
районного суду Одеської області від 09
грудня 2009 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
праці та соціального захисту населення
Кодимської районної державної
адміністрації Одеської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до управління праці
та соціального захисту населення
Кодимської районної державної
адміністрації Одеської області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003-2008 роки відповідно
до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат за рахунок
коштів Державного бюджету України з
урахуванням проведених виплат за
зазначений період.

В обґрунтування вимог позовної заяви
позивач зазначив, що він є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І
категорії інвалід 2 групи, і відповідно
до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
але відповідач виплачує їй вказану
допомогу у значно меншому розмірі.

Постановою Кодимського районного суду
Одеської області від 09 грудня 2009 року
позовні вимоги задоволено частково;
стягнено з відповідача на користь
ОСОБА_2 недоотриману суму щорічної
допомоги на оздоровлення за 2003, 2004, 2005,
2007 роки відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
управління праці та соціального
захисту населення Кодимської районної
державної адміністрації Одеської
області звернулось з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи справу, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення у розмірі 5
мінімальних заробітних плат за 2003-2007
рік.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

В своїх запереченнях на позов (а.с.14)
представник відповідача зазначав, що
відповідно до ст. ст. 99, 100 КАС України,
позивачем було пропущено строк для
звернення до суду за захистом свого
порушеного права та наполягав на
застосуванні судом зазначеної норми
при вирішенні спору по суті.

Однак, судом 1-ї інстанції ці доводи
представника відповідача не були взяті
до уваги і положення ст. ст. 99, 100 КАС
України, не було застосовано, з чим
судова колегія не може погодитись. Як
вбачається з матеріалів справи,
оскільки позивач звернувся до суду з
позовною заявою 06 листопада 2009 року, то
з огляду на приписи ст.99 КАС України
(яка діяла на час звернення позивача до
суду), розгляду підлягають вимоги
позивача лише з 06 листопада 2009 року.

Судом першої інстанції встановлено,
що ОСОБА_2 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС І категорії,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 24 лютого 1994 року.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
права громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на охорону їхнього життя і здоров'я,
соціального захисту потерпілого
населення, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них закріплені в Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачу
повинна виплачуватись щорічно
одноразова грошова допомога на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат і ця
допомога виплачується за місцем
проживання органами соціального
захисту населення. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати вказаної грошової
допомоги.

Відповідно до п.п. 11 п.28 розділу II ЗУ
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» дію ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в частині виплати допомоги
на 2008 рік було також зупинено.

Рішенням Конституційного суду
України від 22 травня 2008 року №10рп/08
визнані такими, не відповідають
Конституції України, вищевказані
положення Закону України «Про
Державний бюджет раїни на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» щодо припинення ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» стосовно виплати щорічної
допомоги в розмірах, передбачених цією
статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

До набрання чинності рішення
Конституційного Суду України щорічна
допомога на оздоровлення у 2008 році
підлягала сплаті в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року
№562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а з 22 травня 2008 року,
виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актам ,вихідним критерієм
обрахунку такої допомоги виступала
мінімальна заробітна плата,
встановлена Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік".

Як вбачається з обставин справи,
щорічна допомога на оздоровлення за 2008
рік була виплачена позивачу 19 березня
2008 року, до прийняття Конституційним
Судом України вказаного вище рішення,
тобто під час дії Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік».

Рішення Конституційного суду України
не мають зворотної дії в часі і у
суб'єкта владних повноважень після їх
прийняття не виникло додаткових
зобов'язань по перерахунку грошової
допомоги на оздоровлення.

Таким чином, виплативши позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення за 2007
рік відповідач діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, суд дійшов правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог в частині
стягнення недоотриманої грошової
допомоги на оздоровлення за 2008 рік.

Зважаючи на все вище викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив рішення,
порушивши норми матеріального права та
неповно з'ясувавши всі обставини, що
мають значення для справи, тому
оскаржувану постанову необхідно
скасувати та прийняти нову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст. 198, ст. 202,
ч.2 ст. 205, ст.ст.207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Кодимської районної державної
адміністрації Одеської області -
задовольнити частково.

Постанову Кодимського районного суду
Одеської області від 09 грудня 2009 року
скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2003 - 2007 роки відповідно
до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат за рахунок
коштів Державного бюджету України
залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 до управління соціального
захисту населення Кодимської районної
державної адміністрації Одеської
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008 рік
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат за
рахунок коштів Державного бюджету
України з урахуванням проведених
виплат за зазначений період.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
набрання законної сили.

Головуючий суддя /підпис/ Єщенко
О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/
Зуєва Л.Є.