Справа № 2033/5783/12 (2-а/2033/223/12)
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 року
м. Київ К/800/27403/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

суддів: Васильченко Н.В., Калашнікової
О.В., Леонтович К.Г.,

провівши попередній розгляд справи за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 24.09.2012р. та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2013р. по
справі № 2033/2а-5783/12 за позовом ОСОБА_2 до
Харківської міської ради, треті особи:
ОСОБА_1, Управління Держкомзему у м.
Харкові, Харківська регіональна філія
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру", про
визнання нечинним рішення органу
місцевого самоврядування, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 24.09.2012 р., залишеною
без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24.04.2013р., задоволено позовні вимоги
ОСОБА_2. Визнано нечинним п.82 додатку 1
до рішення 45 сесії Харківської міської
ради 5 скликання «Про передачу у
власність та надання в оренду
громадянам земельних ділянок» від
23.06.2010 р. №161/10.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями, ОСОБА_1 звернулася з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.
Касаційна скарга мотивована невірним
застосуванням судами норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи на
предмет повноти та всебічності
дослідження обставин, обґрунтованості
застосуванням норм матеріального та
процесуального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
знаходить підстав до її задоволення, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 на підставі
договору купівлі-продажу від 13.08.2004 р.
належить житловий будинок АДРЕСА_1,
який розташований на земельній ділянці
460 кв. м.

Пунктом 82 рішення 45 сесії Харківської
міської ради 5 скликання від 23.06.2010 р.
№161/10 ОСОБА_1 надано у приватну
власність земельну ділянку площею 971,99
кв.м. по АДРЕСА_2.

Комісією з розгляду земельних спорів
виконавчого комітету Харківської
міської ради за результатами розгляду
земельного спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
встановлено, що у спільному
користуванні означених громадян з 2004 р.
перебуває спірна земельна ділянка
орієнтовною площею 0,0443 га.

Згідно з листом голови вуличного
комітету №7 від 03.04.2012 р. №346 спірна
земельна ділянка протягом десятиліть
використовувалася попередніми
власниками спільно в рівних частинах
та попередньо розділена межею
фруктових дерев.

Листом від 10.05.2012 р. № Ж-4-274/0/82-1201-06
комісією з розгляду земельних спорів
виконавчого комітету Харківської
міської ради надано ОСОБА_2 та ОСОБА_1
рекомендації щодо розподілу спірної
земельної ділянки, орієнтовною площею
0,04443 га в рівних ідеальних долях між
землекористувачами.

Згідно з позицією відповідача, при
підготовці рішення Харківської
міської ради щодо затвердження проекту
відведення та надання у власність
земельної ділянки площею 971,99 кв. м. по
АДРЕСА_2 гр. ОСОБА_1, з боку означеної
громадянки були надані документи, які
містять недостовірну інформацію щодо
дійсної площі земельної ділянки, яка
знаходиться в її користуванні. При
цьому представник відповідача
посилався на результати розгляду
комісією з розгляду земельних спорів
виконавчого комітету Харківської
міської ради, щодо розгляду земельного
спору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що при прийнятті спірного
рішення, відповідачем не було надано
належної оцінки обставинам спору між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо права
користування спірною частиною
земельної ділянки, в результаті чого
права позивача були порушені.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Власники та землекористувачі суміжних
земельних ділянок повинні жити за
правилами добросусідства, тобто
зобов'язані співпрацювати при вчиненні
дій, спрямованих на забезпечення прав
на землю кожного з них, не порушувати
законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103
Земельного кодексу України).

Як встановлено судами та вбачається з
акту встановлення (відновлення) та
погодження меж земельної ділянки від
10.07.2008 р., ОСОБА_2 не надавала погодження
на встановлення меж земельної ділянки
ОСОБА_1

На час прийняття спірного рішення
Харківською міською радою, спір щодо
суміжного землекористування не був
вирішений.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Зважаючи на викладене, спірне рішення
не відповідає ч. 3 ст. 2 КАС України,
прийняте без врахування законних
інтересів позивача, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає вірними висновки
судів попередніх інстанцій щодо
обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2

Таким чином, рішення судів попередніх
інстанцій про задоволення позову
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні усіх обставин справи в їх
сукупності. Судами вірно встановлено
характер спірних взаємовідносин та
обґрунтовано застосовано норми
матеріального права до їх вирішення.
Порушень норм процесуального закону,
які б могли призвести до прийняття
невірного рішення, не встановлено.
Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 220-1, 224, 230, 231 КАС України,
колегія суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Постанову Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 24.09.2012р. та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2013р. по
справі № 2033/2а-5783/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: