Справа № 810/2168/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року 810/2168/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лиска І.Г.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Бориспільського
міськрайонного центру зайнятості до
ОСОБА_1 про стягнення незаконно
одержаної допомоги по безробіттю та
витрат на навчання,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
Бориспільський міськрайонний центр
зайнятості з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення незаконно одержаної
допомоги по безробіттю та витрат на
навчання в сумі 3222 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач, в період
перебування на обліку в центрі
зайнятості виконувала роботи згідно
договору підряду №00137 від 05.04.2013 року,
укладеного між ТОВ "Фіге Україна" та
отримувала допомогу по безробіттю
відповідно до законів України «Про
зайнятість населення» та «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття». Крім того, відповідач була
направлена на перепідготовку, під
замовлення роботодавця в Приватне
підприємство "Бухгалтер" за навчальною
програмою "Оператор комп'ютерного
набору" зі строком навчання з 05.06.2013
року по 31.10.2013 року, з метою подальшого
працевлаштування, у зв'язку з чим
позивачем було сплачено кошти на
навчання в сумі 723 грн.

Оскільки допомогу по безробіттю
відповідач отримав незаконно, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення незаконно одержаної
допомоги по безробіттю та витрат на
навчання.

У судове засідання уповноважені
представники позивача, відповідач або
його уповноважені представники не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином.

22.04.2014року від представника позивача
Зусик Т.В. до суду надійшло клопотання
про розгляд справи у порядку
письмового провадження.

Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи вимоги даної статті розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

18.10.2012року ОСОБА_1 звернулась до
Бориспільського міськрайонного центру
зайнятості із заявою про надання
статусу безробітного та виплатою
допомоги по безробіттю до вирішення
питання її подальшого
працевлаштування. У заяві відповідач
зазначила, що не має постійного або
тимчасового заробітку, в т.ч за
договором цивільно-правового
характеру та зобов'язалась повідомити
позивача про отримання прибутку та
про всі зміни своїх даних.

11.10.2012року ОСОБА_1 була зареєстрована в
Бориспільському міськрайонному
центрі зайнятості, 18.10.2012 року їй
надано статус безробітної з виплатою
допомоги по безробіттю.

Згідно з ст.7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» безробітну ОСОБА_1 за
рекомендацією спеціаліста центру
зайнятості з профорієнтації, заяви
безробітної (копія додається), Договору
від 04.06.2013р. №00006 (копія
додається), укладеного між
Бориспільським міськськрайонним
центром зайнятості та гр.ОСОБА_1, було
направлено на перепідготовку, під
замовлення роботодавця в Приватне
підприємство "Бухгалтер" за навчальною
програмою "Оператор комп'ютерного
набору" зі строком навчання з 05.06.2013р. по
31.10.2013р. 5 місяців з метою сприяння
подальшому працевлаштуванню.

Наказом Приватного підприємства
"Бухгалтер" від 05.06.2013р. № 14 безробітну
ОСОБА_1 було зараховано з 05.06.2013р. у
склад слухачів групи №58.

Наказом від 31.10.13 р. №33 ПП "Бухгалтер"
ОСОБА_1 було з відраховано з 31.10.13 р, зі
складу слухачів групи №58 як таку, що
склала державний іспит.

Під час розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення, яке
здійснювалося відповідно до Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про зайнятість населення "
(обмін даними з Державною податковою
адміністрацією та Державним центром
зайнятості) було встановлено наступне.
Гр.ОСОБА_1 в період перебування на
обліку в центрі зайнятості виконувала
роботи згідно договору підряду №00137
від 05.04.2013р., укладеного між Товариством
з обмеженою відповідальністю "Фіге
Україна" та відповідачем. Строк
виконання робіт з 05.04.2013р. по 27.06.2013р.

За період з 05.04.2013р. по 27.06.2013р. ОСОБА_1
була нарахована та виплачена допомога
по безробіттю в розмірі 2499 грн. 00 коп.

Відповідно до Договору від 31.05.2013
№1054/15-13 , укладеного між Бориспільським
міськрайонним центром зайнятості та
Приватним підприємством "Бухгалтер", а
також згідно довідки центру зайнятості
за завчання відповідача за період з
05.06.2013р. по 27.06.2013р. було сплачено кошти в
сумі 723 грн. 00 коп..

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Правові, економічні та організаційні
основи зайнятості населення України і
його захисту від безробіття, засади
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття визначаються законами
України від 22.03.1991 № 803-XII "Про
зайнятість населення" та від 02.03.2000 №
1533-III "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 1
Законом України від 22.03.1991 № 803-XII "Про
зайнятість населення" зайнятість
визначено як діяльність громадян, що
пов'язана із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм доход у грошовій
або іншій формі.

Згідно з пунктом "а", "б" частини третьої
статті 1 Закону України від 22.03.1991 № 803-XII
"Про зайнятість населення" громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців, осіб,
зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство" та працюючі по найму на
умовах повного або неповного робочого
дня (тижня) на підприємствах, в
установах і організаціях, незалежно
від форм власності, у міжнародних та
іноземних організаціях в Україні і за
кордоном у фізичних осіб, належать до
зайнятого населення.

Згідно із статтею 2 Закону України від
22.03.1991 № 803-XII "Про зайнятість населення"
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи. Безробітними
визнаються також інваліди, які не
досягли пенсійного віку, не працюють та
зареєстровані як такі, що шукають
роботу.

Відповідно до положень Закону України
від 22.03.1991р. № 803-XII "Про зайнятість
населення" порядок реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних державною службою
зайнятості визначається Кабінетом
Міністрів України.

Так, згідно з пунктом 12 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007р.
№ 219, для одержання статусу
безробітного громадянин особисто
подає у день, що настає після
закінчення встановленого строку для
пошуку підходящої роботи, до центру
зайнятості заяву із зазначенням у ній
інформації про те, що він не займається
видами діяльності, що визначені
частиною третьою статті 1 Закону
України "Про зайнятість населення", і не
отримує пенсію на пільгових умовах, а
також копію довідки про його
ідентифікаційний номер.

Відповідно до статті 25 Закону України
від 22.03.1991р. № 803-XII "Про зайнятість
населення" держава створює умови
незайнятим громадянам у поновленні їх
трудової діяльності та забезпечує їм
такі види компенсацій, зокрема, виплату
в установленому порядку допомоги по
безробіттю.

Розміри та умови надання матеріального
забезпечення на випадок безробіття
визначаються Законом України від
02.03.2000р. №1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття".

Згідно із статтею 7 Закону України від
02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" видами
забезпечення за цим Законом є, зокрема,
допомога по безробіттю.

Відповідно до частини третьої статті 36
Закону України від 02.03.2000р. №
1533-III "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно з підпунктами 2, 3 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2006 № 357, перевірка даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної та виплати їй
матеріального забезпечення, що
зазначені у документах, поданих особою
до державної служби зайнятості під час
її реєстрації та протягом періоду її
перебування на обліку як безробітної,
проводиться центрами зайнятості, на
які покладено виконання функцій
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття.

Відповідно до пунктів 6, 7 вказаного
Порядку, у разі встановлення центрами
зайнятості відповідно до цього Порядку
належності безробітної особи до
категорії зайнятих така особа
знімається з обліку як безробітна в
установленому законодавством порядку
та повертає суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг. У разі відмови особи повернути
кошти або відмови роботодавця
відшкодувати кошти, а також у разі
неповернення (невідшкодування) їх у
встановлений строк стягнення таких
коштів здійснюється у судовому порядку
відповідно до законодавства.

Згідно зі статтею 12 Закону України від
02.03.2000 № 1533-III "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" виконавча дирекція
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття є
виконавчим органом правління Фонду,
який забезпечує виконання рішень
правління. Функції виконавчої дирекції
Фонду покладаються на органи державної
служби зайнятості, а функції робочих
органів виконавчої дирекції Фонду
покладаються на центр зайнятості
Автономної Республіки Крим, обласні.
Київський і Севастопольський міські,
районні, міськрайонні, міські та
районні у містах центри зайнятості.

Виконавча дирекція Фонду та її робочі
органи, зокрема, проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральними органами виконавчої
влади у сфері праці та соціальної
політики, представляють інтереси Фонду
в судових та інших органах.

Як встановлено судом, у період з 05.04.2013
року по 27.06.2013 року відповідачу
нараховано і виплачено допомогу по
безробіттю у розмірі 2499 грн., що
підтверджується даними довідки, яка
наявна у матеріалах справи.

Відповідно до Договору від 31.05.2013
№1054/15-13 , укладеного між Бориспільським
міськрайонним центром зайнятості та
Приватним підприємством "Бухгалтер", а
також згідно довідки центру зайнятості
за завчання відповідача за період з
05.06.2013р. по 27.06.2013р. було сплачено кошти в
сумі 723 грн. 00 коп..

При цьому, відповідно до Акта
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про зайнятість населення» від
6 листопада 2013р. № 280 перевіркою
встановлено, що в період перебування на
обліку в центрі зайнятості та
отримання допомоги по безробіттю
виконувала роботи згідно договору
підряду №00137 від 05.04.2013р., укладеного
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фіге Україна" та
відповідачем.

26.11.2013р. Бориспільським МРЦЗ
відповідачу було направлено претензію
N« 1221/06 з вимогою сплатити допомогу по
безробіттю. Вказана претензія отримана
відповідачем 27.11.2013 р. та залишена без
відповіді та задоволення.

06.03.2014р. Бориспільським МРЦЗ
відповідачу було направлено претензію
№275/06 з вимогою сплатити кошти за
навчання, яка також, залишена без
відповіді.

Відповідно до Наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2000 року №307 "Про затвердження
порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності" якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути кошти, то питання щодо їх
повернення вирішується в судовому
порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України
«Про загальнообов'язкове соціальне
страхування на випадок безробіття»
строк давності в разі стягнення
штрафних санкцій, адміністративних
штрафів, а також інших видів
заборгованості перед Фондом не
застосовується.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи викладене, під час судового
розгляду позивачем доведено належними
та достатніми доказами факт
незаконного отримання відповідачем
допомоги по безробіттю, а також
наявність у позивача правових підстав
та компетенції щодо стягнення з
відповідача суми заборгованості.

У свою чергу, відповідач не надав суду
доказів необґрунтованості стягнення
одержаної нею допомоги по безробіттю
та витрат на навчання.

Беручи до уваги те, що допомогу по
безробіттю у сумі 2499 грн. та витрати на
навчання - 723 грн. відповідач позивачу
не повернула, доказів погашення
відповідачем зазначеної
заборгованості станом на день розгляду
цього спору не надано, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Позивач не надав суду
доказів понесення ним яких-небудь
судових витрат, тому такі витрати
стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь
Бориспільського міськрайонного центру
зайнятості допомогу по безробіттю у
сумі 2499 (дві тисячі чотириста
дев'яносто дев'ять ) грн. 00 коп. та
витрати на навчання в сумі 723 (сімсот
двадцять три) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:
Лиска І.Г.