Справа № 826/2025/13-а
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
826/2025/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Скачок Т.О.
Суддя-доповідач: Шурко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Шурка О.І.,

суддів
Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі
Зубрицький Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві про
визнання дій та бездіяльності
протиправною, зобов'язання вчинити дії,
-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 січня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову про задоволення
позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення,
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що є на його
переконання підставою для скасування
судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова скасуванню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві із запитом на отримання
публічної інформації згідно з Законом
України «Про доступ до публічної
інформації», проте наданими
відповідями не було розкрито
поставлених у запитах питань, що стало
підставою для звернення до суду із
адміністративним позовом із вимогою
про зобов'язання відповідача повторно
розглянути запити.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позовні вимоги є
необґрунтованими, оскільки в
матеріалах справи міститься копії
листів, виходячи зі змісту яких
вбачається, що позивач отримав
відповідь на свій запит.

Колегія суддів не може погодитись із
таким висновком суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Так, порядок здійснення та
забезпечення права кожного на доступ
до публічної інформації врегульовано
Законом України «Про доступ до
публічної інформації».

Законом України «Про доступ до
публічної інформації» регламентований
порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
інформацію» інформація - є будь-які
відомості та/або дані, які можуть бути
збережені на матеріальних носіях або
відображені в електронному вигляді.

Як встановлено, ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про інформацію», право на
інформацію охороняється законом.
Держава гарантує всім суб'єктам
інформаційних відносин рівні права і
можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у
виборі форм і джерел одержання
інформації, за винятком випадків,
передбачених законом (ч. 2 ст. 7 Закону
України «Про інформацію»).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про доступ до публічно
інформації» доступ до інформації
забезпечується шляхом, зокрема,
надання інформації за запитами на
інформацію.

Пунктом 6 ст. 14 Закону України «Про
доступ до публічно інформації»
передбачено обов'язок розпорядників
інформації надавати достовірну, точну
та повну інформацію, а також у разі
потреби перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про
доступ до публічно інформації»
рішення, дії чи бездіяльність
розпорядників інформації можуть бути
оскаржені до керівника розпорядника,
вищого органу або суду. Запитувач має
право оскаржити, у тому числі, надання
недостовірної або неповної інформації.

Пункт 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
визначає розпорядниками інформації -
суб'єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»,
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються, зокрема,
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків.

З аналізу наведених норм випливає, що
відповідач є розпорядником інформації
в розмінні ст.. 13 Закону України «Про
доступ до публічної інформації».

Стаття 14 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» визначає
обов'язки розпорядників інформації,
одним з яких є надавати достовірну,
точну та повну інформацію, а також у
разі потреби перевіряти правильність
та об'єктивність наданої інформації.

Колегія суддів наголошує, що запит
позивача містив всі необхідні
реквізити, передбачені ст. 19 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», а тому у відповідача, на
підставі вищенаведених норм, виник
обов'язок надати позивачу публічну
інформацію, яка міститься в запиті.

З проведеного аналізу наданих
відповідей, колегія суддів приходить
до висновку, що позивачу не було надано
повної та обґрунтованої відповіді,
подані запити позивача було досліджено
поверхнево чим порушено права позивача
на доступ до публічної інформації, а
тому рішення суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позовних вимог
було прийнято з порушенням норм
матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог та зобов'язання
відповідача повторно розглянути
запити позивача.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при ухваленні постанови
неповно з'ясовані обставини, що мають
значення для справи та порушено норми
матеріального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити, а
постанову суду - скасувати.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 січня 2014 року -
скасувати, та прийняти нову, якою
позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві щодо ненадання
належної інформації ОСОБА_2 на його
інформаційні запити від 15.05.2012 року,
23.06.2012 року та 14.07.2012 року та зобов'язати
надати запитувану в цих документах
інформацію.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 15.04.2014
року.

Головуючий суддя

Шурко О.І.

Судді:

Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.