Справа № 825/1013/14
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1013/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Непочатих В.О.,

при секретарі
Якуш І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Сторожевої
Е.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Чернігові справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Чернігівського
міського центру зайнятості про
скасування наказу та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Чернігівського міського
центру зайнятості (далі по тексту -
відповідач), в якому просить суд
визнати протиправними дії відповідача
по призначенню позивачу допомоги по
безробіттю в мінімальному розмірі без
урахування страхового стажу; скасувати
наказ № НТ 140221 від 21.03.3014 про
призначення допомоги по безробіттю
ОСОБА_1; зобов'язати відповідача
призначити з 21.02.2014 допомогу по
безробіттю позивачу відповідно до
частини першої статті 22 та частини
першої статті 23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 07.05.2013 наказом
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернігівській області №
30-к з позивачем було припинено державну
службу за порушення присяги державного
службовця. Проте, постановою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2013 було
скасовано вказаний наказ та
зобов'язано звільнити позивача з
державної служби згідно поданої заяви
від 29.02.2013 на підставі статті 38 Кодексу
законів про працю України. Наказом
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів від 13.01.2014 № 9-к
та наказом Інспекції з питань захисту
прав споживачів У Чернігівській
області від 21.01.2014 № 04-к позивача було
звільнено з державної служби з 31.05.2013 за
власним бажанням. На підставі заяви
позивача відповідачем було надано
статус безробітного та призначено
допомогу по безробіттю без урахування
страхового стажу. Позивач вважає, що
дії відповідача по призначенню йому
допомоги без урахування страхового
стажу є протиправними, оскільки
відповідачем не враховано, що перерва
страхового стажу відбулася з поважних
причин в зв'язку з оскарженням наказу
про звільнення.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в задоволенні
позову просив відмовити та пояснив, що
для збереження безперервного
страхового стажу позивачу необхідно
було звернутися до відповідача з метою
реєстрації, як безробітного після,
припинення трудових відносин 07.05.2013.
Проте позивач звернувся до відповідача
з заявою про надання статусу
безробітного лише 14.02.2014, в зв'язку з чим
відповідачем було призначено допомогу
по безробіттю без урахування
страхового стажу, тому вважає що
оскаржуване рішення прийнято в межах
чинного законодавства та не підлягає
скасуванню. Крім того, зазначив, що
оскарження позивачем наказу про
звільнення не є поважною причиною
перерви страхового стажу.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом
Державної інспекції з питань захисту
прав споживачів від 26.04.2013 № 152-к, який
реалізований наказом Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Чернігівській області від 07.05.2013 № 30-к,
позивача було звільнено з державної
служби за порушення присяги державного
службовця з 07.05.2013.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2013 у
справі № 825/2181/13-а зазначені
накази скасовано та зобов'язано
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів, Інспекцію з
питань захисту прав споживачів у
Чернігівській області звільнити
позивача з державної служби згідно
поданої заяви від 29.02.2013 на підставі
статті 38 Кодексу законів про працю
України (а.с. 8-10).

На виконання постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.12.2013 Державною інспекцію України
з питань захисту прав споживачів,
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Чернігівській області
прийняті накази від 13.01.2014 № 9-к та від
21.01.2014 № 04-к, якими позивача звільнено
від виконання обов'язків заступника
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Чернігівській
області 31.05.2013 за власним бажанням, на
підставі статті 38 Кодексу законів про
працю України (а.с. 11-12).

14.02.2014 позивач звернувся до відповідача
з заявою про надання статусу
безробітного та призначення допомоги
по безробіттю (а.с. 26).

На підставі даної заяви відповідачем
було надано статус безробітного та
призначено допомогу по безробіттю без
урахування страхового стажу
відповідно до п.п. 2, 4 статті 22, п. 2
статті 23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» та п.п. 2.7, 2.9 Порядку
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності у розмірі,
установленому законодавством, з 21.02.2014
по 15.02.2015, що підтверджується витягом з
наказів про прийняті рішення по ОСОБА_1
(а.с. 27).

Позивач стверджує, що призначення йому
допомоги по безробіттю без урахування
його страхового стажу порушує його
права, оскільки страховий стаж був
перерваний з поважних причин, а саме
оскарження в судовому порядку наказу
про звільнення.

Умови та тривалість виплати допомоги
по безробіттю визначені статтею 22
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», згідно абзацу першого
частини першої якої, право на допомогу
по безробіттю залежно від страхового
стажу мають застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, страховий стаж яких
протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної,
становить не менше ніж шість місяців за
даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Тобто, допомога по безробіттю
призначається особі, яка набула
статусу безробітного та має страховий
стаж не менше ніж шість місяців, що
передував реєстрації особи як
безробітної.

Згідно з частиною першою статті 43
Закону України «Про зайнятість
населення», зокрема, статусу
безробітного може набути: особа
працездатного віку до призначення
пенсії, яка через відсутність роботи не
має заробітку або інших передбачених
законодавством доходів, готова та
здатна приступити до роботи; інвалід,
який не досяг встановленого статтею 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійного віку та
отримує пенсію по інвалідності або
соціальну допомогу відповідно до
законів України «Про державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства та дітям-інвалідам» та «Про
державну соціальну допомогу особам,
які не мають права на пенсію, та
інвалідам».

Статус безробітного надається особам
за їх особистою заявою у разі
відсутності підходящої роботи з
першого дня реєстрації у
територіальних органах центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції,
незалежно від зареєстрованого місця
проживання чи місця перебування
(частина друга статті 43 Закону України
«Про зайнятість населення»).

Відповідно до частини першої статті 21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» страховий стаж - період
(строк), протягом якого особа підлягала
страхуванню на випадок безробіття та
за який щомісяця сплачено нею та
роботодавцем страхові внески в сумі не
менш як мінімальний страховий внесок,
крім випадків, передбачених абзацом
другим цієї частини.

З викладеного слідує, що позивач
незалежно від підстав припинення
державної служби мав право звернутися
з особистою заявою про надання статусу
безробітного до відповідача одразу
після звільнення 07.05.2013, але звернувся
лише 14.02.2014, а отже втратив право на
виплату допомоги по безробіттю з
урахуванням його страхового стажу.

Згідно з частиною другою статті 22
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, які протягом 12 місяців,
що передували реєстрації особи як
безробітної, за даними Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування
мають страховий стаж менше шести
місяців мають право на допомогу по
безробіттю у мінімальному розмірі.

При вказаних обставинах, суд приходить
до висновку, що наказ відповідача про
призначення допомоги по безробіттю №
НТ 140221 від 21.03.3014, відповідає чинному
законодавству, тобто є правомірним.

Посилання позивача, що перерва в його
страховому стажі відбулася з поважних
причин, а саме в зв'язку з оскарженням
наказу про звільнення, судом не
приймається до уваги з огляду на таке.

Частиною першою статті 22 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» визначено,
зокрема, що право на допомогу по
безробіттю зберігається у разі
настання перерви страхового стажу з
поважних причин, якщо особа протягом
місяця після закінчення цієї перерви
зареєструвалась в установленому
порядку в державній службі зайнятості
як безробітна. Поважними причинами є:
навчання у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, клінічній
ординатурі, аспірантурі, докторантурі
з денною формою навчання; строкова
військова служба; здійснення догляду
непрацюючою працездатною особою за
інвалідом I групи або дитиною-інвалідом
віком до 18 років, а також за
пенсіонером, який за експертним
медичним висновком потребує
постійного стороннього догляду; інші
поважні причини, передбачені
законодавством України.

В період дії зазначених поважних
причин перерви страхового стажу,
внаслідок яких зберігається право на
допомогу по безробіттю, особа, згідно
статті 4 Закону України «Про зайнятість
населення», відноситься до категорії
зайнятого населення, а тому не може
бути зареєстрована, як безробітна, та
отримувати допомогу по безробіттю.

Як встановлено в судовому засіданні,
об'єктивних перешкод у позивача для
звернення до відповідача щодо надання
статусу безробітного не було, а
звернення до суду з позовом щодо
оскарження підстав припинення
трудових відносин не є поважною
причиною у розумінні статті 22 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», що може вплинути
на безперервність страхового стажу.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що постанова Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17.12.2013, може вплинути тільки на
розмір допомоги по безробіттю, та не є
підставою вважати, що страховий стаж
позивача не було перервано.

За таких обставин, позовні вимоги про
визнання протиправними дій
відповідача по призначенню позивачу
допомоги по безробіттю в мінімальному
розмірі без урахування страхового
стажу; зобов'язання відповідача
призначити з 21.02.2014 допомогу по
безробіттю позивачу відповідно до
частини першої статті 22 та частини
першої статті 23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд, на
підставі наданих доказів в їх
сукупності, системного аналізу
положень законодавства України
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1
необхідно відмовити повністю.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
69, 70, 71, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Чернігівського
міського центру зайнятості про
скасування наказу та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя:
В.О.
Непочатих