Справа № 2а-4594/11/1715
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/42627/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради про стягнення
недоотриманих сум щорічної разової
допомоги до 5 травня за касаційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради на постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
12 вересня 2011 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року позивач звернувся в
суд із позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради про стягнення
недоотриманих сум щорічної разової
допомоги до 5 травня.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 вересня 2011
року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 25 квітня 2012
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанцій, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судові
рішення, ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є
інвалідом війни 2-ї групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням.

Згідно ст.. 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щомісячно до 5
травня інвалідам війни 2-ї групи
виплачується разова грошова допомога в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Зі справи вбачається, що позивач
отримував разову грошову допомогу до 5
травня у 2011 році 580 грн.

Відповідно до змін, внесених Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року №107-VI, частину 7 ст.13
викладено в наступній редакції:
«Щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога в
розмірах, які визначаються Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України».

Однак, відповідно до Рішення
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року №10-рп/2008, вказані зміни
визнано неконституційними, а отже ст..12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» має застосовуватись у чинній
редакції.

Згідно ч.3 ст.46 Конституції України,
пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
«Про прожитковий мінімум» від 15 липня
1999 року №966-14, для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком,
застосовується прожитковий мінімум.

Тобто, прожитковий мінімум є основою
для розрахунку мінімальної заробітної
плати, мінімальної пенсії за віком,
інших соціальних виплат, виходячи з
вимог Конституції України та законів
України та ґрунтується, зокрема, на ч.3
ст.46 Конституції України.

Чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», згідно якої,
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Іншого нормативно-правового акта, який
би визначав цей розмір або
встановлював інший розмір, немає.

Згідно ст..19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом ст..17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 18 лютого 2004 року
№177 «Про забезпечення щорічної виплати
разової грошової допомоги, передбачено
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», Міністерство фінансів
України і Державне казначейство
забезпечують щороку до 10 квітня
виділення коштів Міністерству праці та
соціальної політики для виплати
разової грошової допомоги,
передбаченої Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», для подальшого
перерахування їх місцевим органам
праці та соціального захисту
населення.

Суд, у своєму рішенні, обґрунтовано
вказав на те, що Міністерство оборони,
інші силові структури мають
забезпечувати подання місцевим
органам праці та соціального захисту
населення щороку до 01 березня списків
ветеранів війни, яким призначена
зазначена вище виплата, передбачається
законом України про Державний бюджет
на відповідний рік.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що відповідач повинен діяти у
відповідності із приписами ст.12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
провести позивачу відповідні
нарахування та виплати з врахуванням
фактично виплачених сум щорічної
соціальної допомоги до 5 травня.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Рівненської
міської ради залишити без задоволення,
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 вересня 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 25 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді