Справа № 872/5257/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2014 рокусправа № 804/1777/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Юхименка
О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Федосєєвої
Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року у справі № 804/1777/13-а за позовом
Управління пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська до відповідача:
про Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Дніпропетровську зобов'язання
вчинити певні дії та відшкодування
витрат,- ВСТАНОВИВ:

Управління пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська (далі по тексту -
позивач) звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративноим позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпропетровська (далі по тексу -
відповідач), в якому просило стягнути з
відповідача витрати на виплату ОСОБА_1
державної адресної допомоги, пенсії та
витрати на їх доставку за грудень 2012
року на загальну суму 890, 98 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адімінстративного суду від 04 лютого 2013
року відкрито адміністративне
провадження у справі № 804/1777/13-а. (а.с.1)

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2013 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.
(Суддя - Голобутовський Р.З.) (а.с. - 38-40)

Позивач - Управління пенсійного фонду
України в Індустріальному районі м.
Дніпропетровська, не погодившись з
вищезазначеною постановою суду першої
інстанції, подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючи на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року у справі № 804/1777/13-а та
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційних вимог
відповідач зазначає, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, яку отримує
ОСОБА_1, є наслідком страхування від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, належним
страховиком відповідно до статті 25
«Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

19 березня 2014 року на адресу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду за вх. № 14622/14
надійшли заперечення відповідача, в
яких він, зазначає, що Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Дніпропетровську не має правових
підстав для відшкодування витрат
позивача, пов'язаних з виплатою та
доставкою пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та витрат на виплату і
доставку щомісячної державної
адресної допомоги в сумі 890,98 грн.,
просить в задоволенні апеляційної
скарги відмовити, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року у справі № 804/1777/13-а залишити без
змін.

Позивач та відповідач про дату, час і
місце розгляду справи повідомлялися у
встановленому порядку, своїх
представників для участі у її розгляді
не направили.

За таких обставин, колегія суддів
ухвалила розглянути справу без участі
представників осіб, які беруть участь у
справі.

В судовому засіданні, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги позивача по
справі та матеріалів справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Адресна допомога встановлена
постановою Кабінету Міністрів України
«Про деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» № 265 і
передбачена у разі, коли щомісячний
розмір пенсійних виплат не досягає в
осіб, яким призначена пенсія у зв'язку з
втратою годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100 %, на двох
- 120 %, на трьох і більше - 150 %
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, а також у разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат
інвалідам з дитинства,
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам не
досягає прожиткового мінімуму,
встановленого законом для осіб, які
втратили працездатність, як щомісячна
державна допомога до пенсії у сумі, що
не вистачає до зазначених розмірів.
Згідно п. 4 Постанови, виплата такої
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
постанова Кабінету Міністрів України
№265 не передбачає відшкодування
Пенсійному фонду України витрат на
виплату і доставку вказаних видів
адресної допомоги з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Діючим законодавством також не
передбачене відшкодування Пенсійному
фонду України витрат на виплату і
доставку вказаної адресної допомоги з
боку Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Так, стаття 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» дає повний перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків.
Державна адресна допомога, не
відноситься до переліку виплат для
відшкодування завданої каліцтвом
шкоди, окрім того, вона не пов'язана із
страховими випадками, а тому не повинна
відшкодовуватися відповідачем.

Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві і професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності, внаслідок
нещасного випадку на виробництві, або
професійному захворюванні і пенсій у
випадку втрати годувальника, що помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання також не передбачений
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
України відшкодовувати щомісячну
державну адресну допомогу та витрати
на її доставку.

Виходячи з наведених законодавчих норм
суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції по суті заявлених позивачем
вимог.

Крім того, колегія суддів при винесенні
рішення враховує Постанову Верховного
Суду України від 09 квітня 2012 року у
справі №21-443а11, відповідно до якої
колегія суддів Верховного Суду України
прийшла до висновку про те, що зважаючи
на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами у справі,
норми права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції
у даній справі про відмову у
задоволенні адміністративного позову
прийнято без порушення норм
процесуального та матеріального права,
і тому постанову суду першої інстанції
від 12 лютого 2013 року у даній
адміністративній справі необхідно
залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги позивача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Індустріальному районі м.
Дніпропетровська - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2013 року у справі № 804/1777/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 24 березня 2014
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
Л.М. Нагорна