Справа № 2а-2370/2857/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/31766/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Костенка М.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Уманської
об'єднаної державної податкової
інспекції Черкаської області
Державної податкової служби на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2012 року
по справі №2а/2370/2857/2011 за позовом
Уманської об'єднаної державної
податкової інспекції Черкаської
області до Державного підприємства
«Підприємство Старобабанівської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України у Черкаській області (№92)» про
стягнення коштів з рахунків платника
податків, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року позивач
звернувся до суду з позовом до
Державного підприємства «Підприємство
Старобабанівської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України у Черкаській області
(№92)» про стягнення коштів з рахунків
платника податків.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року позов задоволено повністю та
стягнуто з Державного підприємства
«Підприємство Старобабанівської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України у Черкаській області (№92)» на
користь бюджету через Уманську
об'єднану державну податкову інспекцію
Черкаської області заборгованість зі
сплати податку на додану вартість у
сумі 412249,91 грн.

Представником позивача 23 серпня 2011
року було подано клопотання про
ухвалення додаткової постанови щодо
способу визначення виконання
постанови Черкаського окружного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року.

Додатковою постановою Черкаського
окружного адміністративного суду від 22
вересня 2011 року стягнуто кошти з
рахунків Державного підприємства
«Підприємство Старобабанівської
виправної колонії управління
Державної пенітенціарної служби
України у Черкаській області (№92)» на
користь бюджету через Уманську
об'єднану державну податкову інспекцію
Черкаської області заборгованість зі
сплати податку на додану вартість у
сумі 412249,91 грн.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2012 року
скасовано додаткове рішення суду
першої інстанції та прийнято нове
рішення про відмову в задоволенні
клопотання Уманської об'єднаної
державної податкової інспекції
Черкаської області про прийняття
додаткової постанови про стягнення
коштів з рахунків Державного
підприємства «Підприємство
Старобабанівської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України у Черкаській області
(№92)».

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, оскільки вважає,
що постанову суду апеляційної
інстанції було прийнято з порушенням
норм матеріального права та без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КАС України суд,
що ухвалив судове рішення, може за
заявою особи, яка брала участь у справі,
чи з власної ініціативи прийняти
додаткову постанову чи постановити
додаткову ухвалу у випадках, якщо: щодо
однієї із позовних вимог, з приводу
якої досліджувалися докази, чи одного з
клопотань не ухвалено рішення; суд,
вирішивши питання про право, не
визначив способу виконання судового
рішення; судом не вирішено питання про
судові витрати.

Закон України «Про
кримінально-виконавчу службу України»
(зі змінами від 07.10.2010 року) є
спеціальним щодо діяльності Державної
кримінально-виконавчої служби. Цей
Закон визначає правові основи
організації та діяльності Державної
кримінально-виконавчої служби України
(далі - ДКВС), її завдання та
повноваження, з урахуванням в тому
числі того, що утримання засуджених
фінансується із державного бюджету, а
діяльність установ та їх підприємств
Державної криміначьно-виконавчої
служби України спрямована, перш за все,
на виконання основної функції -
утримання та перевиховання засуджених.
Основною виховною функцією засуджених
- є залучення їх до праці. На виконання
цієї основної функції державою
створені казенні підприємства, які
здійснюють некомерційну господарську
діяльність без мети одержання прибутку
для забезпечення
професійно-технічного навчання
засуджених та залучення їх до праці (ст.
13 Закону).

Діяльність цих підприємств, крім
виконання основної функції, значно
зменшує навантаження на державний
бюджет, так як в результаті залучення
засуджених до праці на підприємствах
ДКВС - отримується (в основному без
прибутків) певна продукція, реалізація
якої дає можливість отримувати кошти,
які на ряду з коштами державного
бюджету (в їх заміщення) спрямовуються
на утримання засуджених.

Саме тому Закон (який є спеціальним)
обмежує повноваження інших державних
органів стосовно майна установ та
підприємств ДКВС, виходячи з того, що
діяльність підприємств ДКВС має
особливий режим, на який не можуть
розповсюджуватись (в певній мірі) інші
закони України, наприклад: - засуджені
не можуть приймати участь у місцевих
виборах; - засуджені не можуть
користуватися всіма правами та на них
не можуть покладатися всі обов'язки,
які передбачені трудовим
законодавством України; - підприємства
ДКВС (на відміну від інших підприємств
у т. ч. державних) не можуть брати
кредити, які забезпечуються майном та
будь-якими іншими активами цих
підприємств; - відносно державних
підприємств не застосовується
процедура банкрутства. Це обмеження є
результатом пріоритету спеціальних
законів над іншими законами.

З урахуванням вищевикладеного, ч.5 ст.26
спеціального Закону (який є
пріоритетним для застосування щодо
майна підприємств ДКВС) встановлено:
«Звернення стягнення на майно органів
і установ виконання покарань, їх
підприємств, слідчих ізоляторів,
навчальних закладів, закладів охорони
здоров'я не допускається.».

Обмеження щодо накладення арешту в
законодавстві України існує не тільки
по відношенню до підприємств ДКВС, але
й відносно учбових закладів, дитячих
садочків, закладів Міністерства
охорони здоров'я, Міністерства оборони,
тощо.

До майна підприємств (відповідно до
діючого ГК (ст.139) та ЦКУ (ст. 189,190)
відносяться: приміщення, обладнання,
продукція, кошти цих підприємств, а
тому звернення стягнення на продукцію
та кошти підприємств ДКВС закон не
допускає.

Також, згідно статуту, відповідача
створено з метою залучення до праці
засуджених та їх професійного
навчання. Кошти, що підприємство
отримує від господарської діяльності
спрямовуються на забезпечення
утримання засуджених. Згідно статуту,
майно підприємства є державною
власністю.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Уманської
об'єднаної державної податкової
інспекції Черкаської області
Державної податкової служби відхилити.

Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 12.04.2012 року по справі №2а/2370/2857/2011
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписКостенко М.І.