Справа № 490/4171/13-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 р.м.ОдесаСправа № 490/4171/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Алєйніков В.О.

Одеській апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва на
постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 02 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва про визнання дій незаконними
та про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2013 року ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1,
позивач) звернулася до суду з позовом, в
якому просила визнати дії управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
(надалі - УПФУ, відповідач)
протиправними та зобов'язати
останнього зарахувати період з 14 січня
1987 року по 01 березня 1990 року до її стажу
роботи, відповідно до положень статті 60
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991 року
№ 1788-XII (надалі - Закон №1788).

В обґрунтування позивач зазначила, що
відповідач безпідставно відмовив її в
призначенні пенсії на пільгових умовах
та не врахував стаж роботи на посаді
медсестри - анестезіолога
реанімаційного відділення при
обчисленні страхового стажу, чим
порушив її законні права та інтереси.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 02 вересня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено
частково.

Суд зобов'язав відповідача здійснити
перерахунок пенсії позивачу,
врахувавши при обчисленні страхового
стажу, окрім іншого, період роботи з 24
жовтня 1988 року до 01 березня 1990 року у
пільговому обчисленні.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог суд відмовив.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
УПФУ його оскаржило, вважаючи, що воно
постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт просить скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняте нове - про
відмову в задоволенні позовних вимог.

До суду апеляційної інстанції апелянт
надав клопотання про розгляд справи за
його відсутності.

Сторонами по справі не зазначено про
бажання взяти участь у судовому
засіданні, відтак, на підставі ч.1 п.1
ст.197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглянув справу в порядку
письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що позивач у липні 2012 року
звернулася до відповідача із заявою
про зарахування стажу роботи у міській
лікарні №1 на посаді медсестри -
анестезіолога за період з 14 січня 1987
року по 01 березня 1990 року, відповідно до
ст. 60 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»,.

Рішенням Комісії з пенсійних питань
при управлінні Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва від 11 липня 2012 року № 262
позивачу було відмовлено у зарахуванні
до стажу у подвійному розмірі період
роботи з 24 жовтня 1988 року по 01 березня
1990 року.

Стаж роботи позивача за період з 14
січня 1987 року по 23 жовтня 1988 року
відповідачем було зараховано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
фактичними обставинами справи,
встановленими у судовому засіданні
підтверджується стаж роботи позивача в
реанімаційному відділенні, а тому,
відповідач неправомірно не зарахував
його в подвійному розмірі.

Згідно зі вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції задовольняючи позов ОСОБА_1 в
частині зобов'язання УПФУ здійснити
перерахунок страхового стажу,
врахувавши період роботи з 24 жовтня 1988
року до 01 березня 1990 року в пільговому
обчисленні, прийняв законне та
обґрунтоване рішення у зв'язку з
наступним.

Так, відповідно до ст. 60 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» робота в
реанімаційних відділеннях закладів
охорони здоров'я зараховується до
стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

З трудової книжки (а.с.5,6) позивача
вбачається, що їй з 14 січня 1987 року було
переведено на посаду медсестри -
анестезіолога реаніматолога на
підставі наказу № 09 від 12 січня 1987 року.

Апелянт, обґрунтовуючи доводи скарги
зазначає, що в трудовій книжці позивача
є запис №9 від 14 січня 1987 року про її
переведення з посади медичної сестри
ЛОР відділення на посаду медичної
сестри анестезіолога - реаніматора, при
цьому, відділення в яке переведена
позивач, у трудовій книжці не вказано.

Надаючи правову оцінку зазначеним
доводам, апеляційний суд бажає
зазначити наступне.

Відповідно до п.18 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637, за відсутності документів про
наявний стаж роботи і неможливості
одержання їх внаслідок ліквідації
підприємства, установи, організації
або відсутності архівних даних з інших
причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17
цього Порядку, трудовий стаж
установлюється на підставі показань не
менше двох свідків, які б знали
заявника по спільній з ним роботі на
одному підприємстві, в установі,
організації (в тому числі колгоспі) або
в одній системі і мали документи про
свою роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Так, згідно довідки міської лікарні №1
від 31 січня 2011 року №159 та доданих копій
наказів по лікарні, вбачається, що 24
жовтня 1988 року позивач була направлена
на курси підвищення кваліфікації, як
медсестра - анестезіолог
реанімаційного відділення. Така її
посада зазначена в наказах
Миколаївської лікарні №1 до 01 березня
1990 року .

Зважаючи на зазначене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
факт роботи позивача в реанімаційному
відділенні Миколаївської лікарні №1 є
належним чином підтверджений
документами, які містяться в
матеріалах справи.

Доводи апелянта про те, що дані докази
не належним чином оформлені, так як не
відповідають загальноприйнятої формі,
не спростовують факт роботи позивача в
реанімаційному відділенні
Миколаївської міської лікарні.

Окрім того, згідно пункту 10 Оглядового
листа Вищого адміністративного суду
України від 14 серпня 2008 року №1406/100/13-08
із змінами і доповненнями, внесеними
листом Вищого адміністративного суду
України від 18 вересня 2008 року №1547/100/13-08
«Про практику застосування
законодавства з питань пенсійного
забезпечення (за результатами справ,
розглянутих Вищим адміністративним
судом України у касаційному порядку)»
за відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливість одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних трудовий стаж
установлюється на підставі показань не
менше двох свідків, які б знали
заявника по спільній роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

В судовому засіданні в суді першої
інстанції свідки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3
підтвердили, що позивач дійсно
працювала в реанімаційному відділенні
Миколаївської лікарні №1 як медсестра -
анестезіолог з 24 жовтня 1988 року до 01
березня 1990 року.

Враховуючи вищенаведені докази та
фактичні дані, колегія суддів суду
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що судом першої інстанції повно та
всебічно з'ясовано усі обставини
справи та правомірно встановлено, що
відповідач безпідставно відмовив
позивачу у зарахуванні стажу роботи,
відповідно до положень ст. 60 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, слід зазначити, що встановивши
протиправність дій УПФУ щодо відмови
позивачу в пільговому обчисленні
стажу, суд першої інстанції відмовив у
задоволенні даної частини вимог, не
навівши з цього приводу, будь - яких
доказів.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги і може вити
за її межи в разі встановлення
порушень, які призвели до
неправильного вирішення справи

Рішення суду першої інстанції в
частині відмови ОСОБА_1 в задоволенні
вищезазначених вимог не оскаржено,
справа вирішена по суті правильно,
тому, суд апеляційної інстанції не
вбачає підстав для зміни або
скасування рішення суду першої
інстанції.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
ч.1 ст. 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва -
залишити без задоволення.

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 02 вересня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя
І.О.Турецька

суддя
Л.В. Стас

суддя
І.П. Косцова