Справа № 2а/2570/3930/2012
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а/2570/3930/2012
Головуючий у 1-й інстанції: Тихоненко
Суддя-доповідач: Бистрик Г.М.
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою відповідача Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Державної податкової служби на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Приватного
виробничо-комерційного підприємства
«Паритет-Агро» до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА

Позивач Приватне виробничо-комерційне
підприємство «Паритет-Агро»
звернулися в суд з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Чернігові Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
07.12.2012 року №, яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі 23
158,00 грн. за основним платежем та 1,00 грн.
за штрафними санкціями.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2012
року вимоги позивача задоволені в
повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про
задоволення вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
Державною податковою інспекцією у м.
Чернігові Державної податкової служби
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ПВКП «Паритет-Агро» з
питань достовірності, повноти
нарахування податку на додану вартість
за червень 2011 року операцій по
взаємовідносинах з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Оріал», за
результатами якої складено акт
перевірки від 30.11.2012 року № 2574/22/25572594.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимоги п. 198.2, п. 198.6 ст. 198, п.
200.1, п. 200.2 ст. 200 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість за червень
2011 року в сумі 23158,00 грн..

На підставі вказаного акту та у зв'язку
з порушеннями податкового
законодавства відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення від
07.12.2012 року № , яким позивачу
визначено податкове зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі
23158,00 грн. за основним платежем та 1,00
грн. за штрафними санкціями.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, відповідач наголошує на
законності і обґрунтованості
висновків акту № 2574/22/25572594, та
посилається на акт №328/236-36917523 від 10.02.2012
року перевірки контрагента позивача
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Оріал», відповідно
до якого встановлено відсутність
необхідних умов у контрагента для
досягнення результатів економічної
діяльності у зв'язку з відсутністю
необхідних трудових ресурсів, основних
фондів, складських приміщень,
транспортних засобів тощо.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 139.1.9. пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку не
враховуються при визначенні
оподатковуваного прибутку

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Згідно із п. 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, зазначено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з листом Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11, витрати для
визначення податкового кредиту для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно із п. 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Відповідно до п. 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, законодавець визначає дві
основні причини для підтвердження
реальності господарської операції: її
фактичність (тобто дійсне спрямування
на виникнення, зміну та припинення
господарських відносин) та
документальна забезпеченість (тобто
підтвердження відповідними первинними
документами).

Позивач, наданими до суду доказами,
підтвердив реальність і фактичність
здійснення господарських операцій з
контрагентом. Так, позивачем надано
належним чином оформлені первинні
документи: договір №200411 від 20.04.2011 року
між ПВКП «Паритет Агро» та ТОВ «Оріал»,
акти виконаних робіт,
товаро-транспортні накладні, податкові
накладні, копії банківських виписок, що
підтверджують оплату послуг в повному
обсязі.

Натомість відповідачем не надано
жодних належних доказів, що
підтверджували б правомірність
складання оспорюваного податкового
повідомлення-рішення.

Дослідивши позицію суду першої
інстанції та доводи, викладені
позивачем в апеляційній скарзі,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративній
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199,
200, 205, 206, 212, 254, КАС України, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Державної податкової служби
- залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 25 грудня
2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
04.04.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Карпушова О.В.