Справа № 817/823/14
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/823/14

31 березня 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Кравчук Т.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1

до Здолбунівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області, Реєстраційної
служби Здолбунівського районного
управління юстиції Рівненської
області провизнання
незаконними дій та скасування
державної реєстрації , -ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області,
Реєстраційної служби Здолбунівського
районного управління юстиції
Рівненської області про визнання
незаконними дій Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області щодо
формування вимоги по сплату боргу
(недоїмки) за єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №Ф-82 від 06.12.2013
року на суму 10011,31 грн. та скасування
державної реєстрації Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області як
таку, що проведена на підставі нечинних
установчих документів з порушенням
вимог Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців".

В обґрунтування позовних вимог позивач
заявляє про незаконність дій
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області щодо формування позивачу
вимоги по сплату боргу (недоїмки) за
єдиним внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
оскільки, як стверджує позивач, наказ
Міністерства доходів і зборів України
№64 від 17.04.2013 року "Про затвердження
положень про територіальні органи
Державної Міндоходів у Рівненській
області", яким, як вказав позивач,
затверджено положення про
Здолбунівську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області, є нечинним відповідно до
пункту 3 Указу Президента України від
03.10.1992 року №493/92, а отже і Здолбунівська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області, на переконання
позивача, є недієздатною особою,
оскільки не має відповідних установчих
документів. Тому, як вважає позивач,
державна реєстрація Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
проведена з істотними порушеннями
вимог Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", що є підставою для її
скасування з огляду, як переконаний
позивач, на наявність очевидних
підстав для відмови у проведенні
державної реєстрації. Тому, позивач
звернувся до суду про визнання
незаконними дій Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області щодо
формування позивачу вимоги №Ф-82 від
06.12.2013 року у зв'язку з, як стверджує
позивач, відсутністю відповідного
обсягу повноважень, а також про
скасування державної реєстрації
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області як такої, що проведена, за
твердженням позивача, на підставі
нечинних установчих документів з
порушенням вимог Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців".

Ухвалою від 24.03.2014 року судом відкрито
провадження в адміністративній справі,
судовий розгляд справи призначено на
31.03.2014 року.

Про дату, час та місце судового
розгляду сторони були повідомлені
належним чином.

У призначений день і час сторони до
суду не з'явились.

Позивач у позовній заяві заявив про
розгляд справи за його відсутності.

Відповідач - Здолбунівська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області подала клопотання
про розгляд справи без участі його
представника.

Відповідач - Реєстраційна служба
Здолбунівського районного управління
юстиції Рівненської області подала
заяву про розгляд справи без участі
представника реєстраційної служби.

За таких обставин суд на підставі
частини четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з ухвалою від 31.03.2014
року постановив про розгляд справи за
відсутності представників сторін в
порядку письмового провадження.

Дослідивши зібрані по справі матеріали
справи, оцінивши наявні докази, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 24.11.2003
року зареєстрований як фізична
особа-підприємець Острозькою районною
державною адміністрацією та з 01.01.2012
року здійснює підприємницьку
діяльність із застосуванням спрощеної
системи оподаткування за видом
діяльності: побутова хімія, роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах без переваги продовольчого
асортименту.

06.12.2013 року Здолбунівською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області виставлено ОСОБА_1
вимогу по сплату боргу (недоїмки) за
єдиним внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування №Ф-82
від 06.12.2013 року на суму 10011,31 грн.

Як повідомив позивач, він звертався з
відповідними скаргами до органів
Міндоходів, які були залишені без
задоволення, а вимога про сплату
заборгованості за єдиним внеском без
змін.

Вважаючи незаконними дії
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області щодо формування позивачу
відповідної вимоги про сплату боргу
(недоїмки) за єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №Ф-82 від 06.12.2013
року, позивач звернувся до суду щодо
визнання незаконними таких дій та
скасування державної реєстрації
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області, як такої, що проведена з
порушенням вимог закону в частині
державної реєстрації територіального
органу державної виконавчої влади.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Правовідносини, що виникають між
суб'єктами системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
Законом України від 08.07.2010 року №2464-VI
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", який набрав
чинності з 1 січня 2011 року, та визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати,
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Відповідно до пункту другого частини
першої статті 1 Закону України від
08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно зі статтею 2 Закону України від
08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
виключно цим Законом визначаються,
зокрема, порядок нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску;
орган, що здійснює збір та веде облік
єдиного внеску, його повноваження та
відповідальність.

Відповідно до пункту четвертого
частини першої статті 4 Закону України
від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Статтею 12 цього ж Закону визначено
завданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, -
забезпечення адміністрування єдиного
внеску шляхом його збору, ведення
обліку надходжень від його сплати та
здійснення контролю за сплатою єдиного
внеску.

Згідно зі статтею 13 Закону України від
08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" органи
доходів і зборів мають право, зокрема,
стягувати з платників несплачені суми
єдиного внеску (пункт 7 частини першої).

Пунктом 3-1) статті 1 Закону України від
08.07.2010 року №2464-VI "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
визначено органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
формує податкову і митну політику (в
частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів, єдиного
внеску) та забезпечує її реалізацію
(центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику),
та його територіальні органи.

Так, Президент України Указом від 24.12.2012
року №726 "Про деякі заходи з
оптимізації системи центральних
органів виконавчої влади" постановив
утворити Міністерство доходів і зборів
України, реорганізувавши Державну
митну службу України та Державну
податкову службу України, а також
поклавши на це Міністерство функцію з
адміністрування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

У відповідності з Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.03.2013 року №229
"Про утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів"
утворено як юридичні особи публічного
права територіальні органи
Міністерства доходів і зборів (пункт 1);
реорганізовано шляхом приєднання до
відповідних територіальних органів
Міністерства доходів і зборів
територіальні органи Державної
податкової служби та Державної митної
служби (пункт 2); визначено
територіальні органи Міністерства
доходів і зборів правонаступниками
територіальних органів Державної
податкової служби та Державної митної
служби, що реорганізуються (пункт 3).
Так, цією постановою Кабінету
Міністрів України визначено
Здолбунівську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів
правонаступником Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції ДПС.

Організацію, повноваження та порядок
діяльності центральних органів
виконавчої влади України визначає
Закон України від 17.03.2011 року №3166-VI "Про
центральні органи виконавчої влади".

Відповідно до частини першої статті 13
Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI
"Про центральні органи виконавчої
влади" територіальні органи
міністерства утворюються як юридичні
особи публічного права в межах
граничної чисельності державних
службовців та працівників
міністерства і коштів, передбачених на
утримання міністерства,
ліквідовуються, реорганізовуються за
поданням міністра Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пунктами другим та третім цієї
ж статті територіальні органи
міністерства можуть утворюватися в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, районах,
районах у містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення та як
міжрегіональні (повноваження яких
поширюються на декілька
адміністративно-територіальних
одиниць) територіальні органи (у разі
їх утворення). Територіальні органи
міністерства діють на підставі
положень, що затверджуються міністром.
Типове положення про територіальні
органи міністерства затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом четвертим статті 13 Закону
України від 17.03.2011 року №3166-VI "Про
центральні органи виконавчої влади"
встановлено, що територіальні органи
міністерства набувають статусу
юридичної особи з дня внесення до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
запису про їх державну реєстрацію як
юридичної особи.

За відомостями Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців зроблено запис про
проведення державної реєстрації
Здолбунівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області 04.06.2013 року за №1 001087.

Відповідно до статті 18 Закону України
від 15.05.2003 року № 755-IV "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців" якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними.

Так, згідно з положеннями статті 13
Закону України від 17.03.2011 року №3166-VI
"Про центральні органи виконавчої
влади", на підставі постанови Кабінету
Міністрів України від 25.02.2011 року №563
"Про затвердження типового положення
про територіальні органи міністерства
та іншого центрального органу
виконавчої влади" наказом Міністерства
доходів і зборів України від 17.04.2013 року
№64 "Про затвердження положень про
територіальні органи Міндоходів у
Рівненській області" затверджено
Положення про Здолбунівську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Здолбунівську об'єднану державну
податкову інспекцію Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області, затвердженого наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 17.04.2013 року №64, Здолбунівська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області з центром у м.
Здолбунів з Острозьким відділенням є
територіальним органом Мінжоходів,
який підпорядковується Міндоходів та
Головному управлінню Міндоходів у
Рівненській області, та забезпечує
реалізацію повноважень Міндоходів на
території Здолбунівського району.

Наказом Міністерства доходів і зборів
України від 16.08.2013 року №366 затверджено
зміни до Положення про Здолбунівську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області, затвердженого
наказом Міндоходів від 17.04.2013 року №64,
які є його невід'ємною частиною.
Вказані зміни полягають у доповненні
пункту першого Положення абзацом
другим такого змісту: "Здолбунівська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області є
правонаступником усіх прав та
обов'язків Здолбунівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Рівненської області Державної
податкової служби".

Згідно частини першої статті 15 Закону
України від 17.03.2011 року №3166-VI "Про
центральні органи виконавчої влади"
Міністерство у межах своїх
повноважень, на основі і на виконання
Конституції та законів України, актів
Президента України та постанов
Верховної Ради України, прийнятих
відповідно до Конституції та законів
України, актів Кабінету Міністрів
України видає накази, які підписує
міністр.

Частиною другою цієї ж статті Закону
встановлено, що накази міністерства,
видані в межах його повноважень, є
обов'язковими для виконання
центральними органами виконавчої
влади, їх територіальними органами,
місцевими державними адміністраціями,
органами влади Автономної Республіки
Крим, органами місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами і організаціями всіх форм
власності та громадянами.

Державна реєстрація
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади, які
виступають суб'єктами нормотворення
здійснюється відповідно до Указу
Президента України від 03.10.1992 року "Про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади" та
"Положення про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.1992 року №731.

Відповідно до пункту 3 зазначеного
Положення про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади, на
державну реєстрацію подаються
нормативно-правові акти, прийняті
уповноваженими на це суб'єктами
нормотворення у визначеній
законодавством формі та за
встановленою законодавством
процедурою, що містять норми права,
мають неперсоніфікований характер і
розраховані на неодноразове
застосування, незалежно від строку їх
дії (постійні чи обмежені певним часом)
та характеру відомостей, що в них
містяться, у тому числі з грифами "Для
службового користування", "Особливої
важливості", "Цілком таємно", "Таємно" та
іншими, а також прийняті в порядку
експерименту.

Згідно пункту 4 вказаного Положення
державній реєстрації підлягають
нормативно-правові акти будь-якого
виду (постанови, накази, інструкції
тощо), якщо в них є одна або більше норм,
що:

а) зачіпають соціально-економічні,
політичні, особисті та інші права,
свободи й законні інтереси громадян,
проголошені й гарантовані
Конституцією та законами України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року і
протоколами до неї, міжнародними
договорами України, згоду на
обов'язковість яких надано Верховною
Радою України, та acquis communautaire, а також з
урахуванням практики Європейського
суду з прав людини, встановлюють новий
або змінюють, доповнюють чи скасовують
організаційно-правовий механізм їх
реалізації;

б) мають міжвідомчий характер, тобто є
обов'язковими для інших міністерств,
органів виконавчої влади, а також
органів місцевого самоврядування,
підприємств, установ і організацій, що
не входять до сфери управління органу,
який видав нормативно-правовий акт.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм законодавства суд
зазначає, що наказ Міністерства
доходів і зборів України від 17.04.2013 року
№64 "Про затвердження положень про
територіальні органи Міндоходів у
Рівненській області" не підлягає
державній реєстрації, оскільки не
містить норм права, не зачіпає
соціально-економічні, політичні,
особисті та інші права, свободи й
законні інтереси громадян та не носить
міжвідомчого характеру.

Натомість, наказ Міністерства доходів
і зборів України від 17.04.2013 року №64 є
актом організаційно-розпорядчого
характеру, що видається суб'єктом
нормотворення у процесі здійснення ним
виконавчо-розпорядчої діяльності з
метою виконання покладених на нього
завдань та здійснення функцій
відповідно до наданої компетенції
основної діяльності,
адміністративно-господарських або
кадрових питань, відтак твердження
позивача про те, що такий наказ
підлягає обов'язковій державній
реєстрації органами Міністерства
юстиції України, є безпідставним та
ґрунтується на невірному розумінні
норм права та суб'єктивному тлумаченні
їх змісту.

Таким чином, твердження позивача про
проведення державної реєстрації
відповідача з істотними порушеннями
норм законодавства у сфері державної
реєстрації, не знайшли свого
підтвердження у ході судового розгляду
справи та не відповідають дійсним
обставинам утворення та проведення
державної реєстрації Здолбунівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області.

Як вже йшлося, Указом Президента
України від 24.12.2012 року №726 "Про деякі
заходи з оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади"
функцію з адміністрування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування покладено на
органи Міністерства доходів і зборів
України, тому, Законом України від
04.07.2013 року №406-VII "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з проведенням адміністративної
реформи" внесено зміни до Закону
України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" у відповідній
частині з визначенням компетенції
органі доходів і зборів при реалізації
повноважень з адміністрування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Як зазначалось судом вище, у
відповідності до статей 12 та 13 Закону
України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" органи доходів
і зборів забезпечують адміністрування
єдиного внеску шляхом його збору,
ведення обліку надходжень від його
сплати та здійснення контролю за
сплатою єдиного внеску та мають право,
зокрема, стягувати з платників
несплачені суми єдиного внеску.

Тому, твердження позивача про
відсутність відповідного обсягу
повноважень відповідача позбавлені
правового підґрунтя.

Частиною першою статті 25 Закону
України від 08.07.2010 року №2464-VI "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" встановлено, що
рішення, прийняті органами доходів і
зборів та органами Пенсійного фонду з
питань, що належать до їх компетенції
відповідно до цього Закону, є
обов'язковими до виконання платниками
єдиного внеску, посадовими особами і
застрахованими особами.

Відповідно до частини четвертої цієї ж
статі Закону, орган доходів і зборів у
порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Наказом Міністерства доходів і зборів
України від 09.09.2013 року №455 затверджено
"Інструкцію про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", яка визначає
процедуру нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
страхувальниками, визначеними Законом
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", нарахування і
сплати фінансових санкцій, стягнення
заборгованості зі сплати страхових
коштів органами доходів і зборів.

Відповідно до пункту 6.3. вказаної
"Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" органи доходів
і зборів надсилають платникам вимогу
про сплату недоїмки в таких випадках:
якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності платника про
суми доходу (прибутку) фізичних осіб -
підприємців чи осіб, які забезпечують
себе роботою самостійно, свідчать про
донарахування сум єдиного внеску
органами доходів і зборів у
повідомленнях-розрахунках, де
визначено суми єдиного внеску, які
підлягають доплаті; якщо платник має на
кінець календарного місяця недоїмку зі
сплати єдиного внеску; якщо платник має
на кінець календарного місяця борги зі
сплати фінансових санкцій.

Пунктом 6.4. цієї ж Інструкції
передбачено, що вимога про сплату боргу
формується на підставі актів
документальних перевірок, звітів
платника про нарахування єдиного
внеску та облікових даних з карток
особових рахунків платників за формою
згідно з додатком 4 до цієї Інструкції
(для платника - юридичної особи) або за
формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції (для платника - фізичної
особи). Орган доходів і зборів веде
реєстр виданих вимог про сплату
недоїмки за формою згідно з додатком 6.
При формуванні вимоги їй присвоюється
порядковий номер, який складається з
трьох частин: 1 частина - літера "Ю"
(вимога до юридичної особи) або "Ф"
(вимога до фізичної особи), 2 частина -
порядковий номер, 3 частина - літера "У"
(узгоджена вимога). Вимога формується
під одним порядковим номером до
повного погашення сум боргу.

З системного аналізу наведених
правових норм слідує, що податковий
орган діяв у межах повноважень та у
спосіб, визначений законом. Тому, суд
зазначає, що за наявності законодавчо
визначених підстав для нарахування та
сплати єдиного внеску, виставлення
Здолбунівською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області вимоги про сплату боргу
(недоїмки) за єдиним внеском на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування є правомірним та
відповідає способу реалізації наданих
владних повноважень, визначених
законом.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідач довів перед судом
правомірність формування вимоги по
сплату боргу (недоїмки) за єдиним
внеском на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування №Ф-82
від 06.12.2013 року, доводи, наведені
позивачем, не спростовують
правомірності дій відповідача щодо
формування вимоги про сплату боргу
(недоїмки) №Ф-82 від 06.12.2013 року.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку, що позов задоволенню не
підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз. Відповідач не надав суду
доказів понесення ним судових витрат,
тому підстави для присудження на його
користь судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного позову
- відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Рівненський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Кравчук Т.О.

Постанова не набрала законної сили

Згідно з оригіналом

Помічник судді
Приходько О.Г.