Справа № 813/2075/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 р.
Справа № 876/7692/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
30.04.2013 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області про визнання протиправними дій
та скасування вимоги,-

встановив:

20.03.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовною заявою до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в Яворівському районі
Львівської області про визнання
протиправними дій та скасування вимоги
про сплату боргу.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідачем протиправно нараховано
їй єдиний внесок та винесено вимогу про
сплату боргу № Ф 187 від 19.02.2013 року,
оскільки позивач є пенсіонером за
віком та відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільнена від
сплати за себе єдиного внеску. Відтак
позивач вважав дії відповідача щодо
нарахування єдиного внеску в розмірі
2316,57 грн. протиправними, а вимогу про
сплату боргу № Ф 187 від 19.02.2013 року -
такою, що підлягає скасуванню.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30.04.2013 р.
адміністративний позов задоволено
повністю. Визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області щодо нарахування ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
заборгованості зі сплати єдиного
внеску у розмірі 2316,57 грн. та скасовано
вимогу управління Пенсійного фонду
України в Яворівському районі
Львівської області про сплату боргу №
Ф-187 від 19.02.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив із норми ч. 4
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»,
згідно якої особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті (тобто
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування), які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Крім цього, суд першої інстанції
зазначив, що сторонами не
заперечувався факт відсутності
договору позивача та відповідача про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у
відповідності до ст. 12 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» отже, з огляду на
наведене, позивач, як пенсіонер за
віком, не є платником єдиного внеску.

У зв'язку з тим, що позивач отримує
довічну пенсію за віком, а ч. 4 ст. 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» не
містить застережень щодо її
незастосування до осіб, яким пенсію за
віком призначено на пільгових умовах
на підставі ст. 13 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд першої інстанції
дійшов висновку, що з серпня 2011 року
позивач не повинна сплачувати за себе
єдиний внесок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач - управління
Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області оскаржив його в апеляційному
порядку. Вважає, що оскаржувана
постанова прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, з помилковим застосуванням
норм матеріального права, порушенням
норм процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав, викладених у
апеляційній скарзі. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю та залишити в силі
вимогу про сплату боргу № Ф-187 від 19.02.2013
року.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що з 01.01.2011
року набрав чинності Закон України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, який визначає платників єдиного
внеску, умови та порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до п. 4 ст. 4 зазначеного
Закону особи, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Дана норма
визначена ЗУ №3609-VI "Про внесення змін
до Податкового Кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України", який
набрав чинності 06.08.2011 року.

Умови призначення пенсії за віком
визначені статтею 26 ЗУ "Про
загальнообов'язкове держ:авне пенсійне
страхування", відповідно до якої жінки
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення 55 років, та
наявності страхового стажу не менше
п'яти років ( з 1 жовтня 2011 року жінки,
які народилися з 01.10.1959 року по 31.03.1960
року, мають право на призначення пенсії
за віком після досягнення 58 років 6
місяців та наявності страхового стажу
не менше 15 років).

Як зазначає апелянт, по даних відділу
пенсійного забезпечення, 05 березня 2005
року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком
на пільгових умовах, відповідно до
пункту "а" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" ( жінкам після
досягнення 45 років і при стажі роботи
не менше 15 років, з них не менше 7 років 6
місяців на зазначених роботах).
Призначення та виплата пенсії
зазначеним особам провадиться
відповідно до цього Закону.

Враховуючи вищезазначене, фізичні
особи - підприємці, які отримують
пенсію за віком, призначену на
пільгових умовах відповідно до ст. 13
Закону України "Про пенсійна
забезпечення", розмір якої обчислено за
нормами Закону України "Пре
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування", сплачують єдиний внесок
на добровільних засадах після
досягнення пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закон у
України "Про загальнообов"язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до інформації, наданої
Державною податковою службою України в
рамках діючої Угоди про міжвідомче
інформаційне співробітництво між
Державною податковою службою України
та Пенсійним фондом України від 21.02.2012
року та пункту 1 Протоколу № 1 від
25.04.2012., ОСОБА_1 з 1 липня 2012 року є
платником єдиного податку.

Тому, ОСОБА_1 як фізична особа -
підприємець, яка обрала спрощену
систему оподаткування є платником
єдиного внеску (відповідно до п.4 ч.1 ст.4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування").

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.7
вищезазначеного Закону, єдиний внесок
нараховується для фізичних осіб
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, - на суми, що
визначаються такими платниками
самостійно для себе та членів сім'ї, які
беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, але не
більше максимальної величини бази
нарахування єдиного внеску,
встановленого цим Законом. При цьому
сума єдиного внеску не може бути меншою
за розмір мінімального страхового
внеску за кожну особу.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до статей 9 і 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 18.09.2012
№5292-VІ зазначені платники зобов'язані
сплатити єдиний внесок до 20 числа
місяця, що настає за кварталом, за який
сплачується єдиний внесок. Так, фізичні
особи - підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, за 2012 рік
зобов'язані були сплатити єдиний
внесок до 20.01.2013 року.

За даними розрахунку фізичної
особи-підприємця, який обрав спрощену
систему оподаткування за 2012 рік ОСОБА_1
належало сплатити єдиний внесок до
21.01.2013 року в сумі 2316,57 грн.

Кошти в рахунок сплати єдиного внеску
за 2012 рік до 21.01.2013 не надходили, тому
станом на 21.01.2013 виник борг в сумі 2316,57
грн., на підставі чого 19 лютого 2013 року
ОСОБА_1 виставлено вимогу №Ф-187 на 2316,57
грн.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову -
без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1
зареєстрована як фізична особа -
підприємець 26.04.2000 року відповідно до
копії Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
Серія НОМЕР_2 (а.с. 21).

Позивач перебуває на спрощеній системі
оподаткування з 01.07.2012 року відповідно
до Свідоцтва платника єдиного податку
Серія НОМЕР_3 (а.с. 22).

Відповідно до посвідчення серія НОМЕР_4
ОСОБА_1 перебуває на пенсії за віком з
05.03.2005 року довічно (а.с. 6).

Управлінням Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області 19.02.2013 року винесено вимогу про
сплату боргу № Ф-187, із якої вбачається,
що станом на 19.02.2013 року заборгованість
позивача зі сплати єдиного внеску
становить 2316,57 грн (а.с. 7).

Позивач із нарахуванням єдиного внеску
та вимогою про сплату боргу не
погодилась, оскаржила їх в
адміністративному порядку. За
наслідками адміністративного
оскарження скарга позивача залишена
без розгляду (а.с. 19-20).

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, добросовісно.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

З 06.08.2011 року набрала чинності частина 4
статті 4 Закону № 2464-VІ, відповідно до
якої особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті (тобто фізичні особи
- підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування), які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Як слідує із матеріалів справи,
сторонами не заперечувався той факт, що
позивач є пенсіонером за віком, як і
факт відсутності договору позивача та
відповідача про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
відповідності до ст. 12 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що позивач, як
пенсіонер за віком, не є платником
єдиного внеску.

Відтак, безпідставними є посилання
відповідача на те, що до позивача не
може бути застосовано положення ч. 4 ст.
4 Закону № 2464-VІ, оскільки позивач не
досягла загального пенсійного віку,
так як вказана норма не пов'язує
звільнення від сплати єдиного внеску
із досягненням особою певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску всіх пенсіонерів за віком.

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсіонер - це особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію.

У зв'язку з тим, що позивач отримує
довічну пенсію за віком, а ч. 4 ст. 4
Закону № 2464-VІ не містить застережень
щодо її незастосування до осіб, яким
пенсію за віком призначено на
пільгових умовах на підставі ст. 13
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд першої інстанції
вірно дійшов висновку, про те, що з
серпня 2011 року позивач не повинна
сплачувати за себе єдиний внесок.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що дії
управління Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області щодо нарахування ОСОБА_1
заборгованості зі сплати єдиного
внеску у розмірі 2316,57 грн. є
протиправними, а вимога про сплату
боргу № Ф-187 від 19.02.2013 року - незаконною.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Яворівському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 30.04.2013 р. по
справі № 813/2075/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О.
Большакова

В.Я. Макарик