Справа № 2а-16/10
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/31701/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Малиніна
В.В.,

Ситникова О.Ф.,

провівши у порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області (далі - Управління ПФУ) на
постанову Старосамбірського районного
суду Львівської області від 19 лютого 2010
року та ухвалу Апеляційного суду
Львівської області від 12 липня 2010 року,
-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2008 року ОСОБА_4, як учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії,
інвалід 2-ї групи, пред'явив у суді позов
до Управління ПФУ, в якому просив
визнати протиправними дії відповідача
щодо відмови в перерахунку пенсії,
зобов'язати здійснити перерахунок його
пенсії та призначити її у розмірі,
передбаченому чинним законодавством, з
урахуванням вимог:

- частини четвертої статті 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
яка передбачає виплату державної
пенсії у розмірі, не нижче 8 мінімальних
пенсій за віком;

- статті 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", яка
передбачає виплату додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі
75 % мінімальної пенсії за віком;

- статті 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", яка передбачає
збільшення пенсії на 40% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність;

- статті 1 Закону України "Про
поліпшення матеріального становища
учасників бойових дій та інвалідів
війни", яка передбачає виплату
щомісячної державної цільової
грошової допомоги на прожиття в
розмірі 50 гривень;

- частини другої статті 6 Закону
України "Про статус гірських населених
пунктів в Україні", яка передбачає
підвищення державних пенсій на 20 %.

Постановою Старосамбірського
районного суду Львівської області від
19 лютого 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Апеляційного суду Львівської
області від 12 липня 2010 року, позовні
вимоги ОСОБА_4 задоволено.
Визнано протиправними дії Управління
ПФУ щодо відмови в перерахунку ОСОБА_4
пенсії по інвалідності (основної та
додаткової) та зобов'язано здійснити
перерахунок та виплату пенсії по
інвалідності (основної та додаткової)
ОСОБА_4 з 22 травня 2008 року, відповідно до
статей 50, 54 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" із розрахунку
восьми прожиткових мінімумів для осіб,
які втратили працездатність, та 75 %
мінімальної пенсії за віком, що
розраховується з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого для
відповідної категорії населення.

В обґрунтування касаційної скарги
Управління ПФУ посилається на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, у зв'язку з чим просить скасувати
ухвалені ними рішення та прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Завданням адміністративного
судочинства згідно частини першої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з визначеннями, наведеними в
підпунктах 6, 8 частини першої статті 3
цього Кодексу, адміністративний позов -
це звернення до адміністративного суду
про захист прав, свобод та інтересів у
публічно-правових відносинах; позивач
в адміністративній справі - це особа, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм свідчить про те,
що до адміністративного суду може
звернутися фізична або юридична особа,
права, свободи чи інтереси якої
порушено суб'єктом владних повноважень
у зв'язку із винесенням ним рішення,
вчиненням дій або не вчинення дій, які
повинні бути вчинені в межах
повноважень органу державної влади,
органу місцевого самоврядування,
їхньої посадової чи службової особи,
іншого суб'єкта при здійсненні ними
владних управлінських функцій на
основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Вимоги позивача повинні стосуватися
захисту або відновлення його прав,
свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до частини першої статті 6
КАС України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

За перевіркою матеріалів справи
встановлено, що ОСОБА_4 з 1 квітня 2009
року перебуває на обліку в Управлінні
ПФУ та отримує пенсію відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Звернення позивача до суду мотивовано
протиправністю відмови в перерахунку
його пенсії.

Однак суди, вирішуючи спір, не
перевірили, чи ставив позивач перед
відповідачем питання перерахунку
пенсії та приведення її розміру у
відповідність до вимог чинного
законодавства, як про це він зазначив у
своєму позові і яким було рішення
відповідача з цього питання. Натомість,
з листа Управління ПФУ від 1 липня 2009
року № 4495/03-20, який ОСОБА_4 надав в
обґрунтування позову, слідує, що він
звертався до Управління ПФУ з іншого
питання - консультації щодо
перспективи розміру його пенсії у разі
переходу на пенсію відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Окрім того, зазначаючи про задоволення
позову у повному обсязі, суд першої
інстанції вирішив заявлені ОСОБА_4
позовні вимоги лише в частині - щодо
перерахунку пенсії відповідно до
вимог статей 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". В іншій же
частині - щодо перерахунку відповідно
до статті 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", статті 1 Закону
України "Про поліпшення матеріального
становища учасників бойових дій та
інвалідів війни" та частини другої
статті 6 Закону України "Про статус
гірських населених пунктів в Україні"
позовні вимоги свого вирішення не
знайшли.

Апеляційний суд на зазначене порушення
увагу не звернув.

Відповідно до частини першої статті 220
КАС України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Допущені судами попередніх інстанцій
порушення вимог процесуального
законодавства є підставою для
скасування оскаржених рішень і
направлення справи до суду першої
інстанції на новий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно
належним чином з'ясувати всі обставини
справи, дослідити наявні докази, дати
їм, та доводам сторін належну правову
оцінку та ухвалити законне і
обґрунтоване рішення. При цьому, слід
врахувати, що рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, а обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Згідно з частинами першою та четвертою
статті 2201 КАС України, за наявності
підстав, які тягнуть за собою
обов'язкове скасування судового
рішення, суд касаційної інстанції
ухвалює рішення за наслідком
попереднього розгляду справи, без
повідомлення осіб, які беруть участь у
справі.

Керуючись статтями 2201, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області задовольнити частково.

Постанову Старосамбірського районного
суду Львівської області від 19
лютого 2010 року та ухвалу Апеляційного
суду Львівської області від 12 липня 2010
року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

В.В. Малинін

О.Ф. Ситников