Справа № 2а-10423/10/1570
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/40975/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Південної митниці
Державної митної служби України,
Дністровської митниці Державної
митної служби України про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії за касаційною
скаргою Південної митниці Державної
митної служби України на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 09 грудня 2010 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2011
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року позивач звернувся в
суд із позовом до Південної митниці
Державної митної служби України,
Дністровської митниці Державної
митної служби України про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2010
року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції відповідачі
звернулися зі скаргами до суду
апеляційної інстанції щодо скасування
зазначеного вище рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26 травня 2011
року апеляційні скарги відповідачів
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
громадянином України, що
підтверджується копією закордонного
паспорту громадянина України серії
НОМЕР_1 та довідкою про реєстрацію
особи громадянином України від 25
листопада 2008 року Посольства України в
Республіці Молдова. Згідно адресної
довідки МВС ПМР від 11 серпня 2009 року,
позивач був прописаний в АДРЕСА_1 з 19
лютого 2005 року по 08 грудня 2006 року.
Згідно посвідки на проживання для
іноземців НОМЕР_2, виданою Управлінням
у справах міграції МВС ПМР від 08 серпня
2008 року, позивач прибув до ПМР на
постійне місце проживання як
громадянин Молдови та був тимчасово
прописаний з 08 серпня 2008 року по 08
серпня 2010 року за зазначеною адресою,
за якою з 05 серпня 2010 року тимчасово
прописаний до 05 серпня 2015 року. Позивач
також тимчасово прописаний на
території України за адресою по
АДРЕСА_2.

Позивачу, на праві приватної власності,
належить автомобіль марки "Мersedes Benz G 400"
2002 року випуску, шасі НОМЕР_3, двигун
НОМЕР_4, що підтверджується копією
посвідчення про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_5,
дата видачі свідоцтва 04 березня 2005
року. 09 серпня 2008 року позивачу на
вказаний автомобіль було видане нове
свідоцтво серії НОМЕР_6.

У червні 2009 року, в зв'язку з переїздом
на постійне місце проживання до
України, позивач отримав на митному
посту перелік документів, необхідних
для пропуску транспортного засобу на
територію України, серед яких
значилася довідка Державного
підприємства "Registru" Міністерства
інформаційного розвитку Республіки
Молдова.

Вказаним підприємством, 08 червня 2009
року надана довідка про те, що за даними
Державного Регистру Транспорта
зазначений автомобіль на обліку в
Республіці Молдова не значився. 04
серпня 2009 року зазначене підприємство
повідомило, що надає довідки про
реєстрацію тільки тих транспортних
засобів, інформація про реєстрацію
яких міститься в державній
інформаційній системі Республіки
Молдова "Державний Регістр Транспорту".

Позивач, 19 липня 2010 року звернувся до
Дністровської митниці з заявою щодо
можливості пільгового оформлення його
автомобіля на підставі Закону України
"Про порядок ввезення (пересилання) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України" в зв'язку з наміром
переїхати на постійне місце проживання
до України та отримав відповідь щодо
порядку здійснення митного контролю та
необхідних для цього документів, в якій
зазначено, що йому дозволяється ввезти
на митну територію України власний
автомобіль відповідно до ст. 8
зазначеного Закону за умови
підтвердження факту перебування
транспортного засобу на обліку в
Республіці Молдова, шляхом надання
довідки ГУ реєстрації транспорту і
кваліфікації водійського складу
Державного підприємства "Registru"
Міністерства інформаційного розвитку
Республіки Молдова.

Також, позивачем 19 серпня 2010 року
подана повторна заява начальнику
Дністровської митниці щодо надання
можливості ввезти автомобіль в
Україну, здійснення митного оформлення
належного на праві приватної власності
автомобіля на пільгових умовах, у
зв'язку з переїздом на постійне місце
проживання в Україну.

Відповіддю Дністровської митниці за
№16/01-3893-Х-11 від 20 вересня 2010 року
позивачу було відмовлено у здійсненні
пільгового митного оформлення
транспортного засобу з підстав
відсутності належного підтвердження
перебування належного йому
транспортного засобу на обліку в
Республіці Молдова довідкою ГУ
реєстрації транспорту і кваліфікації
водійського складу Державного
підприємства "Registru" Міністерства
інформаційного розвитку Республіки
Молдова, яка фактично підтверджує
відомості, зазначені в свідоцтві про
реєстрацію транспортного засобу, при
цьому зазначено, що документи про
реєстрацію транспортних засобів,
оформлених управлінням
Державтоінспекції ПМР не мають
юридичної сили, а за копіями доданих до
заяви документів не має можливості
прийняти рішення щодо надання дозволу
на пропуск транспортного засобу.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд виходив з того, що позивач володів
транспортним засобом більше одного
року та автомобіль був зареєстрований
з 04 березня 2005 року в країні постійного
проживання позивача Придніпровській
Молдавській Республіці, і тому позовні
вимоги щодо визнання протиправними дії
та зобовязання провести митне
оформлення із застосуванням пільги
підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 252 Митного кодексу
України передбачено звільнення від
оподаткування під час митного
оформлення предметів, що ввозяться
(пересилаються) у разі переселення
громадян на постійне місце проживання
в Україну.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про
порядок ввезення (переселення) в
Україну, митного оформлення й
оподаткування особистих речей, товарів
та транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України" - громадяни при
ввезенні на митну територію України
звільняються від оподаткування по
одному механічному транспортному
засобу на кожного повнолітнього
громадянина за кодами 87.01, 87.02, 87.03, 87.04,
87.05 Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності, у
разі переселення на постійне місце
проживання за умови, що він є власником
такого транспортного засобу не менше
року та такий транспортний засіб
перебуває на обліку в країні
постійного місця попереднього
проживання не менше року.

Згідно визначень, наданих у ст. 1
вказаного Закону, під постійним місцем
проживання розуміють місце проживання
на території будь-якої держави не менше
одного року громадянина, який не має
постійного місця проживання на течії
інших держав і має намір проживати на
території цієї держави протягом
будь-якого строку, не обмежуючи таке
проживання певною метою, і за умови, що
таке проживання не є наслідком
виконання цією особою службових
обовязків або зобовязань за договором
(контрактом).

Таким чином, законодавством
передбачені дві умови звільнення від
оподаткування транспортного засобу
ввезеного на митну територію України
громадянами в разі переселення:
громадянин є власником такого
транспортного засобу не менше року, та
перебування такого транспортного
засобу на обліку в країні постійного
місця попереднього проживання цього
громадянина не менше року. При цьому,
відповідно до ст. 1 Закону обовязковою
умовою є саме проживання громадянина
на території країни постійного місця
попереднього проживання не менше
одного року.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 у 2008 року набув громадянство
України та був прийнятий на
консульський облік в Посольстві
України в Республіці Молдова, факти
володіння транспортним засобом не
менше року та перебування
транспортного засобу на обліку в
країні постійного місця попереднього
проживання не менше року
підтверджуються листом Міністерства
Закордонних справ ПМР №01-04/596 від 28
жовтня 2009 року.

За наведених вище обставин суд дійшов
правильного висновку, що передбачені
чинним законодавством умови для
звільнення від оподаткування
транспортного засобу ввезеного на
митну територію України позивачем
дотримані.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Південної митниці
Державної митної служби України
залишити без задоволення, постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 09 грудня
2010 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26 травня 2011 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді