Справа № 813/253/13-а
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 р.
Справа № 876/5063/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва
М.В.,

суддів Шавеля Р.М.,
Савицької Н.В.,

за участю секретаря Бєлкіна
Н.І.,

за участю:

представника позивача Макурти
С.М., Гавришко А.М.

відповідача
Слуцького Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Червонограді Львівської області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.02.2013 р. у
справі №813/253/13-а за позовом
Комунального підприємства
«Червоноградводоканал» до Державної
податкової інспекції у м. Червонограді
Львівської області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.02.2013 р. у
справі №813/253/13-а за позовом
Комунального підприємства
«Червоноградводоканал» до Державної
податкової інспекції у м. Червонограді
Львівської області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
26.12.2012 р. № , № , позов було
задоволено повністю.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову суду скасувати та
відмовити у позові. Апеляційна скарга
мотивована неврахуванням висновків
акту перевірки позивача та акту
перевірки його контрагента - ТзОВ
«Агрогазсервіс», зокрема, докази
безтоварності операцій позивача з
контрагентами, які мають ознаки
фіктивності, використання позивачем
хлору рідкого, отриманого не від ТзОВ
«Агрогазсервіс». Посилається на
недоліки в оформленні первинної
бухгалтерської документації, чим
обґрунтовує на правомірність
винесення оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Представник позивача апеляційну
скаргу заперечив за безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення, колегія суддів встановила
наступне.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, ДПІ у м.Червонограді
Львівської області ДПС провело
перевірку КП "Червоноградводоканал" з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства при проведенні
взаємовідносин з ТзОВ "Агрогазсервіс"
та складено акт від 10.12.2012 р. № 1915/2200/001853,
яким встановлено порушення пп.138.1.1 п.
138.1, пп.138.2 ст. 138 ПК України, внаслідок
чого завищено суму витрат операційної
діяльності, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування в ІІ
кв. 2011 р. на суму 38 282,28 грн., що призвело
до заниження податку на прибуток в сумі
8 804,92 грн.; ст.22, п.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3,
п.198.5, п. 198.6 ст. 198 ПК України, внаслідок
чого завищено податковий кредит на
суму ПДВ 7656,46 грн., в т.ч за червень 2011 р.
7656,46 грн..

За результатами перевірки було
винесено податкове
повідомлення-рішення від 26.12.2012 р. №
за платежем податок на прибуток
на суму 8 804,92 грн. та № за
платежем ПДВ на суму 7656,46 грн. (основний
платіж) та 1 грн. (штрафна санкція).

Порушення скаржник вбачає у тому, що
ТзОВ "Агрогазсервіс" по
взаєморозрахунках з яким КП
"Червоноградводоканал" сформував
податковий кредит та податок на
прибуток, немає необхідних до
здійснення підприємницької діяльності
умов та немає доказів фактичного
отримання хімічної продукції від
постачальника ПП «Аквахлор» в світлі
висновків акту Верхньодніпровської
ОДПІ від 02.11.2012 р. про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТзОВ "Агрогазсервіс" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з ПП
«Аквахлор». Виходячи з аналізу
господарських операцій між КП
"Червоноградводоканал" та ТзОВ
"Агрогазсервіс" скаржник стверджує, що
господарські зобов'язання між ТзОВ
"Агрогазсервіс" та його постачальником
ПП «Аквахлор» фактично не
здійснювались, а відповідно і ТзОВ
"Агрогазсервіс" не міг поставити
хімічну продукцію КП
"Червоноградводоканал".

При вирішенні справи суд першої
інстанції підставно встановив, що
20.12.2010 р. між КП "Червоноградводоканал"
(покупець) та ТзОВ "Агрогазсервіс"
(продавець) було укладено договір № 26
про поставку рідкого хлору, згідно із
яким ТзОВ "Агрогазсервіс"
зобов'язується передати у власність КП
"Червоноградводоканал" рідкий хлор в
балнах, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар відповідно
до умов цього договору. Додатком № 1 та 3
до даного договору сторони узгодили
відомості про предмет договору
(найменування, одиниця виміру, фактична
кількість, ціна, спосіб доставки, тариф
автопослуг).

Договір фактично виконувався
сторонами, що підтверджується
податковою та видатковою накладною.
Згідно з п.3.5 договору поставка товару
здійснюється спецавтотранспортом на
відстань 1100 км (в один кінець) в місце
призначення очисні споруди м.
Червонограда, грузоотримувач КП
«Червоноградводоканал». Перевезення
товару від продавця з смт. Аули,
Криничанського району,
Дніпропетровської області до покупця в
пункт розвантаження м. Червоноград
здійснювалось автоперевізником ТОВ
«Аульська хлоропереливна станція», що
підтверджується товаро-транспортними
накладними. Поставка рідкого хлору
18.06.2011 р. оформлена актом
прийому-передачі. Якість рідкого хлору
підтверджується паспортами ДСТУ 6718-93, в
якому вказувалась дана наповнення
балонів з хлором, його заводський №,
об'єм, маса, особа, яка проводила
наповнення балону. Про находження
товару до покупця свідчать і документи
про його оприбуткування на складі
підприємства. КП
"Червоноградводоканал" повністю
сплатило вартість отриманого товару
платіжними дорученнями.

Суд першої інстанції підставно
встановив відсутність у скаржника
даних щодо надходження зазначеного
товару до КП «Червоноградводоканал»
від інших, ніж ТзОВ «Агрогазсервіс»
осіб та сумнівів щодо використання КП
"Червоноградводоканал" цього товару в
господарській діяльності.

Суд першої інстанції, оцінивши докази в
їх сукупності, підставно прийшов до
висновку, що стверджувані скаржником
зауваження до заповнення видаткової
накладної (не містить відомостей про
особу представника постачальника та
відмітки про отримання товару, осіб
відповідальних за його отримання) та
ТТН (відсутні відомості щодо
відповідальних за
відвантаження/навантаження, відсутній
підпис водія, особи, що прийняла товар),
носять формальний характер, при тому,
що наявність товарно-транспортної
накладної законодавством не
вимагається, а тим більше, від її
наявності не залежать податкові
наслідки господарської операції,
безпосередньо не пов'язаної із
перевезенням.

Наказ Міністерства транспорту України
та Міністерства статистики України від
29.12.1995 р. № 488/346 "Про затвердження
типових форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля", яким
передбачено обов'язкове застосування
для всіх суб'єктів господарської
діяльності товарно-транспортних
накладних форми № 1-ТН не було
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України. Форма ТТН, затверджена наказом
Міністерства транспорту України та
Міністерства статистики України від
07.08.1996 р. № 228/253, зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 28.08.1996 р.
№ 483/1508 "Про затвердження Інструкції
про порядок виготовлення, зберігання,
застосування єдиної первинної
транспортної документації для
перевезення вантажів автомобільним
транспортом та обліку транспортної
роботи", проте дія вищевказаного наказу
зупинена відповідно до повідомлення
Держкомпідприємництва від 28.04.2006 р. та
рішення про державну реєстрацію наказу
скасовано на підставі висновку
Мін'юсту № 10/68 від 15.05.2006 р. Таким чином,
форма ТТН не затверджена і її
застосування для перевезення вантажів
автомобільним транспортом та обліку
транспортної роботи не передбачена.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Посилання скаржника на те, що ТзОВ
"Агрогазсервіс" фактично не могло
придбати від іншого постачальника - ПП
«Аквахлор» хімічну продукцію, не могло
його продати та поставити КП
"Червоноградводоканал", оскільки ТзОВ
"Агрогазсервіс" немає необхідних
засобів, ресурсів до здійснення
господарської діяльності, не доведено
у встановленому порядку належними
доказами. Актом перевірки
Верхньодніпровської ОДПІ від 02.11.2012 р.
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТзОВ
"Агрогазсервіс" з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ПП «Аквахлор»
встановлено, що ПП «Аквахлор» не має
власних виробничих потужностей для
виробництва хлору рідкого та є
посередником реалізації хімічної
продукції. Постачальником є ВАТ
«ДніпроАзот». Ці доводи встановлені
актом перевірки ПП «Аквахлор» від
08.10.2012 р. № 3316/185/22-206/34683489. Однак,
законодавство не встановлює
обов'язковості для суду висновків
актів перевірок. Зазначені у них
обставини підлягають доведенню на
загальних засадах стороною, яка
посилається на такі обставини. Відтак,
оцінюючи надані докази, суд першої
інстанції підставно констатував, що
такі висновки скаржника ґрунтуються на
припущеннях. Фактично, ДПІ при
проведенні перевірки позивача поклало
в основу висновки актів перевірки
інших юридичних осіб, причому у
взаємовідносинах із одним із них, а
саме з ПП «Аквахлор» позивач не
перебував. Зазначене не відповідає
засаді індивідуалізації
відповідальності. Виходячи з вимог ч. 2
ст. 71 КАС України, ці обставин повинен
довести суб'єкт владних повноважень,
який є відповідачем, оскільки саме з
встановленням цих обставин пов'язана
правомірність прийнятих рішень.

Відтак, презумпція правомірності
правочину у встановленому законом
порядку не спростована.

В розумінні ст. 3 КАС України рішення
суб'єктів владних повноважень повинні
прийматися (вчинятися) на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно із ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.
Скаржник у встановленому законом
порядку не довів наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду, не надав
інших доказів, які б не подавались суду
першої інстанції з обґрунтуванням
неможливості їх подання такому суду.

Враховуючи наведене, судове
рішення відповідає закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 17 - 19, 200, 206 КАС України,
суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
26.02.2013 р. у справі №813/253/13-а залишити без
змін.

Постанова або ухвала суду
апеляційної чи касаційної інстанції за
наслідками перегляду набирають
законної сили з моменту проголошення, а
якщо їх було прийнято за наслідками
розгляду у письмовому провадженні, -
через п'ять днів після направлення їх
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку. Касаційна скарга
подається безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції. Касаційна скарга на судові
рішення подається протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом, а в разі складення
постанови в повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст ухвали виготовлено і
підписано 11.04.2014 року