Справа № 812/1211/14
Суддя: О.В. Солоніченко
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1211/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Солоніченко
О.В., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Старобільському районі
Луганської області до Відділу
державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Управління Пенсійного
фонду України в Старобільському районі
Луганської області до Відділу
державної виконавчої служби
Старобільського районного управління
юстиції про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області до відділу ВДВС
Старобільського РУЮ Луганської
області було направлено на примусове
виконання вимогу №Ф-243.5 від 06.06.2013 року
про стягнення з ФОП ОСОБА_1
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 2381,91 грн.
07.08.2013 року державним виконавцем
Василенко О.О. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження. За
період з 07.08.2013 року до теперішнього
часу до управління в погашення
заборгованості кошти ні від боржника
ні від ВДВС Старобільського РУЮ не
надходили, в зв'язку з чим, 11.02.2014 року
спеціалістом управління Анікеєвою А.М.,
з відома начальника відділу ДВС
Старобільського РУЮ Стогнієвої О.В., в
присутності державного виконавця,
згідно ст..12 ЗУ «Про виконавче
провадження» № 606, було проведено
ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження №39238668 по
виконанню вимоги №Ф-243.5 від 06.06.2013 року
та станом його примусового виконання,
про що був складений протокол
ознайомлення зі станом виконання
виконавчого провадження. На
сьогоднішній час державний виконавець
згідно зі встановленими
законодавством строками не стягнув
заборгованість за вимогою № Ф-243.5 від
06.06.2013 року, вжив не всі заходи
примусового виконання та використав
не всі надані йому права. Позивач
вважає, що державним виконавцем
виконавчі дії здійснювались не
своєчасно та не в повному обсязі, не у
спосіб та не в порядку встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження». Оскільки відповідачем
вживалися деякі незначні заходи для
стягнення боргу, позивач розцінює
поведінку відповідача як протиправні
дії, виконані неналежним здійсненням
своїх обовязків відповідачем, які
призвели до порушення прав, свобод та
законних інтересів позивача.

У зв'язку з вищевикладеним позивач
просить визнати дії державного
виконавця з приводу несвоєчасного та
виконаного не в повній мірі виконання
вимоги № Ф-243.5 від 06.06.2013 року про
стягнення з ОСОБА_1 єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 2381,91 грн.
та зобов'язати відповідача виконати в
повній мірі вимогу управління №Ф-243.5
від 06.06.2013 року.

У судове засідання представник
позивача не з'явився, просив розглянути
дану адміністративну справу без його
участі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надіслав заяву
про розгляд справи за його відсутністю
та письмове заперечення проти позову.

Враховуючи положення пункту 6 статті 128
КАС України суд вважає за можливе
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в
тому числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного
суду із позовною заявою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби порушено їхні права,
свободи чи інтереси, а також якщо
законом не встановлено інший порядок
судового оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби. (ч. 3 ст. 181 КАС
України).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначені Законом України
«Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про
Державну виконавчу службу» державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України
і здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України.

Завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Частиною 2 статі 4 Закону України від 24
березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну
виконавчу службу» передбачено,
державний виконавець є представником
влади і здійснює примусове виконання
судових рішень, постановлених іменем
України, та рішень інших органів
(посадових осіб), виконання яких
покладено на державну виконавчу
службу, у порядку, передбаченому
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
права та обов'язки державних
виконавців при примусовому виконанні
рішень, встановлених цим Законом, а ст. 6
Закону України «Про виконавче
провадження» встановлені гарантії
прав фізичних і юридичних осіб у
виконавчому провадженні - державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються
судами, і накази господарських судів,
у тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і
Морської арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у
цивільних, господарських,
адміністративних, кримінальних
справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;

7) постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу;

8) рішення інших органів державної
влади, якщо їх виконання за законом
покладено на державну виконавчу
службу;

9) рішення Європейського суду з прав
людини з урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що на виконанні у
ВДВС Старобільського РУЮ знаходиться
вимога № Ф-243.5 від 06.06.2013 УПФУ в
Старобільському районі Луганської
області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в
сумі 2381,91 грн., яка надійшла до
відповідача 05.08.2013.

Постановою ВДВС Старобільського РУЮ
від 07.08.2013 відкрито виконавче
провадження № 39238668 з виконання вимоги
№ Ф-243.5 від 06.06.2013 УПФУ в
Старобільському районі Луганської
області.

Матеріалами справи підтверджується, що
04.09.2013 року державним виконавцем було
направлено запити до
обліково-реєстраційних установ з метою
виявлення зареєстрованого за
боржником рухомого та нерухомого
майна, та доходів.

25.09.2013 року до відділу надійшла
відповідь з УПФУ в Старобільському
районі, де зазначено, що боржник
зареєстрований як приватний
підприємець.

10.10.2013 року до відділу надійшла
відповідь з Старобільського ВРЕР про
відсутність зареєстрованих
транспортних засобів за боржником.

06.11.2013 до відділу надійшла
відповідь з Держкомагенства у
Старобільському районі

про відсутність зареєстрованих
земельних ділянок за боржником.

24.03.2014 року державним виконавцем
було направлено запити до обліково-

реєстраційних установ з метою
виявлення зареєстрованого за
боржником рухомого та

нерухомого майна, та доходів.

24.03.2014 року державним виконавцем було
направлено виклик боржнику до відділу
на 01.04.2014 року

18.02.2014 року до відділу надійшла
пояснювальна, де зазначено, що боржник
ознайомлений з боргом на користь УПФУ у
Старобільському районі, зобов"язується
сплатити борг до 15.04.2014 року. Боржник
попереджений про опис та арешт майна у
відповідності до Закону України "Про
виконавче провадження".

08.04.2014 року до відділу надійшла
відповідь з Старобільського ВРЕР про
відсутність зареєстрованих
транспортних засобів за боржником.

09.04.2014 року до відділу надійшла
відповідь з Держкомагенства у
Старобільському районі про
відсутність зареєстрованих земельних
ділянок за боржником.

10.04.2014 року до відділу надійшла
відповідь з УПФУ в Старобільському
районі, де зазначено, що за січень -
травень 2013року за боржника звітувався
фізична особа підприємець ОСОБА_1.

10.04.2014 року до відділу надійшла
відповідь з УПФУ в Старобільському
районі, де зазначено, що боржник не
знаходиться на обліку як пенсіонер.

14.04.2014 року до відділу надійшла
відповідь з Державної податкової
служби України про відсутність
зареєстрованих за боржником
розрахункових рахунків.

14.04.2014 року до відділу надійшла
відповідь з реєстру прав власності на
нерухоме майно про відсутність
зареєстрованих об"єктів нерухомості за
боржником.

14.04.2014 року державним виконавцем було
здійснено вихід за місцем мешкання
боржника, а саме :вул. Маяковського, 17,
м.Старобільськ, де було встановлено, що
боржника не було вдома. Державним
виконавцем було залишено виклик до
відділу на 15.04.2014 рік.

З викладеного вбачається, що
відповідачем вживаються заходи
примусового виконання вимоги № Ф-243.5
від 06.06.2013 УПФУ в Старобільському
районі Луганської області про
стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 2381,91
грн., передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», що свідчить
про відсутність бездіяльності з боку
ВДВС Старобільського РУЮ.

Стосовно вимоги позивача щодо
зобов'язання відділ ДВС
Старобільського РУЮ виконати в повній
мірі вимогу управління № Ф-243.5 від
06.06.2013 року, суд вважає за необхідне
зазначити, що державним виконавцем
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання зазначеної
вимоги та вживаються заходи для її
виконання. Здійснення виконавчого
провадження є функцією відповідача в
силу закону, тому додаткового
зобов'язання судом не потребує.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати
судового збору, та враховуючи те, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, питання про стягнення
судового збору не вирішується.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні
адміністративного позову Управління
Пенсійного фонду України в
Старобільському районі Луганської
області до Відділу державної
виконавчої служби Старобільського
районного управління юстиції про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Суддя
О.В. Солоніченко