Справа № 2а-10095/10/1070
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/898/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Костенка М.І.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями «Аіро Кейтерінг Сервісіз
Україна» на ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.11.2011 року та постанову Київського
окружного адміністративного суду від
04.04.2011 року по справі № 2а-10095/10/1070 за
позовом Дочірнього підприємства з
іноземними інвестиціями «Аіро
Кейтерінг Сервісіз Україна» до
Бориспільської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області, третя особа Державне
підприємство «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль», про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство з іноземними
інвестиціями «Аіро Кейтерінг Сервісіз
Україна» звернулось до суду з позовною
заявою до Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області, третя особа
Державне підприємство «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль», про скасування
податкових повідомлень-рішень №
/1 від 22.06.2010 року, № /2 від
22.09.2010 року та № /3 від 08.12.2010 року,
якими позивачеві зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 19974,18 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 04.04.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.11.2011 року у даній справі
відмовлено у задоволенні позовних
вимог з огляду на їх безпідставність.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю задовольнити позовні
вимоги, оскільки вважає, що постанову
та ухвалу було прийнято з порушенням
норм матеріального права та без
належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Бориспільською ОДПІ
проведено позапланову виїзну
перевірку ДП «Аіро Кейтерінг Сервісіз
Україна» з питань достовірності
нарахування сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок у
банку, за результатами якої
зафіксовано порушення позивачем вимог
ст.ст. 7, 10 Закону України від 03.04.1997 року
№ 168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР).

За наслідками перевірки та процедури
адміністративного оскарження
податковим органом прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з наступних мотивів, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Так, підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7
Закону № 168/97-ВР передбачено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно вимог підпункту 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону № 168/97-ВР датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР визначено, що податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом.

Вимоги щодо змісту податкової
накладної встановлено підпунктом 7.2.1
пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР.

Цим підпунктом, зокрема, передбачено,
що податкова накладна повинна містити
опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, обєм).

За змістом частини другої статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV
податкова звітність ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9
названого Закону підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Таким чином, відображення
господарської операції у податковому
обліку повинно здійснюватись
відповідно до її реального
економічного змісту на підставі
первинних документів бухгалтерського
обліку, чого позивачем дотримано не
було.

Приймаючи до уваги, що відповідач довів
правомірність прийнятих ним рішень,
слід погодитись з висновком судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності включення до складу
податкового кредиту витрат на їх
придбання.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому, відповідно до п. 3 ст. 2201
КАС України, касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями «Аіро Кейтерінг Сервісіз
Україна» відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.11.2011 року
та постанову Київського окружного
адміністративного суду від 04.04.2011 року
по справі №2а-10095/10/1070 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписКостенко М.І.