Справа № 758/11275/13-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Декаленко
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Епель О.В.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в у
Подільському районі м. Києва на
постанову Подільського районного суду
м. Києва від 10 жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
у Подільському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання відновити здійснення
пенсійного забезпечення у розмірі,
визначеному та нарахованому
відповідно до вимог Закону України
«Про прокуратуру», який був чинний
станом на лютий місяць 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач або ОСОБА_2)
звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва (далі -
відповідач, УПФУ в Подільському районі
або пенсійний фонд) про визнання
такими, що винесені з порушенням вимог
законодавства та скасування
розпорядження начальника управління
відповідача Поротнікової Н.І. від 21.05.2012
року та розпорядження від 24.09.2012 року;
зобов'язання відповідача відновити
здійснення пенсійного забезпечення у
розмірі, визначеному та нарахованому
відповідно до вимог Закону України
«Про прокуратуру», який був чинний
станом на лютий місяць 2010 року, з часу
припинення здійснення належних виплат
із поверненням безпідставно
недорахованих та стягнених грошових
сум із урахуванням, залежно від розміру
заробітної плати, щомісячного з 2012 року
перерахунку розміру пенсійного
забезпечення відповідно до вимог
законодавства.

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 10 жовтня 2013 року позов
задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції,
вважаючи, що остання є незаконною та
необґрунтованою, оскільки при її
прийнятті суд не повно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, недоведені ті обставини, які
судом були встановлені під час
розгляду справи, та зроблено висновки,
які не відповідають обставинам справи,
що у свою чергу стало причиною
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2
перебуває на обліку в УПФУ у
Подільському районі м. Києві і йому з
15.02.2010 року було призначено пенсію
довічно за вислугу років відповідно до
ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», в редакції чинній станом
на лютий місяць 2010 року, у розмірі 5487, 53
грн. Наведене підтверджується
Пенсійним посвідченням Серія НОМЕР_1
від 05.05.2010 року.

Відповідно до копії трудової книжки
ОСОБА_2 Серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 01.03.2010 року
прийнятий на посаду юрисконсульта в
ТОВ «Юридична компанія «Лінія права»,
звільнений з посади за власним
бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП
України 14.02.2012 року, а 15.02.2012 року
прийнятий на посаду начальника відділу
матеріально-технічного забезпечення
та соціально-побутових потреб
Дніпровської екологічної прокуратури.

Крім того, 21.05.2012 року начальником
Управління Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києві
Поротніковою Н.І. було винесено
розпорядження №190615, яким позивача
позбавлено пенсійного забезпечення,
призначеного відповідно до вимог ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру», в
редакції чинній станом на лютий місяць
2010 року, та здійснено перерахунок
пенсійного забезпечення відповідно до
вимог ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» в редакції згідно зі
змінами внесеними Законом України №
3668-VI «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи».

Відповідачем на адресу позивача було
направлено лист № 6240/06 від 06.07.2012 року з
проханням терміново прийти на прийом
до спеціалістів управління з питань
переплати пенсії у зв'язку з
працевлаштуванням по спеціальності.
Крім того рекомендовано відповідно до
ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
переплату пенсії в сумі 18367, 92 грн.
внести на рахунок ГУ ПФУ в м. Києві.

Також, на адресу позивача УПФУ в
Подільському районі м. Києва було
направлено лист № 364/С-302 від 06.08.2012 року,
яким роз'яснено, що згідно ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» зі змінами
від 08.07.2011 року № 3668-VІ - пенсія,
призначена відповідно до цієї статті, в
період роботи на посадах, які дають
право на призначення пенсії у порядку
та на умовах, передбачених цим Законом
виплачується в розмірі, обчисленому
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а після звільнення з
таких посад - у розмірі, обчисленому
відповідно до цього Закону. З 15.02.2012
року його переведено у працюючі та з
01.07.2012 року він отримує пенсію в розмірі
- 1545,61 грн., обчисленому відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Згідно пункту 12 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в, у разі
працевлаштування особи, якій
призначено пенсію, протягом 10 днів
органу, що призначає пенсію, надається
довідка про прийняття на роботу.
Оскільки він невчасно повідомив
Управління про працевлаштування, тому
за період з 15.02.2012 року по 30.06.2012 року
виникла переплата по виплаті пенсії за
вислугу років в загальній сумі - 18367,92
грн., про що його було повідомлено
письмово (лист від 06.07.2012 року № 6240/06).

Крім того, судом встановлено, що 24.09.2012
року начальником Управління
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києві
Поротніковою Н.І. було винесено
розпорядження про утримання з позивача
виниклу на думку відповідача переплату
пенсії в розмірі 18367,92 грн. по 20%
щомісячно до повного погашення.
Підстава протокол №33 від 24.09.2012 року.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги позивача виходив з того,
що пенсія позивачу була призначена
15.03.2010 року відповідно до вимог ст. 50-1 ЗУ
«Про прокуратуру» в редакції чинній
станом на день виникнення
правовідносин, Закон же «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» №
3668-VI, яким було внесено зміни до
зазначеної статті був прийнятий 08.07.2011
року, тобто після призначення пенсії
позивача, а тому суд прийшов до
висновку, що до даних правовідносин
повинен застосовуватись саме Закон,
який був прийнятий раніше.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи та здійснивши аналіз чинного
законодавства, погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Зокрема, стаття 50-1 ЗУ «Про прокуратуру»
в редакції чинній на момент виникнення
правовідносин, визначала, що прокурори
і слідчі зі стажем роботи не менше 20
років, у тому числі зі стажем роботи на
посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії.

Пенсії за вислугу років відповідно до
цієї статті призначаються органами
Пенсійного фонду України і
виплачуються в частині, що не перевищує
розміру пенсії із солідарної системи,
що призначається відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
рахунок коштів Пенсійного фонду
України. Частина пенсії, що перевищує
цей розмір, виплачується за рахунок
коштів Державного бюджету України.

Пенсія, призначена відповідно до цієї
статті, виплачується незалежно від
заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію. Прокурори і
слідчі прокуратури, яким призначено
пенсію за вислугу років і які працюють
на прокурорсько-слідчих посадах, мають
право одержувати заробітну плату
відповідно до законодавства.

Водночас Верховною Радою України було
прийнято ЗУ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» № 3668-VI
від 08.07.2011 року, яким зокрема було
внесено зміни до ст. 50-1 ЗУ «Про
прокуратуру», а саме, частину
п'ятнадцяту викладено в наступній
редакції: «Пенсія, призначена
відповідно до цієї статті, в період
роботи на посадах, які дають право на
призначення пенсії у порядку та на
умовах, передбачених цим Законом,
законами України «Про статус народного
депутата України», «Про наукову і
науково-технічну діяльність», «Про
державну службу», виплачується в
розмірі, обчисленому відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», а після звільнення з
таких посад - у розмірі, обчисленому
відповідно до цього Закону.
Максимальний розмір пенсії (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність».

Стаття 64 Конституції України визначає,
що конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Право особи на пенсійне забезпечення є
конституційним правом гарантоване ст.
46 Конституції України, а тому обмеженим
не може бути не інакше як у випадках,
передбачених Конституцією України.

Відповідно до ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Крім того, згідно абзацу 3 ст.2 Розділу
ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
порядок виплати пенсії (щомісячного
довічного грошового утримання)
працюючим пенсіонерам, встановлений
цим Законом, не поширюється на
пенсіонерів, яким призначена пенсія
(щомісячне довічне грошове утримання)
та які влаштувалися на роботу до
набрання чинності цим Законом.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, пенсія позивачу була
призначена 15.03.2010 року відповідно до
вимог ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в
редакції чинній станом на день
виникнення правовідносин, Закон же
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» № 3668-VI, яким було внесено
зміни до зазначеної статті був
прийнятий 08.07.2011 року, тобто після
призначення пенсії позивача, а тому
враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що до
даних правовідносин повинен
застосовуватись саме Закон, який був
прийнятий раніше.

Крім того, зі змісту ЗУ «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» № 3668-VI
від 08.07.2011 року вбачається, що він
звужує обсяг прав позивача, а саме з
його прийняттям зменшився розмірі
пенсії позивача, що є порушенням статті
22 Конституції України, яка визначає, що
при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції про доведеність того, що дії
відповідача, які виразилися в
позбавлені ОСОБА_2 пенсійного
забезпечення, призначеного відповідно
до вимог ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», в редакції чинній станом
на лютий місяць 2010 року, носять
протиправний характер, оскільки
суперечать Конституції та
законодавству України.

Крім того, колегія суддів критично
оцінює посилання апелянта на положення
частини 18 статті 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» в редакції чинній після
лютого 2010 року, згідно якої положення
цієї статті поширюються також на
пенсіонерів з числа працівників
прокуратури, яким до набрання чинності
цим Законом призначена пенсія за віком,
вислугою років або за інвалідністю
безпосередньо з прокурорсько-слідчих
посад і посад у науково-навчальних
закладах, незалежно від часу виходу на
пенсію, за умови наявності у них стажу
роботи, передбаченого цією статтею.

Зокрема, вказана норма лише
підтверджує поширення Закону України
«Про прокуратуру» № 1789-XII від 05.11.1991
року на пенсіонерів з числа
працівників прокуратури, яким до
набрання чинності цим Законом
призначена пенсія. Водночас позивачу
пенсія призначена вже після набрання
чинності цим законом.

Також є правильним висновок суду
першої інстанції про те, що не може
вважатися правомірним розпорядження
начальника УПФУ в Подільському районі
м. Києві Поротніковою Н.І. від 24.09.2012
року про утримання з ОСОБА_2 виниклу на
думку відповідача переплату пенсії в
розмірі 18 367,92 грн. по 20% щомісячно до
повного погашення.

Зокрема згідно пункту 12 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у разі працевлаштування
особи, якій призначено пенсію, протягом
10 днів органу, що призначає пенсію,
надається довідка про прийняття на
роботу.

Судом першої інстанції встановлено
доведеність того, що відповідач був
проінформований про працевлаштування
позивача. При цьому, в порушення
покладеного на відповідача статтею 71
КАС України обов'язку щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, останнім зворотного
суду не доведено. Зокрема, судом
встановлено, що у лютому 2012 року
позивач після працевлаштування в
Дніпровську екологічну прокуратуру за
телефоном УПФУ в Подільському районі м.
Києва № 463-79-80 повідомив про своє
працевлаштування і його повідомлення
було прийнято, що підтверджується
наданим суду Листом ТОВ «СІТЕЛ» № 523
від 04.09.2012 року.

Вказана обставина, також, не
спростовується відповідачем і в
апеляційній скарзі.

За таких обставин є правильним
висновок суду першої інстанції про те,
що розпорядження від 24.09.2012 року, є
таким, що прийняте з порушенням вимог
чинного законодавства.

З огляду на зазначене, доводи
апеляційної скарги спростовуються
встановленими судом першої інстанції
обставинами, наявними в матеріалах
справи доказами та нормами права,
зазначеними в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення суду.

За таких обставин, оскільки суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст.41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Подільському районі м. Києва залишити
без задоволення, а постанову
Подільського районного суду м. Києва
від 10 жовтня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Епель О.В.