Справа № 805/3753/14
Суддя: Кірієнко В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 р.
Справа №805/3753/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 год. 07
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді Кірієнка В.О.

при секретарі Шерстюк Н.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк-52, вул. 50 Гвардійської дивізії,
17, адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки) від 21.02.2014р. № Ф-406-25 на суму
10047,38 грн., -

В С Т А Н О В
И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Донецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки) від 21.02.2014р. № Ф-406-25 на суму
10047,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що він є пенсіонером за віком
та є платником єдиного внеску. Позивач
є фізичною особою-підприємцем та
перебуває на спрощеній системі
оподаткування. ОСОБА_1 13.03.2014р. отримав
від ДПІ вимогу сплату боргу (недоїмки)
від 21.02.2014р. № Ф-406-25 на суму 10047,38 грн.
Позивач вважає вищевказану вимогу
відповідача незаконною, оскільки з
06.08.2011 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деякі
інші законодавчі акти України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» № 3609-VI,
яким внесені доповнення до ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Внесення
зазначених змін звільняє позивача, як
фізичну особу - підприємця та
пенсіонера за віком, від сплати за себе
єдиного внеску. Вважає, що оскаржувана
вимога відповідача суперечать чинному
законодавству України та підлягає
скасуванню. У зв'язку з чим позивач
звернувся до суду із даним позовом.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги та надав пояснення
аналогічно викладеному у позовній
заяві, просив задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, через канцелярію
суду надав письмові заперечення, в яких
зазначив, що відповідно до вимог Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
пенсіонер - це особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом. Пенсія - щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визначення її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.
Зазначив, що умови призначення пенсії
за віком визначені ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
якої особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення
чоловіками 60 років, жінками - 55 років.
Іншого терміну «пенсіонер» або
«пенсіонер за віком» законодавством не
передбачено, у тому числі Законом
України «Про пенсійне забезпечення»,
згідно якого призначаються пенсії на
пільгових умовах, та законом України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», згідно якого,
зокрема, призначаються пенсії за
вислугу років. Вважає, що позивач
тільки після досягнення пенсійного
віку, встановленого ст. 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», набуде
право приймати участь в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на
добровільній основі. На даний час
позивач зобов'язаний сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до ч.
1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Просив
відмовити у задоволені позовних вимог
та розглядати справу без його участі.

Заслухавши пояснення позивача,
розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
нього, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, зареєстрований в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
08.06.2006р., ідентифікаційний номер
фізичної особи-платника податків та
інших обов'язкових платежів НОМЕР_1, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію (а.с. 11). Позивач
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
свідоцтвом платника єдиного податку
(а.с. 10). ОСОБА_1 призначено пенсію за
віком, у зв'язку з тим, що він займав
посаду на роботі, що дає право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, що підтверджується пенсійним
посвідченням з терміном дії - довічно
(а.с. 14) та є платником єдиного внеску.

Відповідач - Красноармійська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області відповідно до п. 191-1.8
Податкового кодексу України,
забезпечує достовірність та повноту
обліку платників податків та платників
єдиного внеску, суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
об'єктів оподаткування та об'єктів,
пов'язаних з оподаткуванням.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058), Законом України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 р. (далі Закон № 1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

21.02.2014 року відповідачем прийнята
вимога про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-406-25 про сплату заборгованості зі
сплати єдиного внеску станом у розмірі
10047,38 грн. (а.с. 13).

Зазначена вимога була отримана
позивачем 13.03.2014р., про що свідчить
штемпель на конверті (зворотній бік а.с.
12).

В той час, позивач звернувся до суду
20.03.2014р., що підтверджує штемпель на
конверті, в якому надійшла позовна
заява (а.с. 15).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI (далі за текстом - Закон № 2464-VI)
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Частиною 4 ст. 4 Закону № 2464-VI
передбачено, що особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Статтею 2 зазначеного Закону
встановлено, що за цим Законом
призначаються трудові пенсії за віком.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-ХІІ право на пенсію за віком мають
чоловіки - після досягнення 60 років і
при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до пункту «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, зокрема, працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком N 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах; жінки - після
досягнення 45 років і при стажі роботи
не менше 15 років, з них не менше 7 років 6
місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам.

Відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченогостаттею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Судом встановлено, що позивачу
призначено пенсію за віком на
пільгових умовах, оскільки він
працював на роботі, яка дає право на
призначення такої пенсій.

Таким чином, позивач є пенсіонером за
віком у розумінні наведених норм
законодавства.

Позивач у позовній заяві зазначив, що
між ним та відповідачем не було
укладено договору про добровільну
участь у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
тому позивач не є платником єдиного
внеску.

Отже, положення частини 4 ст. 4 Закону №
2464-VI передбачає звільнення від сплати
єдиного внеску всіх пенсіонерів за
віком.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV
пенсіонер - особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що участь
застрахованих осіб у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування припиняється,
зокрема, у разі якщо застрахованій
особі відповідно до цього Закону
призначено пенсію і вона не продовжує
працювати або якщо застрахована особа
відповідно до цього Закону набула
права на довічну пенсію чи одноразову
виплату.

Як встановлено судом, позивач є
пенсіонером, а той факт, що йому
призначено пенсію на пільгових умовах
не доводить наявність в нього обов'язку
здійснювати сплату єдиного внеску до
органів доходів і зборів. Суд зазначає,
що на підставі статті 19 Конституції
України відповідач як суб'єкт владних
повноважень повинен діяти лише на
підставі законодавства. Положеннями
Закону № 2464-VI не передбачено обов'язку
особи у разі, якщо їй була призначена
пенсія на пільгових умовах,
здійснювати сплату єдиного внеску.
Також такого застереження не містять й
інші приписи вказаного Закону.

До того ж, аналогічна позиція викладена
в ухвалі Донецького апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2014р. по
справі № П/805/40/14.

Крім того, частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 2 статті 71
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, вказана норма встановлює
презумпцію протиправності рішення
суб'єкта владних повноважень, та
покладає на нього обов'язок довести
суду правомірність свого рішення.

Суд зазначає, що відповідач не виконав
вимог, встановлених ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в частині доказування та обґрунтування
правомірності прийнятих рішень, а тому
вимоги позивача є обґрунтованими.

За таких обставин, Красноармійською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
незаконно винесено вимогу про сплату
боргу (недоїмки) від 21.02.2014р. № Ф-406-25,
якою фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
зобов'язано сплатити суму недоїмки зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 10047,38
грн., з огляду на що вимога про сплату
боргу (недоїмки) підлягає скасуванню як
протиправна, а позовні вимоги -
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87,
94, 99, 104-107, 110, 121-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 181,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки) від 21.02.2014р. № Ф-406-25 на суму
10047,38 грн. - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про сплату боргу
(недоїмки) від 21.02.2014р. № Ф-406-25 на суму
10047,38 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені судові
витрати у розмірі 182 (сто вісімдесят
дві) грн. 70 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частину 23 квітня 2014 року.

Постанова виготовлена у повному обсязі
28 квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Кірієнко В.О.