Справа № 367/4085/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/2118/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я.,Чалого С.Я.

за участю:

секретаря
Левіної А.А.

позивача ОСОБА_2

представника відповідача Бездолі
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Київській області на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року

у справі № 367/4085/13-а

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області

про визнання протиправними дій,
визнання протиправними та скасування
постанов про накладення штрафу

В С Т А Н О В И В :

У травні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до
Ірпінського міського суду Київської
області з адміністративним позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області (далі - Інспекція) про
визнання протиправними дій, визнання
протиправними та скасування постанов
про накладення штрафу від 14.02.2013
№№3-1402/1, 3-1402/3, 3-1402/4.

Постановою Ірпінського міського суду
Київської області від 16.07.2013 позов
задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.11.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано на підставі пункту 4 частини
першої статті 202 КАС України у зв'язку з
розглядом і вирішенням справи
неповноважним судом.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано
постанови Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області від 14.02.2013 №3-1402/1,
№3-1402/3 та №3-1402/4. У решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції в частині
задоволення позову, Інспекція
оскаржила його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі касатор просив
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції з мотивів порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального права та процесуального
права, прийняти нове рішення - про
відмову у задоволенні позову повністю.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що оспорювані постанови
від 14.02.2013 №№3-1402/1, 3-1402/3 прийняті без
порушення строків, оскільки порушення
позивача, за які накладено штрафні
санкції, є триваючими
адміністративними проступками.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу ОСОБА_2 просила залишити рішення
суду апеляційної інстанції без змін, а
скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи і
правильність застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 06.02.2013 працівником Інспекції
стосовно ФОП ОСОБА_2 складено протокол
№1-Л-З-0602-119 про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, відповідно
до якого позивач порушила вимоги
абзацу 4 пункту 4 частини другої статті 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», а саме:
зазначила недостовірні дані у
декларації про початок виконання
будівельних робіт по об'єкту
«Будівництво комплексу відпочинку та
розваг «Тогргівельно-офісний комплекс
«Lex».

У зв'язку зі вказаним виявленим
порушенням 14.02.2013 Інспекцією винесено
постанову №3-1402/4 про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, якою
накладено на позивача штраф у сумі 103
230,00 грн.

Судом апеляційної інстанції
установлено, що в зареєстрованій
декларації про початок виконання
будівельних робіт зазначено, що
наказом ПП «Сила Плюс» №2 від 05.01.2012
головним архітектором та головним
інженером проекту по об'єкту «Комплекс
відпочинку та розваг
«Торгівельно-офісний комплекс «LЕХ» в
м. Ірпінь по вул. Ленінградській, 3-А
призначено Дишло Т.В.

08.02.2013 відповідачем стосовно ФОП ОСОБА_2
складено протокол №1-Л-З-0802-137 про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, відповідно до якого
позивач порушила вимоги пункту 8
частини другої статті 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», а саме: незабезпечення
здійснення авторського нагляду під час
проведення будівельних робіт по
об'єкту «Будівництво комплексу
відпочинку та розваг
«Торгівельно-офісний комплекс «Lex» у 2007
році.

У зв'язку з виявленим порушенням 14.02.2013
Інспекцією прийнято постанову №3-1402/1
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, якою накладено на ФОП
ОСОБА_2 штраф у сумі 51 615,00 грн.

Також 08.02.2013 інспектором Інспекції
стосовно позивача складено протокол
№1-Л-З-0802-136 про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, відповідно
до якого ФОП ОСОБА_2 порушила вимоги
пункту 7 частини другої статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», а саме: не забезпечила
здійснення технічного нагляду під час
проведення будівельних робіт по
об'єкту «Будівництво комплексу
відпочинку та розваг
«Тогргівельно-офісний комплекс «Lex» у
2007 році.

14.02.2013 Інспекцією на підставі вказаного
протоколу винесено постанову №3-1402/3
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, якою накладено на позивача
штраф у сумі 41 292,00 грн.

Приймаючи рішення у частині
задоволеного позову, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що ФОП ОСОБА_2
у передбаченому законом порядку не
була повідомлена про день, час та місце
розгляду складених стосовно неї
протоколів, внаслідок чого не мала
можливості надати пояснення щодо
викладених у протоколах обставин,
надати докази та скористатись правовою
допомогою.

Крім того, у своєму рішенні суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що відповідно до Порядку виконання
підготовчих робіт і Порядку виконання
будівельних робіт, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 №466 (далі - Порядок №466),
зазначення серії та номеру
кваліфікаційного сертифіката
відповідальних виконавців окремих
видів робіт (послуг), пов'язаних зі
створенням об'єктів архітектури
взагалі не є обов'язковим, якщо
проектна документація затверджена до
01.06.2012. Проектна документація по
будівництву об'єкта «Комплекс
відпочинку та розваг
«Торгівельно-офісний комплекс «LEX» в м.
Ірпінь по вул. Ленінградській, 3-А
затверджена наказом від 01.03.2012 № 1-03.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про наявність підстав
для задоволення позову та визнання
постанов відповідача протиправними.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись зі вказаним висновком суду
апеляційної інстанції в повній мірі з
огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 13-1
Порядку накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 N
244 (у чинній на час виникнення спірних
відносин редакції), штраф може бути
накладено на суб'єктів містобудування
протягом шести місяців з дня виявлення
правопорушення, але не пізніше ніж
через три роки з дня його вчинення.

Відповідно до пунктів 7, 8 частини
другої статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
суб'єкти містобудування, які є
замовниками будівництва об'єктів (у
разі провадження містобудівної
діяльності), або ті, що виконують
функції замовника і підрядника
одночасно, несуть відповідальність у
вигляді штрафу за такі правопорушення:
незабезпечення замовником здійснення
технічного нагляду у випадках, коли
такий нагляд є обов'язковим згідно із
законодавством, - у розмірі тридцяти
шести мінімальних заробітних плат;
незабезпечення замовником здійснення
авторського нагляду у випадках, коли
такий нагляд є обов'язковим згідно із
законодавством, - у розмірі сорока п'яти
мінімальних заробітних плат.

Згідно з частиною третьою статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

Ураховуючи, що судом апеляційної
інстанції установлено накладення
відповідачем штрафу на ФОП ОСОБА_2 за
незабезпечення здійснення авторського
та технічного наглядів під час
проведення будівельних робіт у 2007 році,
тобто більш як 5 років тому, колегія
суддів дійшла висновку про
неправомірність оспорюваних постанов
про накладення штрафу від 14.02.2013
№№3-1402/1, 3-1402/3. У той же час, суд
касаційної інстанції не погоджується з
твердженням касатора щодо триваючого
характеру порушень позивача, за які
накладено штраф постановами від 14.02.2013
№№3-1402/1, 3-1402/3, оскільки будівництво уже
завершено у 2007 році без забезпечення
технічного та авторського наглядів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що порушення процедури
здійснення перевірки та притягнення
суб'єкта будівництва до
відповідальності не може бути
підставою для звільнення позивача від
сплати відповідних штрафних санкцій у
випадку, якщо порушення ним вимог
будівельного законодавства
підтверджено належними та допустимими
доказами.

Згідно з додатком №2 до Порядку №466
Декларація про початок виконання
будівельних робіт повинна містити
інформацію, зокрема, про головного
архітектора та головного інженера
проекту (прізвище, ім'я та по батькові,
найменування, дата видачі та номер
документа про призначення, серія та
номер кваліфікаційного сертифіката).

Згідно з частиною першою статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Рішення судів попередніх інстанцій
названим вимогам процесуального
закону відповідають не в повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 70
КАС України належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Згідно з частиною четвертою статті 70
КАС України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до частин четвертої та
п'ятої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

Ураховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства
стосовно принципу офіційного
з'ясування всіх обставин у справі та
належності доказів, колегія суддів
звертає увагу на те, що під час нового
розгляду справи для прийняття
правильного рішення по суті спору суду
першої інстанції необхідно установити,
які саме порушення з боку ФОП ОСОБА_2
зафіксовано працівником Інспекції у
протоколі від 06.02.2013 №1-Л-З-0602-119 та за
вчинення яких прийнято постанову від
14.02.2013 № 3-1402/4. Крім того, необхідно
дослідити декларацію позивача про
початок виконання будівельних робіт,
кваліфікаційний сертифікат Дишло Т.В.,
наказ ПП «Сила Плюс» від 05.01.2012 №2 та
перевірити відповідність наявної у
вказаних документах інформації
викладеним у протоколі від 06.02.2013
№1-Л-З-0602-119 порушенням.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги заслуговують на
часткову увагу, у зв'язку з чим наявні
підстави для її часткового задоволення
та скасування рішення суду апеляційної
інстанції у частині задоволеного
позову щодо визнання протиправною та
скасування постанови від 14.02.2013 № 3-1402/4.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій під час прийняття рішень по
суті спору у цій справі було порушено
норми процесуального права, що
унеможливило встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 18 КАС України окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, однією зі
сторін в яких є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, обласна
рада, Київська, Севастопольська міська
рада, їх посадова чи службова особа,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, та крім справ щодо їх рішень,
дій чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Частина друга статті 19 КАС України
визначає, що адміністративні справи з
приводу оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які прийняті (вчинені,
допущені) стосовно конкретної фізичної
чи юридичної особи (їх об'єднань),
вирішуються за вибором позивача
адміністративним судом за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
(перебування, знаходження) цієї
особи-позивача, або адміністративним
судом за місцезнаходженням
відповідача, крім випадків,
передбачених цим Кодексом. Якщо така
особа не має місця проживання
(перебування, знаходження) в Україні,
тоді справу вирішує адміністративний
суд за місцезнаходженням відповідача.

Таким чином, ця справа за вибором
позивача підлягає розгляду Київським
окружним адміністративним судом або
Окружним адміністративним судом м.
Києва як судом першої інстанції.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року в частині задоволення позову
щодо визнання протиправною та
скасування постанови від 14.02.2013 № 3-1402/4
в цій справі скасувати, направивши в
цій частині справу на новий судовий
розгляд до суду першої інстанції.

У решті постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 листопада 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.