Справа № 2а-259/11/1522
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/53763/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Олендера І.Я.,

Юрченка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою представника
позивача ОСОБА_4 на постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 17 лютого 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2010 року ОСОБА_3, звернувся
до суду з позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області, у якому просив
визнати відмову протиправною та
зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області провести йому перерахунок
пенсії, як інваліду 2-ої групи та
постраждалому внаслідок аварії на
ЧАЕС 1-ої категорії, з урахуванням його
права по інвалідності у розмірі не
нижче восьми мінімальних пенсій за
віком, за період з 01 січня 2005 року по 31
грудня 2005 року, виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого законами України на
відповідний рік, та, починаючи з 01 січня
2006 року, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком з наступними її змінами
згідно законів України, з виплатою
різниці між перерахованим розміром
пенсії та фактично отриманим.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Одеській області, при
розрахунку пенсії по інвалідності,
керуватися розміром мінімальної
пенсії за віком, що встановлюється
виключно законами України та
зобов'язати утриматися від порушення
права ОСОБА_3, як інваліда 2-ої групи та
постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС
1-ої категорії, на отримання пенсії по
інвалідності, яка у всіх випадках не
може бути нижчою восьми мінімальних
пенсій за віком.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Одеси від 17 лютого 2011 року, позовні
вимоги ОСОБА_3 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області, про перерахунок пенсії з 01
січня 2005 року по 26 травня 2010 року - було
залишено без розгляду.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 17 лютого 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2012 року, позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області, щодо
відмови позивачу в перерахунку пенсії
з урахуванням вимоги ст.ст.49, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області зробити перерахунок пенсії
позивачу відповідно до норм ст.ст.49, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням розміру
мінімальної пенсії за віком за період з
26 травня 2010 року по 17 лютого 2011 року. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, представник позивача ОСОБА_4
звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи і відповідно до положень
статті 14 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» його віднесено до осіб
першої категорії, а також визнано
інвалідом ІІ групи.

Згідно з частиною четвертою
статті 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в усіх випадках розмір
пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних
пенсій за віком.

Пунктом 28 розділу ІІ Закону України
«Про державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни, у тому числі до статей 50,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», які рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп
від 22 травня 2008 року положення пункту 28
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними), у зв`язку з чим з
22 травня 2008 року відновлена дія
норм статей 50, 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

В подальшому, зокрема протягом
2009-2010 років, положення статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не змінювались і не
конституційними не визнавались.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України в разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди першої та
апеляційної інстанцій прийшли до
правильного висновку, що при
визначенні розміру пенсії позивачеві
застосуванню підлягає стаття 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а не постанова Кабінету Міністрів
України, на підставі якої була
нарахована пенсія позивачу, оскільки
остання істотно звужує обсяг
встановлених законом прав.

Зі змісту статті 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» випливає,
що під час визначення розміру пенсії,
за основу її нарахування береться
мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини третьої
статті 67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій,
та розмір щомісячної компенсації
сім'ям за втрату годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

За таких обставинах правильними є
висновки судів попередніх інстанцій
про те, що позивач має право на
призначення пенсії в розмірі, не
нижчому 8 мінімальних пенсій за віком.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу представника
позивача ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Приморського
районного суду м. Одеси від 17 лютого 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: