Справа № 2а-1565/11
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
Справа № 9104/45476/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді
Сапіги В.П.,

суддів
Левицької Н.Г., Обрізко І.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову Залізничного
районного суду м.Львова від 16 вересня
2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Залізничного відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради про
визнання дій протиправними та
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В
:

27.07.2011 року позивач звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до Залізничного відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
відповідача протиправними та
стягнення з нього недоплаченої
щорічної одноразової щорічної
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст.. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чоробильської
катастрофи».

Ухвалою Залізничного районного суду
м.Львова від 03 серпня 2011 року
адміністративний позов в частині вимог
за період до 27.01.2011 року залишено без
розгляду

Постановою Залізничного районного
суду м.Львова від 16 вересня 2011 року
позов задоволено. Визнано дії
відповідача щодо невиплати позивачу
грошової допомоги на оздоровлення за
2011 рік відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
неправомірними. Зобов'язано
Залізничний відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
нарахувати та виплатити на користь
ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу
на оздоровлення в розмірі чотирьох
мінімальних заробітних плат за 2011 рік з
урахуванням фактично виплаченої суми,
а також виплачувати йому таку допомогу
на оздоровлення у вказаному розмірі в
подальшому до зменшення розміру цієї
надбавки, відповідно до ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, Залізничний відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради оскаржило його в
апеляційному порядку, незгідне з
постановою суду першої інстанції з
підстав, викладених в апеляційній
скарзі, а тому просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити у задоволенні
позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 відноситься до першої категорії
як особа, яка потерпіла внаслідок
чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 та йому встановлена третя група
інвалідності, з встановленням причини
інвалідності - захворювання,
пов'язаного з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Право позивача на одержання допомоги
на оздоровлення відповідно до ст. 48 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
відповідачем не оспорюється та
доказуванню не підлягає у
відповідності до ст.72 ч.3 КАС України.

Відповідно до ч.4 ст.48 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
передбачено щорічну допомогу на
оздоровлення інвалідам І та II груп -
п'ять . мінімальних заробітних плат;
інвалідам III групи - чотири мінімальних
заробітних плат; учасникам ліквідації
наслідків аварії 2 та 3 категорій
відповідно 5 та 3 мінімальних
заробітних плат. Розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Позивачу нараховано та виплачено
вказану допомогу на оздоровлення в 2011
році в квітні місяці у розмірі 90 грн.
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562, що не
відповідає розміру допомоги,
визначеному законом.

Законом України „Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не уповноважено Кабінет
Міністрів України зменшувати суми
компенсацій і допомоги, змінювати
розмір допомоги на оздоровлення,
встановлений Законом.

Частиною 1 статті 67 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" було
встановлено, що конкретні розміри всіх
доплат, пенсій і компенсацій
(передбачених цим Законом)
підвищуються Кабінетом Міністрів
України відповідно до зміни індексу
вартості життя і зростання мінімальної
заробітної плати.

Згідно ч.2. ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що посилання відповідача на постанову
Кабінету Міністрів України №562 «Про
щорічну допомогу на оздоровлення
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно
якої виплата щорічної допомоги на
оздоровлення позивачу повинна
здійснюватися в розмірі 90 грн., до уваги
не приймаються, оскільки відповідно до
ч.3. ст.22 Конституції України
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Тому постанова Кабінету Міністрів
України № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» суперечить Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» оскільки
цим законом встановлено розмір
щорічної допомоги як величину кратну
відносно розміру мінімальної
заробітної плати, а вказаною
постановою Кабінету Міністрів України
встановлені конкретні розміри такої
допомоги в твердій грошовій сумі,
розміри допомоги, визначені у цій
постанові є значно меншими ніж
визначені Законом, що звужує зміст та
обсяг існуючих прав, і є неприпустимими
з огляду на вимоги Конституції України,
що вказані вище.

Приймаючи постанову, судом першої
інстанції не враховано, що на виконання
вимог Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
від 6 липня 2011 року N745 "Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету", яка
набрала чинності 23 липня 2011 року. До
цього часу, виплати допомоги на
оздоровлення у 2011 році були
врегульовані Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». А отже,
приймаючи постанову 16.09.2011 року суд
першої інстанції не правомірно
задовольнив позов зобов'язавши
відповідача виплачувати позивачу
допомогу на оздоровлення у розмірі
чотирьох мінімальних заробітних плат
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в
подальшому до зменшення розміру цієї
надбавки.

Враховуючи вище наведене, суд
апеляційної інстанції вважає
обґрунтованими позовні вимоги
позивача в частині нарахування та
виплати на його користь щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік в
розмірі, встановленому ст. 48 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.
Відтак, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової, якою
позовні вимоги задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198,
п.4 ч.1 ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Залізничного
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради задовольнити
частково.

Постанову Залізничного районного суду
м.Львова від 16 вересня 2011 року у справі
№ 2а-1565/11 скасувати та прийняти нову
постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Залізничного відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
задовольнити частково.

Визнати дії відповідача щодо невиплати
позивачу грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати Залізничний відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради нарахувати та виплатити
на користь ОСОБА_1 щорічну разову
грошову допомогу на оздоровлення в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат за 2011 рік з урахуванням
фактично виплаченої суми, відповідно
до ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя:
В.П. Сапіга

Судді:
І.М.Обрізко

Н.Г.Левицька