Справа № 805/2830/14
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 р.
Справа № 805/2830/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі судді Чекменьова Г.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання вимог про сплату боргу
недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання вимог
про сплату боргу недійсними.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що відповідачем
прийняті вимоги про стягнення боргу
через нарахування до позивача єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Із зазначеними
вимогами позивач не погодився,
посилаючись на те, що він є пенсіонером,
здійснює підприємницьку діяльність на
умовах сплати єдиного податку, через що
не повинен сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. Просив визнати
недійсними вимоги Красноармійської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Донецькій області від 09.12.2013 р. №Ф 29363-17
на суму 8572,98 грн. та №Ф 29363-17У на суму
1194,03 грн., а також визнати факт вимоги
сплати єдиного соціального внеску,
таким, що не відповідає чинному
законодавству України.

Позивач підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
подав заяву про розгляд справи за його
відсутністю.

Відповідач представника до судового
засідання не направив, про дату, час і
місце судового розгляду повідомлявся
належним чином, направив до суду
письмові заперечення проти позову
(а.с.17-19), в яких просив розглянути
справу за його відсутністю. У
запереченнях відповідач зазначив, що
позивач повинен сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, оскільки не
досяг загального пенсійного віку та
отримує пенсію за вислугу років, через
просив у задоволенні позову відмовити.

За таких обставин, відповідно до вимог
ч. 4 ст. 122 КАС України справа розглянута
в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши наявні в ній докази, судом
встановлені наступні обставини.

Згідно зі свідоцтвом про державну
реєстрацію позивач ОСОБА_1
зареєстрований в якості фізичної особи
підприємця, здійснює діяльність на
умовах сплати єдиного податку (а.с.26-27).

Водночас, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
згідно з довідкою (а.с.11) є одержувачем
пенсію за вислугою років.

Відносно позивача Красноармійської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Донецькій області прийнята вимоги від
09.12.2013 р. №Ф 29363-17 на суму 8572,98 грн. та №Ф
29363-17У на суму 1194,03 грн. (а.с.9-10).

Ухвалою суду від 03 квітня 2014 р. визнані
поважними причини пропуску строку
звернення до адміністративного суду
ОСОБА_1 до Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання вимог
про сплату боргу недійсною.

Спірні відносини врегульовані Законом
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№ 2464-VI (надалі Закон № 2464-VI), ч. 4 ст. 25
якого, передбачає, що територіальний
орган Пенсійного фонду у порядку, за
формою і в строки, встановлені
Пенсійним фондом за погодженням з
центральним органом виконавчої влади у
сфері праці та соціальної політики,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги про сплату недоїмки
сплатити суми недоїмки та штрафів
разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики.

У разі якщо згоди з органом Пенсійного
фонду не досягнуто, платник єдиного
внеску зобов'язаний сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею протягом десяти
робочих днів з дня надходження рішення
відповідного органу Пенсійного фонду
або оскаржити вимогу до органу
Пенсійного фонду вищого рівня чи в
судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

Законом України № 357-VII «Про внесення
змін до Податкового кодексу України
щодо обліку та реєстрації платників
податків та удосконалення деяких
положень» від 24.10.2013 року встановлено,
що контроль за дотриманням
законодавства зі збору єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування покладено на
органи міністерства доходів і зборів.

Отже, до компетенції відповідача у разі
наявності заборгованості зі сплати
єдиного внеску належить прийняття
вимоги про сплату недоїмки, яка є
виконавчим документом.

Проте, суд враховує, що борг з єдиного
внеску, який зазначений в оскаржених
вимогах, визначений відповідачами без
урахування внесених змін в Закон № 2464-VI
та факту отримання позивачем пенсії за
віком.

За таких обставин суд вказує, що
частиною 4 ст. 4 Закону № 2464-VI в редакції
Закону України від 07.07.2011 р. № 3609-VI, який
набрав чинності 06.08.2011 р., передбачено,
що особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Тобто, з 06.08.2011 р. підставою для
звільнення від сплати єдиного внеску
для фізичних осіб-підприємців, які
обрали спрощену систему оподаткування,
є сукупність двох обставин: якщо
фізична особа-підприємець є
пенсіонером за віком або інвалідом та
якщо така особа отримує відповідно до
закону пенсію за віком або соціальну
допомогу.

Оскаржені рішенні прийняті
відповідачем після набрання чинності
Законом України від 07.07.2011 р. № 3609-VI, що
не відповідає вищезазначеним приписам
цього Закону.

Посилання відповідача на те, що позивач
отримує пенсію за вислугу років на
підставі Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", суд не приймає до уваги з
наступних підстав.

Сторонами не заперечується, що позивач
є отримувачем пенсії за вислугу років,
призначеної відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб».

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV
встановлені такі види пенсій: пенсія за
віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (у
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства);
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Проте, Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 09 квітня 1992 року N 2262-XII
встановлені наступні види пенсії для
осіб, на яких поширюється дія цього
Закону: за вислугу років, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника.

Отже, Законом України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» взагалі не передбачений такий
вид пенсії, як пенсія за віком.

Відповідно до Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 р. № 114, особи рядового і
начальницького складу звільняються зі
служби у відставку (із зняттям з
військового обліку) за віком - при
досягненні граничного віку,
встановленого пунктом 7 цього
Положення та Законом України "Про
військовий обов'язок і військову
службу" для перебування в запасі осіб,
які мають відповідні військові звання.

Також, відповідно до ст. 5 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» особам,
звільненим з військової служби, іншим
особам, які мають право на пенсію за цим
Законом, та членам їх сімей може
призначатися (за їх бажанням) пенсія на
умовах і в порядку, передбачених
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". При цьому для обчислення
пенсій враховуються всі види грошового
забезпечення, що отримували зазначені
особи, які мають право на пенсію за цим
Законом, перед звільненням зі служби.

Тому, при вирішенні справи суд враховує
вимоги ч. 3 ст. 2 КАС України про те, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації.

Також, згідно зі ст. 8 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

За таких обставин суд вважає, що після
набуття позивачем статусу пенсіонера
за вислугу років у зв'язку з
досягненням встановленого законом
віку на підставі спеціального закону,
отримання іншого виду пенсії, ніж
передбачений Законом № 1058-IV, не може
звужувати наданий законом обсяг прав
громадянина.

Аналіз наведеної норми частини 4 ст. 4
Закону № 2464-VI в редакції Закону України
від 07.07.2011 р. № 3609-VI, свідчить про те, що
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску закон пов'язує не з видом пенсії,
яку отримує громадянин, а з наявністю
статусу пенсіонера та одночасним
фактом отримання відповідно до закону
пенсії або соціальної допомоги.
Відсутність у законі конкретизації
виду пенсії або соціальної допомоги,
яку фактично отримує пенсіонер,
свідчить, що вид таких виплат не
впливає на звільнення пенсіонера від
сплати за себе єдиного внеску.

В іншому випадку позивач взагалі не
набуде права на звільнення від сплати
за себе єдиного внеску незалежно від
віку, оскільки Законом України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» взагалі не передбачений такий
вид пенсії, як пенсія за віком. Проте,
таке становище прямо суперечить статті
24 Конституції України, відповідно до
якої громадяни мають рівні
конституційні права і свободи та є
рівними перед законом. Не може бути
привілеїв чи обмежень за ознаками раси,
кольору шкіри, політичних, релігійних
та інших переконань, статі, етнічного
та соціального походження, майнового
стану, місця проживання, за мовними або
іншими ознаками.

Враховуючи, що звільнений зі служби
відповідно до спеціального закону
позивач є підприємцем - платником
єдиного податку, тобто здійснює
діяльність на умовах спрощеної системи
оподаткування, суд дійшов висновку про
задоволення позову про скасування
прийнятих відносно нього вимог
Красноармійської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 09.12.2013 р. №Ф 29363-17 на суму
8572,98 грн. та №Ф 29363-17У на суму 1194,03 грн.

Розглядаючи вимоги про визнання факту
вимоги сплати єдиного соціального
внеску, таким, що не відповідає чинному
законодавству України, суд враховує
приписи ч. 2 ст. 162 КАС України,
відповідно до якої у разі задоволення
адміністративного позову суд, зокрема,
може прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення; зобов'язання
відповідача вчинити певні дії;
зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій. Суд може
прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Тому за наведеними вище підставами суд
скасовує оскаржені вимоги та вважає
неправомірним нарахування
відповідачем позивачу єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування і задовольняє
позов також і цій частині.

За приписами ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Тому на
користь позивача з Державного бюджету
підлягає стягненню сума сплаченого
судового збору (а.с.2,3) в сумі 122 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 7, 17, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання вимог про сплату боргу
недійсними - задовольнити.

Скасувати вимоги Красноармійської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Донецькій області від 09.12.2013 р. №Ф 29363-17
на суму 8572,98 грн. та №Ф 29363-17У на суму
1194,03 грн.

Визнати неправомірними дії
Красноармійської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області щодо нарахування ОСОБА_1
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 (ід. № НОМЕР_1) витрати
зі сплати судового збору у розмірі 122
(сто двадцять дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого КАС України, якщо
таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Апеляційна скарга на постанову може
бути подана до адміністративного суду
апеляційної інстанції через Донецький
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Чекменьов Г.А.