Справа № 2а-1132/11/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2011 року 13:44 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомПриватного підприємства
«А.Т.Н.»до Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті
провизнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії,за участю:
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 17 лютого 2011 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне підприємство «А.Т.Н.»(далі по
тексту -позивачі) звернулось з позовом
до Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті (далі по
тексту -відповідач) про визнання
протиправним рішення та зобов'язання
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач в порушення
норм чинного законодавства відмовив в
розгляді заяви про видачу ліцензії на
провадження господарської діяльності
з надання послуг з перевезень
пасажирів та небезпечних вантажів
автомобільним транспортом.
В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
Відповідач в судове засідання не
з'явився. Вимоги ухвали суду від 26 січня
2011 року не виконав. Проте через
канцелярію суду подав клопотання про
відкладення розгляду справи на
підставі хвороби належного
представника, однак саме якого
представника не вказав та не надав
належних доказів на підтвердження
обґрунтування поданого клопотання.
Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача - суб'єкта владних
повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
28 грудня 2010 року позивач звернувся до
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті з заявою про
видачу ліцензії на провадження
господарської діяльності з надання
послуг з перевезень пасажирів та
небезпечних вантажів автомобільним
транспортом, підставою та причиною
подання якої стало те, що Законом
України «Про ліцензування певних видів
діяльності»запроваджено ліцензування
нового виду господарської діяльності,
а саме: надання послуг з перевезення
пасажирів, небезпечних вантажів,
багажу повітряним, річковим, морським,
автомобільним, залізничним
Листом №41/1-6-43 від 13.01.2011р. відповідач
відмовив Приватному підприємству
«А.Т.Н.»в розгляді заяви на підставі
того, що Наказом Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті від 28.12.2010р. №241 анульовано
ліцензію позивача серії АБ №295384 (строк
дії 01.02.2006-31.01.2011). Підставою для
прийняття рішення про анулювання
вказаної ліцензії став акт про
невиконання розпорядження про
усунення порушень Ліцензійних умов від
23.12.2010р. №978/2. Відповідно до вимог
статті 21 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності»у разі
анулювання ліцензії на підставі акта
про невиконання розпорядження про
усунення порушень ліцензійних умов
суб'єкт господарювання може одержати
нову ліцензію на право провадження
цього виду господарської діяльності не
раніше ніж через рік з дати прийняття
рішення органу ліцензування про
анулювання попередньої ліцензії.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з статтею 9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності»відповідно
до цього Закону ліцензуванню
підлягають такі види господарської
діяльності: надання послуг з
перевезення пасажирів, небезпечних
вантажів, багажу повітряним, річковим,
морським, автомобільним, залізничним
транспортом.

Відповідно до статті 11 Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності»орган
ліцензування приймає рішення про
видачу ліцензії або про відмову у її
видачі у строк не пізніше ніж десять
робочих днів з дати надходження заяви
про видачу ліцензії та документів, що
додаються до заяви, якщо спеціальним
законом, що регулює відносини у певних
сферах господарської діяльності, не
передбачений інший строк видачі
ліцензії на окремі види діяльності.

Підставами для прийняття рішення про
відмову у видачі ліцензії є:
недостовірність даних у документах,
поданих заявником, для отримання
ліцензії та невідповідність заявника
згідно з поданими документами
ліцензійним умовам, встановленим для
виду господарської діяльності,
зазначеного в заяві про видачу
ліцензії.

Згідно з частиною четвертою статті 21
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності»рішення про анулювання
ліцензії набирає чинності через
тридцять днів з дня його прийняття,
крім рішень про анулювання ліцензій,
прийнятих згідно з поданою заявою
ліцензіата про анулювання ліцензії та
в разі смерті ліцензіата (фізичної
особи - підприємця), які набирають
чинності з дня їх прийняття.

Відповідно до частини п'ятої статті 21
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності»якщо ліцензіат протягом
цього часу подає скаргу до
експертно-апеляційної ради, дія даного
рішення органу ліцензування
зупиняється до прийняття відповідного
рішення спеціально уповноваженого
органу з питань ліцензування.

Судом встановлено, що Наказ від 28.12.2010р.
№241, на який посилається відповідач як
на підставу відмови в розгляді заяви
від 28.12.2010р. на отримання ліцензії був
зупинений на підставі частини п'ятої
статті 21 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності»зважаючи на
надходження та прийняття до розгляду
експертно-апеляційною радою
Держкомпідприємництва скарги на
рішення органу ліцензування, що
підтверджується листом Державного
комітету України з питань регуляторної
політики та підприємництва №276/0/2-11 від
12.01.2011р., наявним в матеріалах даної
справи.

Таким чином, відповідач відмовляючи ПП
«А.Т.Н.»у розгляді заяви на отримання
ліцензії від 28.12.2010р. протиправно
посилався на рішення, яке не набрало
чинності та стосувалося виду
господарської діяльності, що підлягав
ліцензуванню, відмінного (іншого) від
того, на який позивач мав намір
отримати ліцензію і відповідно подав
28.12.2010р. всі необхідні документи (заяву
та документи, які до неї (до заяви)
додавались, про видачу ліцензії на
провадження господарської діяльності
з надання послуг з перевезень
пасажирів, небезпечних вантажів,
багажу повітряним, річковим, морським,
автомобільним, залізничним
транспортом).

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що Головна державна інспекція на
автомобільному транспорті при
прийнятті наказу про прийняття рішення
щодо анулювання ліцензії Приватному
підприємству «А.Т.Н.»діяла протиправно,
в порушення норм Конституції України
та Законів України, а тому виходячи з
меж заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи, позовні
вимоги Приватного підприємства «А.Т.Н.»
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Приватного підприємства
«А.Т.Н.» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
рішення Головної державної інспекції
на автомобільному транспорті (01135, м.
Київ, вул. Перемоги, 14) щодо залишення
без розгляду заяви ПП «А.Т.Н.» (03062, м.
Київ, вул. Чистяківська, 2-А, квартира 500)
від 28.12.2010р. та документів, які до неї
додавались, про видачу ліцензії на
провадження господарської діяльності
з надання послуг з перевезення
пасажирів, небезпечних вантажів,
багажу повітряним, річковим, морським,
автомобільним, залізничним
транспортом, та доведене (протиправне
рішення) до відома ПП «А.Т.Н.»листом
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті від 13.01.2011р.
вих. №41/1-6-43.

3. Зобов'язати Головну державну
інспекцію на автомобільному
транспорті (01135, м. Київ, вул. Перемоги, 14)
прийняти до розгляду заяву ПП «А.Т.Н.»
(03062, м. Київ, вул. Чистяківська, 2-А,
квартира 500) від 28.12.2010р. та документи,
які до неї додавались, про видачу
ліцензії на провадження господарської
діяльності з надання послуг з
перевезень пасажирів, небезпечних
вантажів, багажу повітряним, річковим,
морським, автомобільним, залізничним
транспортом.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь Приватного
підприємства «А.Т.Н.»судові витрати у
розмірі 3,40 грн. (три гривні сорок
копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
21.02.2011р.

Суддя
В.В. Амельохін