Справа № 1325/281/12, 2а-458/13
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
Справа №
14163/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання
Гнатик А.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівського обласного
спеціалізованого
ремонтно-будівельного підприємства
протипожежних робіт Добровільного
пожежного товариства України на
постанову Турківського районного суду
Львівської області від 30.09.2013 року у
справі за позовом Львівського
обласного спеціалізованого
ремонтно-будівельного підприємства
протипожежних робіт Добровільного
пожежного товариства України до
ОСОБА_1, Турківської міської ради
Львівської області треті особи: 28
Державна пожежно-рятувальна частина
Головного управління Державної служби
України у Львівській області,
Самбірське міжміське бюро технічної
інвентаризації про визнання
незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

21.01.2011 року до Турківського районного
суду Львівської області надійшла
позовна заява Львівського обласного
спеціалізованого
ремонтно-будівельного підприємства
протипожежних робіт Добровільного
пожежного товариства України до
ОСОБА_1, Турківської міської ради
Львівської області треті особи: 28
Державна пожежно-рятувальна частина
Головного управління Державної служби
України у Львівській області,
Самбірське міжміське бюро технічної
інвентаризації про визнання
незаконним та скасування рішення
Турківської міської ради Львівської
області № 466 від 05.06.2007 року.

Позивач свої позовні вимоги мотивує
тим, що даний правовий акт прийнятий з
грубим порушенням чинного
законодавства, оскільки цим рішенням
Турківська міська рада Львівської
області узаконила ОСОБА_1 самовільно
збудоване в 1988 році нежитлове
приміщення загальною площею 32 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, чим
своїми діями позбавила позивача
будівлі (зарядного пункту) і дане
рішення в свою чергу потягнуло ряд
інших незаконних рішень.

Постановою Турківського районного
суду Львівської області від 30.09.2013 року
у позовних вимогах відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив позивач, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що не погоджується з рішенням суду
першої інстанції, оскільки дане
рішення винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та таке, що неповно відображає
обставини, які мають істотне значення
для даної справи.

Просить скасувати постанову
Турківського районного суду
Львівської області від 30.09.2013 року та
прийняти нове рішення, яким апеляційну
скаргу задовольнити.

Представник апелянта та представник
третьої особи у ході апеляційного
розгляду підтримали подану апеляційну
скаргу, просять її задовольнити.

Представник відповідача на виклик
апеляційного суду не прибув, що не
перешкоджає розгляду справи на
підставі ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, що в
1988 році ОСОБА_1 на земельній ділянці
Турківської міської ради Львівської
області на місці колишнього зарядного
пункту, який був зруйнований і списаний
у 1983 році, самостійно забудував
нежитлове приміщення, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 за власні кошти і
своїми силами, яке використовував по
роботі, а після виходу на пенсію
використовує для власних потреб.

До Самбірського МБТІ із заявою про
реєстрацію права власності на спірне
нежитлове приміщення відповідно до
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
від 07.02.2002 року, яке діє із 18.02.2002 року,
позивач не звертався.

05.06.2007 року Турківською міською радою
Львівської області прийнято рішення №
466 про узаконення самовільного
будівництва ОСОБА_1 спірної нежитлової
будівлі.

На даний час ОСОБА_1 є власником
нежитлової будівлі, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на дане
приміщення від 02.08.2007 року.

Відмовляючи у позовних вимогах, суд
першої інстанції виходив з того, що
посилання позивача на те, що вони
взнали про рішення Турківської міської
ради Львівської області № 466від 05.06.2007
року лише в травні 2010 року, нічим не
підтверджуються, а також суду першої
інстанції із цього приводу ніяких
доказів позивачем не надано.

Суд першої інстанції вважав, що ніщо не
перешкоджало позивачу із 1988 року в разі
незгоди із діями відповідача ОСОБА_1
звернутися до суду із відповідною
заявою.

Згідно Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно від 07.02.2002 року державна
реєстрація прав - це офіційне визнання
і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно шляхом внесення
відповідного запису до Реєстру прав
власності на нерухоме майно.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають право власності на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним і юридичним
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном.

Для проведення державної реєстрації
виникнення, переходу права власності
на нерухоме майно власник або
уповноважена ним особа повинні подати
реєстратору БТІ заяву про державну
реєстрацію. Ніщо не перешкоджало
позивачу із 2002 року по 2007 рік
звернутися в Самбірське МБІ із заявою
про реєстрацію права власності на
спірне нежитлове приміщення.

На даний час при відсутності поданої
реєстратору заяви та наявності
власника спірного майна ОСОБА_1, у
Самбірського МБІ відсутні законні
підстави для реєстрації права
власності на нежитлове приміщення за
позивачем.

Також відсутні законні підстави для
реєстрації права власності на спірне
нежитлове приміщення за позивачем,
оскільки такого права позивач після
списання в 1983 році приміщення
зарядного пункту у відповідності до
вимог закону не набув.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Згідно із матеріалів справи, а також
обставин які були встановлені судом
першої інстанції відмова у задоволенні
позову підтверджується низкою
документів.

Згідно ст.ст. 321, 328, 331 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інші прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлено судом.
Якщо право власності відповідно до
закону підлягає державній реєстрації,
право власності виникає із моменту
державної реєстрації.

Враховуючи всі вище наведені обставини
у їх сукупності, колегія суддів
погоджується із рішенням суду першої
інстанції що до відсутні будь-яких
законних підстав для визнання
незаконним та скасування рішення
Турківської міської ради Львівської
області № 466 від 05.06.2007 року, оскільки
позивач свого права власності на
спірне майно нічим не довів, а також не
довів незаконності рішення
Турківського районного суду
Львівської області від 30.09.2013 року.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу Львівського
обласного спеціалізованого
ремонтно-будівельного підприємства
протипожежних робіт Добровільного
пожежного товариства України залишити
без задоволення.

Постанову Турківського районного суду
Львівської області від 30.09.2013 року по
справі № 1325/281/2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор