Справа № 815/1412/14
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1412/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року
м. Одеса

11:44

Одеський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.;

за участі:

секретаря судового засідання -
Мураховської А.І.;

представника позивача - Жбанкової К.В.
(довіреність від 08.01.2014 року);

представника відповідача - ОСОБА_2
(довіреність від 12.03.2014 року);

представника відповідача - ОСОБА_3
(довіреність від 17.03.2014 року),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості до
ОСОБА_4 про стягнення 5919,36 грн., -

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до ОСОБА_4 в якому просив суд
стягнути з ОСОБА_4 суму виплачених
коштів у розмірі 5919,36 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив наступне.

ОСОБА_4 перебував на обліку у
Білгород-Дністровському
міськрайонному центрі зайнятості як
безробітний з 16.10.2008 року по 26.11.2009 року
та отримував матеріальну допомогу по
безробіттю.

15.01.2014 року ОСОБА_4 при зверненні до
Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості з
метою працевлаштування надав витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
серії НОМЕР_2 відповідно до якого він
був зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 25.12.1996 року по 28.10.2008
року.

На підставі зазначеного витягу
Білгород-Дністровський міськрайонний
центр зайнятості провів розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» за результатами якого
складено акт № 34 від 25.01.20014 року.

В акті № 34 від 25.01.20014 року встановлено,
що ОСОБА_4 на момент реєстрації у центрі
зайнятості 09.10.2008 року та надання
статусу безробітного 16.10.2008 року
відносився до категорії зайнятого
населення і тому не міг бути визнаним
безробітним та отримувати допомогу по
безробіттю.

28.01.2014 року Білгород-Дністровський
міськрайонний центр зайнятості
прийняв наказ № 8 про повернення коштів
безробітним та відшкодування вартості
наданих соціальних послуг у розмірі
5919,36 грн.

29.01.2014 року Білгород-Дністровський
міськрайонний центр зайнятості
направив на адресу ОСОБА_4
повідомленням від 28.01.2014 року № 196/15/06
наказ від 28.01.2014 року № 8 про
необхідність повернення коштів
протягом 15 календарних днів.

Зазначені вище наказ та повідомлення
ОСОБА_4 отримав 30.01.2014 року.

Станом на 25.02.2014 року відповідач кошти у
розмірі 5919,36 грн. не повернув, що стало
підставою для звернення до суду з цим
позовом.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити посилаючись на
обґрунтування викладені в позовній
заяві (а.с.3-6).

Представники відповідача в судовому
засіданні позов визнали частково.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані письмові
докази, перевіривши матеріали справи, а
також проаналізувавши законодавство,
яке регулює спірні правовідносини, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов належить задовольнити частково.
Свій висновок суд вмотивовує наступним
чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 перебував на обліку у
Білгород-Дністровському
міськрайонному центрі зайнятості як
безробітний з 16.10.2008 року по 26.11.2009 року
та отримував матеріальну допомогу по
безробіттю відповідно до персональної
картки безробітного № 00900002 (а.с.7).

15.01.2014 року ОСОБА_4 звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості з
метою працевлаштування відповідно до
персональної картки НОМЕР_3 (а.с.12-13).
При зверненні до центру зайнятості
відповідач надав витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії НОМЕР_2
відповідно до якого він був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 25.12.1996 року по 28.10.2008
року (а.с.16).

Білгород-Дністровський міськрайонний
центр зайнятості на підставі
зазначеного витягу провів
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» за результатами
якого складено акт № 34 від 25.01.20014 року
(а.с.14).

В акті № 34 від 25.01.20014 року встановлено,
що ОСОБА_4 на момент реєстрації у центрі
зайнятості 09.10.2008 року та надання
статусу безробітного 16.10.2008 року
відносився до категорії зайнятого
населення і тому не міг бути визнаним
безробітним та отримувати допомогу по
безробіттю.

На підставі акту № 34 від 25.01.20014 року
Білгород-Дністровський міськрайонний
центр зайнятості прийняв наказ № 8 від
28.01.2014 року про повернення коштів
безробітним та відшкодування вартості
наданих соціальних послуг у розмірі
5919,36 грн. (а.с.17)

Зазначений вище наказ
Білгород-Дністровський міськрайонний
центр зайнятості направив на адресу
ОСОБА_4 з повідомленням від 28.01.2014 року
№ 196/15/06 про необхідність повернення
коштів протягом 15 календарних днів
(а.с.18).

Станом на час розгляду справи сума
коштів у розмірі 5919,36 грн. відповідачем
не сплачена.

Перевіривши законність рішення
відповідача суд дійшов висновку, що
адміністративний позов належить до
часткового задоволення.

Свій висновок суд обґрунтовує
наступним чином.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
«Про зайнятість населення», який діяв
на час виникнення спірних
правовідносин, безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про
зайнятість населення» особи, визнані у
встановленому порядку безробітними,
мають право на одержання допомоги по
безробіттю.

На підставі заяви від 16.10.2008 року (а.с.11)
ОСОБА_4 отримав статус безробітного та
почав отримувати допомогу по
безробіттю відповідно до наказу від
16.10.2008 року № НТ081016 (а.с.10).

З огляду на матеріали справи суд
встановив, що відповідно до витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
ОСОБА_4 займався підприємницькою
діяльністю і 28.10.2008 року державним
реєстратором було внесено запис про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем за № 3001721
(а.с.16).

Згідно з ч.3 ст.1 Закону України «Про
зайнятість населення» в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

Таким чином, відповідач на момент
надання статусу безробітного
відносився до категорії зайнятого
населення.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Крім того суд зазначає, що відповідно
до ч.3 ст.46 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців» фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця.

В судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що відповідач ще
31.07.2008 року подав заяву до державного
реєстратора Білгород-Дністровського
міськвиконкому про припинення
підприємницької діяльності (а.с.90) і на
момент реєстрації та надання статусу
безробітного в
Білгород-Дністровському
міськрайонному центру зайнятості
навіть не здогадувався про такі
обставини.

Суд не погоджується з такими доводами
відповідача, адже відповідно до ч.2 ст.68
Конституції України незнання законів
не звільняє від юридичної
відповідальності.

З огляду на матеріали справи суд
встановив, що відповідно до довідки з
Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості від
25.02.2014 року № 1290 ОСОБА_4 за період
перебування на обліку в
Білгород-Дністровському
міськрайонному центрі зайнятості з
16.10.2008 року по 26.11.2009 року отримав
допомогу по безробіттю в загальному
розмірі 5919,36 грн. (а.с.23).

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Оскільки 28.10.2008 року внесено запис про
державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, то суд вважає,
що необхідно стягнути з ОСОБА_4 суму
виплаченого забезпечення по
безробіттю за період з 16.10.2008 року по
28.10.2008 року.

З огляду на матеріали справи суд
встановив, що відповідно до
інформаційної довідки
Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості від
15.04.2014 року № 1447/15/06 ОСОБА_4 за період з
16.10.2008 року по 28.10.2008 року отримав
допомогу по безробіттю у сумі 209,68 грн.
(а.с.95).

З урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів суд вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_4 суму
виплаченого забезпечення по
безробіттю за період з 16.10.2008 року по
28.10.2008 року у розмірі 209,68 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Під час судового розгляду відповідач
не надав доказів, які б спростовували
зазначені вище факти, доказів
самостійної сплати заборгованості до
суду не надходили.

Відповідно до ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів,
висновків експертів. Належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Згідно з ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

В ході розгляду справи позивач
частково довів суду ті обставини, на
які він посилався в обґрунтування
заявлених вимог.

Згідно з ч.4 ст.94 КАС України: «У справах,
в яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються».

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про зайнятість населення», Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття», Законом України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»,
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 27, 69-71, 86, 94, 159-163 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Стягнути з ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1) на користь
Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості суму
виплачених коштів у розмірі 209 (двісті
дев'ять),68 грн.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови
визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті
185, частини першої-другої, четвертої
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, сторони які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
дану постанову повністю або частково
шляхом подання апеляційної скарги до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а
також прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
безпосередньо в суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через
адміністративний суд першої інстанції,
який ухвалив судове рішення.

Повний текст постанови складений 23
квітня 2014 року.

Суддя
О.Я. Бойко