Справа № 0670/9762/11
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/69035/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Житомирського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері до
Житомирської районної державної
адміністрації, третя особа - ОСОБА_2
про визнання протиправним
розпорядження за касаційною скаргою
Прокуратури Житомирської області на
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року Житомирський
міжрайонний прокурор з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері звернувся в суд
із позовом до Житомирської районної
державної адміністрації, третя особа -
ОСОБА_2 про визнання протиправним
розпорядження.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 24 листопада
2011 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції Житомирської
районної державної адміністрації
звернувся зі скаргою до суду
апеляційної інстанції щодо скасування
зазначеного вище рішення.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11 жовтня 2012
року апеляційну скаргу відповідача
задоволено, постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нову
постанову, якою відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення, залишивши постанову суду
першої інстанції в силі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власником земельних ділянок, що
розташовані на території Кам"янської
сільської ради Житомирського району
Житомирської області за межами
населеного пункту, з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства.

Зі справи вбачається, що
розпорядженням голови Житомирської
районної державної адміністрації від
04.07.2011 року № 666 надано дозвіл ОСОБА_2 на
зміну виду використання земельних
ділянок площею 3,2551 га та 3,0887 га,
придбаних у власність для ведення
особистого селянського господарства,
згідно договорів купівлі-продажу, на
ведення садівництва на території
Кам"янської сільської ради. Підпунктом
2.1 пункту 2 вказаного розпорядження
передбачено гр. ОСОБА_2 замовити
детальне планування території або
схему генплану та на договірних умовах
землевпорядною організацією, що має
ліцензію на право провадження
господарської діяльності щодо
проведення землевпорядних та
землеоціночних робіт, замовити
розробку технічної документації по
відновленню меж земельних ділянок та
виготовленню державних актів на право
власності на земельні ділянки для
ведення садівництва на території
Кам"янської сільської ради, у строки
обумовлені угодою сторін.

На зазначене розпорядження
Житомирським міжрайонним
природоохоронним прокурором внесено
протест голові Житомирської
облдержадміністрації, який відхилено
відповідно до листа
облдержадміністрації від 19.09.2011 року.

Механізм зміни цільового призначення
земельних ділянок визначено «Порядком
зміни цільового призначення земель,
які перебувають у власності громадян
або юридичних осіб», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 502 від 11.04.2002р.

Статтею 20 Земельного Кодексу України
передбачено, що зміна цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян, провадиться
органами виконавчої влади за
ініціативою власників земельних
ділянок у прядку, що встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Прокурор посилався на те, що
відповідачем проігноровані вказані
нормативно-правові акти, та порушено
норми Закону України від 19.12.2006р. «Про
внесення змін до Земельного Кодексу
України щодо заборони продажу земель
сільськогосподарського призначення та
зміни цільового призначення до
прийняття відповідних законодавчих
актів»».

Суд апеляційної інстанції, у своєму
рішенні вказав на те, що ухвалюючи
рішення про відмову у задоволенні
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до п.п. «б»п. 15
розділу Х Перехідних положень
Земельного кодексу України, у редакції
на час виникнення спірних
правовідносин, до набрання чинності
законами України про державний
земельний кадастр та про ринок земель
не допускається: купівля-продаж або
іншим способом відчуження земельних
ділянок і зміна цільового призначення
(використання) земельних ділянок, які
перебувають у власності громадян та
юридичних осіб для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
земельних ділянок, виділених в натурі
(на місцевості) власникам земельних
часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства, а також
земельних часток (паїв), крім передачі
їх у спадщину, обміну земельної ділянки
на іншу земельну ділянку відповідно до
закону та вилучення (викупу) земельних
ділянок для суспільних потреб. Тому,
суд дійшов висновку, що відповідач,
ухваливши оскаржуване розпорядження,
змінив цільове призначення земельних
ділянок, що є порушенням п.б ч.15
Перехідних положень Земельного
кодексу України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
встановлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до приписів ст. 13
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації", до відання місцевих
державних адміністрацій у межах і
формах, визначених Конституцією і
законами України, належить, зокрема,
вирішення питань забезпечення
законності, охорони прав, свобод і
законних інтересів громадян;
сільського господарства, використання
землі й інші питання, віднесені
законами до їх повноважень.

Частинами 1,3 ст. 20 Земельного кодексу
України встановлено, що віднесення
земель до тієї чи іншої категорії
здійснюється на підставі рішень
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень. Зміна цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян або юридичних осіб,
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок у порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 2 Порядку зміни цільового
призначення земель, які перебувають у
власності громадян або юридичних осіб,
затвердженого Постановою КМ України
від 11.04.2002 № 502, встановлено, що зміна
цільового призначення земельної
ділянки проводиться за поданням заяви
(клопотання) її власника до сільської,
селищної, міської ради, якщо земельна
ділянка розташована в межах населеного
пункту, або районної
держадміністрації, якщо земельна
ділянка розташована за межами
населеного пункту.

Відповідно до п.8 Порядку, районна
держадміністрація розглядає подані
проектні матеріали та приймає рішення
про зміну цільового призначення
земельної ділянки, яка знаходиться за
межами населеного пункту, якщо така
зміна пов'язана з наступним
використанням цієї ділянки для
сільськогосподарських потреб, ведення
лісового і водного господарства,
будівництва об'єктів, призначених для
обслуговування членів територіальних
громад району (шкіл, лікарень,
підприємств торгівлі тощо).

Згідно п. 2 Українського класифікатора
цільового використання землі (УКЦВЗ),
затвердженого Листом Держкомзему від
24.04.1998 №14-1-7/1205, землі
сільськогосподарського призначення
це: - для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;
-для ведення особистого підсобного
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння і випасання
худоби; - для ведення дослідних і
навчальних цілей, пропаганди
передового досвіду; - для ведення
сільського господарства; - для ведення
підсобного сільського господарства; -
для ведення селянського (фермерського)
господарства; - для традиційних
народних промислів і підприємницької
діяльності; - для іншого
сільськогосподарського призначення.

Судом також встановлено та слідує зі
змісту заяви ОСОБА_2, остання не просила
Житомирську РДА змінювати цільове
призначення земельних ділянок, а
просила змінити вид їх використання,
тобто функціональне використання з
"для ведення особистого селянського
господарства" на "для ведення
садівництва".

Як вбачається з Українського
класифікатора цільового використання
землі до земель
сільськогосподарського призначення
належать землі як для ведення
особистого селянського господарства
так і для ведення садівництва.

Таким чином, прийняття відповідачем
рішення про зміну функціонального
використання земельної ділянки не може
призвести до зміни її цільового
призначення, а тому скасування
оскаржуваного розпорядження РДА
призведе до порушення прав та законних
інтересів третьої особи, як власника
земельної ділянки, який не бажає
займатися веденням особистого
підсобного господарства, а бажає
використовувати належну на праві
власності землю для ведення
садівництва.

Крім того, Державний комітет України по
земельних ресурсах листом від 27.12.206
року №14-17-7/9942 роз"яснив, що якщо
земельна ділянка була надана для
розміщення об"єкту чи використання в
межах будь-якої категорії відповідно
до статті 19 Земельного кодексу України,
але через деякий час вона
використовується по іншому, але в межах
тієї категорії, що була першочергово
надана, то використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням в
цьому випадку відсутнє.

Суд апеляційної інстанції, також у
своєму рішенні правильно зазначив, що
відповідно до п.1.13 Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої Наказом Держкомзему
України від 04.05.1999 року №43, складання
державного акта на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою при передачі земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянам, підприємствам, установам,
організаціям і об"єднанням громадян
всіх видів, у постійне користування або
при переоформлені правоустановчих
документів на ці земельні ділянки,
проводиться після відновлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та закріплення їх
довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженою у
встановленому порядку відповідною
технічною документацією.

З огляду на викладене, постанова суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи наданим доказам та
нормам процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Прокуратури
Житомирської області залишити без
задоволення, постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 11 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді