Справа № 815/6000/13-а
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/6000/13-а

Категорія: 10.2.3 Головуючий в 1 інстанції:
Завальнюк І. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Лук'янчук О.В.

при секретарі Івановій-Черноус К.І.

за участю:

апелянта - ОСОБА_1,

представника апелянта - ОСОБА_2,

представника позивача - Антоненко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
07.10.2013 року по справі за позовом
Одеського міського центру зайнятості
до ОСОБА_1 про стягнення отриманої
допомоги по безробіттю, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2013 року Одеський міський центр
зайнятості звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_1 про стягнення отриманої
допомоги по безробіттю.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалося, що на підставі звернення
ОСОБА_1 до центру зайнятості йому було
надано статус безробітного відповідно
до п.3 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття». В подальшому центром
зайнятості виявлено, що в період
перебування на обліку в центрі
зайнятості та отримання матеріального
забезпечення відповідач приховав
відомості про те, що був зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності,
чим порушив ч.2 ст.36 Закону. У зв'язку із
умисним невиконанням відповідачем
обов'язку щодо повідомлення центру
зайнятості про виникнення обставин, що
впливають на умови виплати відповідачу
забезпечення та надання соціальних
послуг, сума виплаченого забезпечення
підлягає стягненню з відповідача, у
зв'язку із чим позивач звернувся до
суду.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 07.10.2013 року
позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 (ід.
номер НОМЕР_1, 65000, АДРЕСА_1) на користь
Одеського міського центру зайнятості
(р/р 0002, МФО 828011, )
заборгованість з виплаченої допомоги
по безробіттю в сумі 19734,26 гривень
(дев'ятнадцять тисяч сімсот тридцять
чотири гривні 26 коп.).

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, ОСОБА_1 в
апеляційній скарзі зазначає про
невідповідність висновків суду
обставинам справи. При цьому апелянт
вважає, що судом допущено порушення
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті. У зв'язку з чим в
апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 09.10.2012 року ОСОБА_1
звернувся до Одеського міського центру
зайнятості із заявою (а.с.25-26),
відповідно до якої просив надати
статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю згідно з
Законами України «Про зайнятість
населення», «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття». У заяві ОСОБА_1
зазначив, що він не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
інших передбачених законом доходів не
має.

Відповідно до наказу від 09.10.2012 року №
НТ121009 відповідачу була призначена
допомога по безробіттю, та за період з
09.10.2012 року по 10.06.2013 року останньому
виплачено коштів в сумі 19734,26 гривень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття - це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття з незалежних від
застрахованих осіб обставин та надання
соціальних послуг за рахунок коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття.

Згідно з пп.8 п.1 ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи,
центром зайнятості встановлено факт
подання ОСОБА_1 недостовірних даних, що
мали місце під час одержання ним
допомоги по безробіттю, зокрема: під
час отримання допомоги по безробіттю
ОСОБА_1 був зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Тому згідно з п.6.14 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого Наказом
Мінпраці та соціальної політики
України від 20.11.2000 року № 307 (далі -
Порядок № 307), центром зайнятості
виданий наказ від 03.07.2013 року №
НТ130703 про повернення коштів ОСОБА_1

Листом від 08.07.2013 року № 2652/19/06 Одеський
міський центр зайнятості направив
ОСОБА_1 претензію про необхідність
повернення виплаченої йому допомоги по
безробіттю в розмірі 19736,26 гривень.
Однак на момент звернення з позовом
дана заборгованість у добровільному
порядку відповідачем не погашена.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
зазначив, що на час постановки на облік
він був зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, однак
фактично діяльність було припинено
відповідно до постанови Одеського
окружного адміністративного суду по
справі № 2а/1570/2876/2011 від 26 квітня 2011 року
за позовом державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця.

Дана постанова набрала законної сили 29
червня 2011 року, а 08 липня 2011 року
відомості про припинення діяльності
були внесені до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, що на думку апелянта
є підставою для скасування
оскаржуваної постанови. Однак судова
колегія не може погодитись з доводами
апелянта, виходячи з такого.

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Ч.5 ст.49 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» передбачено, що
державна реєстрація припинення
підприємницької діяльності за судовим
рішенням, що не пов'язане з
банкрутством фізичної особи -
підприємця, здійснюється із
застосуванням процедур, установлених
частинами одинадцятою - двадцятою
статті 47 цього Закону.

Ч.11 ст.47 цього закону встановлено, що
для проведення державної реєстрації
припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем за її рішенням фізична
особа - підприємець не раніше
закінчення строку пред'явлення вимог
кредиторів,зазначеного у заяві про
припинення підприємницької
діяльності, подає державному
реєстраторові особисто (надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення) або через уповноважену
особу такі документи:

заповнену реєстраційну картку на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням;

довідку відповідного органу доходів і
зборів про відсутність заборгованості
із сплати податків, зборів;

довідку відповідного органу
Пенсійного фонду України про
відсутність заборгованості із сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
страхових коштів до Пенсійного фонду
України та фондів соціального
страхування.

Крім того, у реєстраційній картці на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця така
фізична особа - підприємець або
уповноважена нею особа письмово
зазначає та підтверджує своїм
особистим підписом, що нею вчинено всі
передбачені законодавством дії
стосовно порядку припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця, включаючи
завершення розрахунків з кредиторами
(у тому числі із сплати податків,
зборів, обов'язкових платежів, єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
коштів до Пенсійного фонду України та
фондів соціального страхування).

Як вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ФОП ОСОБА_1
«в стані припинення». Також відповідно
до повідомлення відділу державних
реєстраторів державним реєстратором
08.07.2011 року було внесений запис про
прийняття судом рішення щодо
припинення підприємницької діяльності
СПД ОСОБА_1

Після чого, відповідно до вимог частини
11 ст.47 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» позивач повинен був
самостійноподати державному
реєстраторові особисто або надіслати
рекомендованим листом з описом
вкладення або через уповноважену особу
документи, зазначені вище та письмово
підтвердити своїм особистим підписом,
що ним було вчинено всі передбачені
законодавством дії стосовно порядку
припинення підприємницької.

Однак такі дії ОСОБА_1 вчинені не були, а
державним реєстратором відповідно до
закону лише після такої заяви СПД
проводиться реєстрація припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195,196,198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
07.10.2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів після складання
повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та
підписано 21.04.2014 року

Головуючий: суддя
Зуєва Л.Є.

суддя
Шевчук О.А.

суддя
Лук'янчук О.В.