Справа № 492/339/14-а
Суддя: Крикун М. П.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 492/339/14-а
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 квітня 2014 року
м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської
області у складі головуючого судді
Крикуна М.П., розглянувши за правилами
скороченого провадження,
встановленими ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в місті Арцизі Одеської
області адміністративний позов ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в Арцизькому районі про визнання
протиправними та скасування рішення
про припинення пенсії, розпорядження
про призначення пенсії та зобов'язання
призначити пенсію за виборною посадою,

встановив:

ОСОБА_1 21.02.2014 року звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі Одеської області, в
якому просить визнати неправомірним та
скасувати рішення №2 від 06.01.2014р.
Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі про припинення
пенсії ОСОБА_1, призначеної згідно із
Законом України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», та
розпорядження №129156 від 06.01.2014р.
Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі про призначення
ОСОБА_1 пенсії згідно із Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та зобов'язання
відповідача призначити йому пенсію за
виборною посадою.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що у
період з 29.02.1980р. по 29.03.1990р. вона
працювала головою виконавчого
комітету Деленської сільської ради
Арцизького району. Таким чином, період
перебування позивача на виборних
посадах в органах місцевого
самоврядування складає 10 років 1 місяць
1 день, що, на думку позивача, згідно з ч.
10 ст. 21 Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування» є
підставою для призначення йому пенсії
згідно з нормами цього Закону.

На підтвердження своїх вимог зазначає,
що 25.08.2005р. Управлінням Пенсійного
фонду України в Арцизькому районі
прийнято рішення, згідно з яким
позивачу спочатку призначено пенсію
згідно із Законом України «Про службу в
органах місцевого самоврядування»,
проте 06.01.2014р. відповідач прийняв
рішення про припинення виплати пенсії,
призначеної за цим законом, на тій
підставі, що ОСОБА_1 не має права на
пенсію цього виду, та того ж дня прийняв
рішення про призначення пенсії за
віком за Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Позивач із прийнятими вищевказаними
двома рішеннями відповідача від
06.01.2014р. не погоджується та звернувся
до суду з адміністративним позовом про
їх скасування та зобов'язання
відповідача призначити йому пенсію
згідно із Законом України «Про службу в
органах місцевого самоврядування».

Відповідно до положень ст.183-2 КАС
України ухвалою суду відкрито
скорочене провадження у справі.

Відповідач 17.04.2014р. через канцелярію
суду подав заперечення проти позову та
необхідні документи, в яких просить
адміністративний позов залишити без
задоволення. При цьому він послався на
те, що особа має право на пенсію згідно
з ч. 10 ст. 21 Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування», яка
працювала на виборних посадах
місцевого самоврядування 8 років і
більше, або протягом повних двох і
більше скликань, тільки починаючи зі
скликання 1990 року. У позивача зазначені
умови не дотримуються. Крім того,
відповідачу у період його роботи у
виконавчому комітеті Арцизької
районної Ради народних депутатів не
призначався ранг, внаслідок чого на
позивача не поширюється дія
зазначеного закону, та, як наслідок, він
не має право на відповідний вид пенсії.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183-2 КАС
України суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

Розглянувши матеріали справи та
з'ясувавши всі обставини справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Як випливає зі ст. 6 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» особам, які
мають одночасно право на різні
державні пенсії, призначається одна за
їх вибором, за винятком випадків, прямо
передбачених цією нормою.

Згідно з ч. 1-2 ст. 105 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» застраховані особи та
члени їхніх сімей мають право на
оскарження дій (бездіяльності)
страхувальників, виконавчих органів
Пенсійного фонду та їх посадових осіб
відповідно до законодавства про
звернення громадян, а також у судовому
порядку. Оскарження дій
страхувальників чи виконавчих органів
Пенсійного фонду здійснюється в разі,
якщо страхувальником або посадовими
особами виконавчих органів Пенсійного
фонду порушено права і законні
інтереси застрахованих осіб, створено
перешкоди для здійснення прав і
законних інтересів таких осіб
внаслідок дій чи бездіяльності
страхувальника, посадових осіб
виконавчих органів Пенсійного фонду чи
прийнятого виконавчими органами
Пенсійного фонду рішення або покладено
на застраховану особу чи пенсіонера
обов'язки, які не передбачені цим
Законом.

Згідно з ч. 10 ст. 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» (у редакції, чинній на
момент подання позивачем заяви про
призначення пенсії та, відповідно, у
редакції, яка підлягає застосуванню на
момент розгляду справи) посадовим
особам місцевого самоврядування, які
працювали на виборних посадах в
органах місцевого самоврядування 8
років і більше, або протягом повних
двох і більше скликань, починаючи зі
скликання 1990 року, за винятком
припинення повноважень з причин,
визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4
частини першої, частиною другою статті
79 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», пунктами 1, 2,
6 частини першої і пунктом 1 частини
другої статті 5 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад», за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, призначається пенсія
відповідно до цього Закону незалежно
від того, де вони працювали перед
призначенням пенсії. У цих випадках
пенсія обчислюється у порядку,
передбаченому для державних
службовців, із сум заробітної плати, на
які нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, за
останньою займаною виборною посадою на
день призначення пенсії.

Відповідно до вимог зазначеної норми,
для призначення пенсії згідно з цим
Законом необхідні наступні умови:
робота на виборних посадах в органах
місцевого самоврядування 8 років і
більше, або протягом повних двох і
більше скликань, починаючи зі
скликання 1990 року, та наявність
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років. При цьому, Закон не містить якісь
обмеження періоду, коли особа мала б
працювати на виборних посадах в
органах місцевого самоврядування ці 8
років і більше, а обмеження у часі з 1990
року стосується лише другої
самостійної підстави для призначення
пенсії за цим Законом - для осіб, які
працювали на виборних посадах протягом
повних двох і більше скликань.

Як випливає з долучених до позову копій
трудової книжки ОСОБА_1 та архівної
довідки архівного відділу Арцизької
районної державної адміністрації вих.
№92, і це не спростовано та не
заперечувалось відповідачем, ОСОБА_1
обиралася на посаду голови виконавчого
комітету Деленської сільської ради та
працювала на цій посаді: з 29.02.1980р. по
28.06.1982р. (2 років 4 місяці 0 днів; з 29.06.1982р.
по 03.03.1985р. (2 роки 8 місяців 5 днів); з
04.03.1985р. по 28.06.1987р. (2 роки 3 місяці 25
днів); та з 29.06.1987р. по 29.03.1990р. (2 роки 9
місяців 1 день). Таким чином, загальна
тривалість перебування позивача на
виборних посадах в органах місцевого
самоврядування становила 10 років 1
місяць 1 день. Загальний же страховий
стаж згідно долучених до позову
розрахунків стажу, проведеного самим
же відповідачем, станом на 23.08.2005р.
(момент прийняття рішення про
призначення пенсії як посадовій особі
місцевого самоврядування) становив 37
рік 3 місяці 29 днів.

Згідно зі статтею 22 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» до стажу служби в
органах місцевого самоврядування
зараховується період роботи на
посадах, на які поширюється дія цього
Закону, а також на посадах і в органах,
час роботи в яких зараховується до
стажу державної служби.

Положенням абзацу 11 Переліку державних
органів колишніх УРСР та інших
республік, а також колишнього СРСР,
період роботи в яких на посадах
керівних працівників і спеціалістів
зараховується до стажу державної
служби (додаток 1 до Порядку обчислення
стажу державної служби, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.05.1994 р. № 283) передбачено, що до
стажу державної служби зараховується,
зокрема, робота у виконавчих комітетах
Рад народних депутатів.

Згідно зазначених вище приписів
чинного законодавства робота у
виконавчих комітетах Рад народних
депутатів зараховується до стажу
державної служби (абз. 11 Переліку), а
державна служба, у свою чергу,
зараховується до стажу служби в
органах місцевого самоврядування (ст. 22
Закону).

За таких умов суд доходить до висновку,
що у позивача - ОСОБА_1 - дотримано усі
умови для призначення пенсії згідно з
приписами ч. 10 ст. 21 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування».

Натомість, прийняті Управлінням
Пенсійного фонду України в Арцизькому
районі рішення № 2 від 06.01.2014р. про
припинення пенсії, призначеної за
Законом України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», та
розпорядження №129156 від 06.01.2014р. про
призначення пенсії за Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», не узгоджуються
із зазначеними вище положеннями
законодавства.

Суд відхиляє доводи відповідача про те,
що ОСОБА_1 має стаж роботи на виборних
посадах в органах місцевого
самоврядування понад 8 років, але до 1990
року, що не дає їй право на пенсію за
Законом України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», оскільки,
як було зазначено вище, норма ч. 10 ст. 21
цього Закону не передбачає будь-які
обмеження щодо періоду роботи на цих
посадах саме у разі наявності
спеціального стажу 8 років і більше.

Заслуговує критичної оцінки і довід
відповідача в частині не призначення
ОСОБА_1 рангу, внаслідок чого на неї не
поширюється Закон України «Про службу
в органах місцевого самоврядування»,
що позбавляє її і права на призначення
пенсії за цим Законом.

Відповідно до ч. 10 ст. 21 Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» у редакції, чинній на
момент подання позивачем заяви про
призначення пенсії за цим Законом,
законодавство висувало лише дві умови
до особи, яка претендувала на
відповідний вид пенсії: наявність
певного стажу роботи у роках (чи
кількість повних скликань) на виборних
посадах в органах місцевого
самоврядування, та наявність
необхідного страхового стажу.
Наявність у особи певного рангу як
умови призначення пенсії Законом не
передбачено.

Довід відповідача про те, що
відсутність у позивача присвоєного
рангу державного службовця позбавляє
його права на пенсію за нормами Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування»,
спростовується також і зробленим вище
висновком, що згідно з чинним
законодавством робота у виконавчих
комітетах Рад народних депутатів УРСР,
інших республік, а також колишнього
СРСР, зараховується до стажу державної
служби, а державна служба, у свою чергу,
зараховується до стажу служби в
органах місцевого самоврядування.
Законодавство не ставить таке
зарахування стажу у залежність до
присвоєння особі певного рангу.

Судом враховано і ту обставину, що
23.08.2005р., після подання позивачем заяви
та усіх необхідних документів,
Управлінням Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі було прийнято
рішення про призначення пенсії згідно
з положеннями Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування». Згодом, відповідачем
неодноразово приймалося рішення про
перерахунок цього виду пенсії ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003р.
№1058-IV (далі - Закон №1058) виплата пенсії
за рішенням територіальних органів
Пенсійного фонду або за рішенням суду
припиняється:

1) якщо пенсія призначена на
підставі документів, що містять
недостовірні відомості;

2) на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання
призначеної пенсії протягом 6 місяців
підряд;

5) в інших випадках,
передбачених законом.

Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі у своїх запереченнях
не надало належні та допустимі докази
наявності жодної із викладених вище
обставин.

Натомість, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 1 - 2 ст. 71
КАС України).

Отже, суд приходить до висновку про
необхідність визнання протиправними
та скасування прийнятих Управлінням
Пенсійного фонду України в Арцизькому
районі рішення № 2 від 06.01.2014р. про
припинення пенсії, призначеної за
Законом України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», та
розпорядження №129156 від 06.01.2014р. про
призначення пенсії за Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», не узгоджуються
із зазначеними вище положеннями
законодавства.

Розглядаючи ж позовні вимоги позивача
про зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Арцизькому районі
призначити ОСОБА_1 пенсію згідно із
Законом України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», суд
приходить до наступного.

Як зазначено у п. 10.2 постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
від 20.05.2013р. №7 «Про судове рішення в
адміністративній справі» із змісту
статті 162 КАС України випливає, що в
разі задоволення позову про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи його окремих положень
суд повинен зазначити про це в судовому
рішенні та одночасно застосувати один
із встановлених законом способів
захисту порушеного права позивача: про
скасування або визнання нечинними
рішення чи окремих його положень.
Скасування акта суб'єкта владних
повноважень як способу захисту
порушеного права позивача
застосовується тоді, коли спірний акт
не породжує жодних правових наслідків
від моменту прийняття такого акта.

Скасування судом прийнятих
Управлінням Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі рішення №2 від
06.01.2014р. про припинення пенсії ОСОБА_1,
призначеної згідно із Законом України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування», та розпорядження
№129156 від 06.01.2014р. про призначення
ОСОБА_1 пенсії згідно із Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», має
наслідком, що ці акти не породжуть
жодних правових наслідків від моменту
їх прийняття.

Таким чином, після скасування цих
рішень, відновляють свою силу ті
рішення, які раніше були прийняті
Управлінням Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі по відношенню до
позивача з питання його пенсійного
забезпечення, і які були скасовані
шляхом прийняття рішення № 2 від
06.01.2014р. про припинення пенсії ОСОБА_1,
призначеної згідно із Законом України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» та розпорядження №129156
від 06.01.2014р. про призначення ОСОБА_1
пенсії згідно із Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зокрема, поновлюється юридична сила
розпорядження від 23.08.2005р. №3196 про
призначення ОСОБА_1 пенсії згідно із
Законом України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», та пізніше
ухвалені розпорядження про
перерахунок цієї пенсії.

З огляду на це, призначити повторно
позивачу пенсію згідно із Законом
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» не
вбачається можливим. Разом з тим, з
метою повного захисту прав свобод та
інтересів позивача у справі, на що має
спрямовувати свою діяльність суд в
адміністративному судочинстві (ч. 2 ст.
11 КАС України, абз. 4 п. 3.3 Рішення
Конституційного суду України від
09.09.2010р. № 19-рп/2010), суд вважає за
необхідне вийти за межі заявлених
ОСОБА_1 позовних вимог та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі саме обчислити та
здійснити виплату пенсійних виплат
позивачці згідно Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» з моменту припинення
таких виплат, тобто з 06.01.2014р.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку про часткове задоволення
позову ОСОБА_1

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.
21 Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», ст. ст. 2, 11,
71, 159 - 163, 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі задовільнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення №2 від 06.01.2014р. Управління
Пенсійного фонду України в Арцизькому
районі про припинення пенсії ОСОБА_1,
призначеної згідно із Законом України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» та розпорядження №129156
від 06.01.2014р. Управління Пенсійного
фонду України в Арцизькому районі про
призначення ОСОБА_1 пенсії згідно із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Арцизькому районі
обчислити та здійснити виплату пенсії
ОСОБА_1 згідно з приписами ч. 10 ст. 21
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування» з 06.01.2014
року.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати
судового збору у сумі 73 гривні 08
копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Арцизький районний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом 10
днів з дня отримання копії постанови, з
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

Суддя

Арцизького районного суду
М.П.Крикун