Справа № 9101/56498/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2013 рокусправа № 2а/0470/11542/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Шкуропадська В.М.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - Бондаренко І.І.
(дов. від 03.01.13)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
жовтня 2011 року

у справі № 2а/0470/11542/11

за позовом Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Малбі Фудс»

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені,-

ВСТАНОВИЛА:

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю «Малбі
Фудс» адміністративно-господарських
санкцій у розмірі 8 271,97 грн. та пені у
розмірі 2 028,64 грн. за невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2008 році.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під
час проведеної перевірки підприємства
виявлено недотримання відповідачем в
2008 році законодавчо встановленого
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, що
зафіксовано в акті перевірки від 08.04.2011
№ 220. За розрахунком позивача
адміністративно-господарської санкції
за незайняте робоче місце для
працевлаштування інваліда складає 8
271,97 грн. Оскільки в добровільному
порядку відповідач зазначену суму не
сплатив, йому нарахована пеня в
розмірі 2 028,64 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
жовтня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено. Постанова мотивована
безпідставністю та необґрунтованістю
заявлених позивачем вимог, відсутністю
вини відповідача в незабезпеченні
нормативу працевлаштування інвалідів
в 2008 році як однієї з обов'язкових умов
відповідальності.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин
справи, необґрунтованість висновків
суду, просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою задовольнити позов.
Зазначає, що передбачені Законом
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
адміністративно-господарські санкції
є альтернативним грошовим
зобов'язанням обов'язку виконати
норматив з працевлаштування інвалідів.
Відповідач зобов'язаний був самостійно
сплатити в строк до 15.04.2009 суму 8 271,97 грн.
Відповідач не звільняється від
обов'язку сплатити штрафні санкції на
підставі ст.20 наведеного Закону,
оскільки зазначена норма х не ставить
відповідний обов'язок підприємства у
залежність від будь-яких обставин, з
яких інвалід не працює на підприємстві.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання позивач
повідомлений судом належним чином.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечує проти задоволення
апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Малбі Фудс» є
юридичною особою та відноситься до
підприємств, яким відповідно до ст.19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів.

Виходячи із даних, наведених
відповідачем у звіті форми № 10-ПІ за 2008
рік (а.с.4), середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
фактично становила у звітній період 132
осіб, відповідно, кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
за вимогами Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», повинна складати - 5 особа.
Фактично за рік працювало 5 осіб.

Позивачем проведена документальна
перевірка стану виконання ст.19, 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємством товариства з обмеженою
відповідальністю «Малбі Фудс», за
результатами якої складений акт від
08.04.2011 № 220.

Перевіркою встановлено, що
підприємством невірно визначена
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність, - 5 осіб, тоді як фактично
в 2008 році на підприємстві працювало - 4
особи, тобто 4% норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів не
виконаний.

У зв'язку з викладеним позивачем у
відповідності з ст.20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» визначено суму
адміністративно-господарських
санкцій, яку повинно перерахувати
підприємство, - в розмірі 8271,97 грн.

Крім того, вказаним актом перевірки від
08.04.2011 підприємству запропоновано
самостійно розрахувати пеню у
відповідності до ст.20 вказаного вище
Закону щодо порушення термінів сплати
адміністративно-господарських
санкцій, а саме: 120 відсотків річних
облікової ставки НБУ, що діяла на
момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк.

Таким чином, позивачем виявлено
невиконання відповідачем в 2008 році
нормативу з працевлаштування
інвалідів, що стало підставою для
нарахування
адміністративно-господарської санкції
в сумі 8271,97 грн., а через несвоєчасну
сплату адміністративно-господарські
санкції відповідачеві нарахована пеня
в сумі 2 028,64 грн. за період з 16.04.09 по
12.07.2011.

Акт перевірки від 08.04.2011 підписаний
представником відповідача з
запереченнями (а.с.5).

Відповідно до поданих підприємством
письмових заперечень (лист від 15.04.2011 -
а.с.6) виявлені позивачем обставини щодо
недотримання нормативу
працевлаштування інвалідів
відповідачем не оспорюються. Разом з
тим, відповідач зазначає, що в його діях
відсутній склад правопорушення, що
відповідач підтверджує фактом
виконання обов'язків, передбачених
Законом, внаслідок чого на
підприємство не може бути покладена
відповідальність за не направлення
уповноваженими органами необхідної
кількості інвалідів для
працевлаштування, відсутність в
населеному пункті за місцем
знаходження товариства інвалідів, які
бажають працевлаштуватись. .

З огляду на фактичні обставини справи,
нормами законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія судів
погоджується з судом першої інстанції
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», роботодавці
самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць, виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості (ч.1 ст. 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»).

Відповідно Закону України «Про
зайнятість населення» підбір
підходящої роботи для інвалідів
здійснюється відповідно до їхніх
професійних навичок, знань,
рекомендацій медико-соціальної
експертної комісії та з урахуванням
побажань інваліда (ст.7 Закону).

Статтею 19 цього ж Закону України «Про
зайнятість населення» визначено право
державної служби зайнятості
направляти для працевлаштування на
підприємства, в установи і організації
всіх форм власності при наявності там
вільних робочих місць (вакантних посад)
інвалідів, які звертаються до служби
зайнятості, відповідно до рівня їх
освіти і професійної підготовки та
рекомендацій МСЕК, наявних у них
кваліфікації і знань та з урахуванням
їх побажань.

З огляду на викладене, обов'язок по
працевлаштуванню інвалідів відповідно
до встановленого Законом України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» нормативу
покладається як на роботодавців так і
на державну службу зайнятості.

Обов'язки роботодавців стосовно
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування визначені ст.18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» і це,
зокрема, виділення та створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальних
робочих місць, створення для них умов
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечення
інших соціально-економічних гарантій,
передбачених чинним законодавством,
надання державній службі зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи (ч.2 ст.18
цього Закону).

Таким чином на підприємство
покладається обов'язок створювати та
належним чином атестувати створені
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, інформувати про таку
кількість створених робочих місць
органи працевлаштування інвалідів.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач обов'язки зі створення
робочих місць для інвалідів та їх
працевлаштування виконував у повному
обсязі відповідно до вимог чинного
законодавства.

Як вбачається матеріалів справи,
відповідачем до Жовтневого районного
центру зайнятості м. Дніпропетровська
протягом 2008 року подавались Звіти
(Форма №3-ПН) про наявність вакансій, з
яких вбачається, що відповідач
зазначав про наявність вакантних місць
для працевлаштування інвалідів.

Випадків безпідставної відмови
відповідачем у прийнятті інвалідів на
роботу протягом 2008 року не було.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що відповідачем вчинено усіх
залежних від нього заходів для
виконання нормативу з
працевлаштування інвалідів.

Сам по собі факт відсутності
працевлаштованих інвалідів відповідно
до нормативу, ще не є безспірною
підставою для відповідальності,
оскільки у разі відсутності на обліку
інвалідів, які мешкають на території,
де знаходиться підприємство
відповідача, і бажають працювати на
вказаному підприємстві, не вбачається
за можливе виконання законодавчо
встановленого нормативу.

Адміністративно-господарська
відповідальність, передбачена ст.20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», за
своєю суттю є господарсько-правовою
відповідальністю, підставою для
застосування якої є вчинене
роботодавцем правопорушення у сфері
господарювання (ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч.2 зазначеної статті
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

У зв'язку з цим колегія суддів не вбачає
підстав для застосування до
відповідача штрафних санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
цих санкцій.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи в повному обсязі дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін,
а апеляційна скарга позивача -
залишенню без задоволення, оскільки
доводи апеляційної скарги
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
13.10.2011 у справі № 2а/0470/11542/11 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко