Справа № 805/1264/14
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Т.О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
справа №805/1264/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., секретаря
судового засідання Куленка О.Д., за
участі представника відповідача
Пупченко А.В., розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційні скарги
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійську Донецької області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року у справі № 805/1264/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійську Донецької області про
стягнення заборгованості в сумі 8011,13
грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27.01.2014 року звернувся до
суду з даним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що на відповідача
покладений обов'язок по своєчасному та
повному відшкодуванню органам
Пенсійного фонду пенсій, сплачених
особам, яким призначені пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Відповідач відмовився
прийняти до відшкодування сплачені
пенсійним органом пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, за період з 01.07.2013
року по 30.11.2013 року на загальну суму 8011,13
грн. Позивач вважає, що така відмова не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства, у зв'язку з чим просив
стягнути з відповідача суму
відшкодування витрат на виплату пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у розмірі 8011,13 грн.

Постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
28 лютого 2014 року у справі № 805/1264/14
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області задоволений
частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійську Донецької області
(ідентифікаційний код 25968458) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області (ідентифікаційний код 37869345)
витрати на виплату в період з 01 липня 2013
року по 30 листопада 2013 року пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_3 в сумі
512,40 грн., ОСОБА_4 в сумі 585,95 грн., ОСОБА_5 в
сумі 252,95 грн., ОСОБА_6 в сумі 750,00 грн.;
пенсії по втраті годувальника ОСОБА_7 в
сумі 318,40 грн.; пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві ОСОБА_8 в сумі 687,80 грн., а
разом - 3 107 (три тисячі сто сім) гривень 50
копійок. У задоволенні решти позовних
вимог - відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду
першої інстанції, позивач та
відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач в своїй апеляційній скарзі
просить скасувати постанову суду
першої інстанції в частині відмовлених
позовних вимог та постановити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на норми Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та зазначає, що суд
першої інстанції неправильно
застосував діючи норми матеріального
права, що призвело до прийняття
частково хибної постанови. Крім того,
зазначає, що між сторонами у справі
відсутні будь-які розбіжності по сумах,
що підлягають відшкодуванню, а також їх
розмежуванню щодо підстав
відшкодування.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняту нову про відмову
у задоволенні позовної заяви. В
обґрунтування апеляційної скарги
послався на норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Угоди про гарантії
прав громадян держав-учасниць СНД у
галузі пенсійного забезпечення від
13.03.1992 року та зазначає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права
та невірно надано правову оцінку
обставинам справи, що мають значення
для справи, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Представник відповідача у
судовому засіданні заперечував проти
доводів апеляційної скарги позивача та
підтримав свою апеляційну скаргу.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про розгляд
справи був повідомлений належним
чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС
України його неявка не є перешкодою для
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційних скаргах, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами встановлено, що в період
з 01 липня 2013 року по 30 листопада 2013 року
позивач здійснив виплату пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а також виплату допомоги
на поховання, та подало списки осіб,
яким здійснені ці виплати, до
відповідача.

Відповідачем не прийняті до
відшкодування витрати, здійснені
пенсійним органом в період з 01 липня 2013
року по 30 листопада 2013 року на загальну
суму 8 011,13 грн., а саме:

1. витрати на виплату пенсії особам, які
отримали трудове каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне проживання
в Україну, в сумі 2 307,35 грн., а саме:
ОСОБА_3 - 512,40 грн. - основний розмір
пенсії; ОСОБА_4 - 585,95 грн. - основний
розмір пенсії; ОСОБА_5 - 459,00 грн., в тому
числі 252,95 грн. - основний розмір пенсії,
206,05 грн. - цільова грошова допомога;
ОСОБА_6 - 750,00 грн. - основний розмір
пенсії;

2. витрати на виплату пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в сумі 4 381,81 грн., а саме:
ОСОБА_10 - 744,06 грн., в тому числі 740,55 грн. -
основний розмір пенсії, 3,51 грн. -
витрати на доставку пенсії; ОСОБА_11 -
750,00 грн. - основний розмір пенсії;
ОСОБА_7 - 318,40 грн., в тому числі 317,15 грн. -
основний розмір пенсії, 1,25 грн. -
витрати на доставку пенсії; ОСОБА_12 -
750,00 грн. - основний розмір пенсії;
ОСОБА_13 - 1 819,35 грн. - основний розмір
пенсії;

3. витрати на виплату пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві в сумі 687,80 грн.,
а саме: ОСОБА_8 - 687,80 грн., в тому числі
682,40 грн. - основний розмір пенсії, 5,40
грн. - витрати на доставку пенсії;

4. витрати на виплату допомоги на
поховання в сумі 634,17 грн., а саме:
ОСОБА_14 - 185,05 грн., в тому числі 183,60 грн. -
основний розмір допомоги, 1,45 грн. -
витрати на її доставку; ОСОБА_15 449,12
грн., в тому числі 445,60 грн. - основний
розмір допомоги, 3,52 грн. - витрати на її
доставку (том. 1 а.с. 8, 9, 10-14, 15-19).

Колегія суддів відзначає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи і визначив коло
нормативно-правових актів, що
регламентують спірні правовідносини.

Проблемою даного спору є не
питання ревізування підстав
призначеної пенсії, а наявність або
відсутність обов'язку відповідача щодо
відшкодування Управлінню Пенсійного
фонду України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області виплачених сум пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а також виплату допомоги
на поховання.

Статтею 1 Закону України «Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Закону №
16/98-ВР в Україні залежно від страхового
випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Пунктом 4 частиною 1 статті 25
Закону № 16/98-ВР визначено, що за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням ним своїх
трудових обов'язків; пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсія у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

За приписами Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
держави-учасниці Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно до ст. 5 зазначеної Угоди,
вона поширюється на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені або будуть встановлені
законодавством держав - учасниць Угоди.

Згідно ст. 3 Угоди усі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення.

За змістом частини 2 статті 2
Закону № 1105 особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 3 Прикінцевих
положень Закону № 1105 відшкодування
шкоди, медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у ст. 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

На підставі викладеного, суд прийшов до
висновку, що страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами Пенсійного
фонду України - відшкодувати
останньому витрати, повинен Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків, з чим погоджується і колегія
суддів.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 постраждала внаслідок
нещасного випадку, який стався 13 грудня
1977 року на хлібній базі 46, ст. Єгоршино,
Свердловської області. Їй було
призначено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві. Причинний зв'язок між
інвалідністю ОСОБА_3 та отриманою нею
травмою підтверджений висновками МСЕК
(том 1 а.с. 20, 21, 141-143, 144-150,151-158).

ОСОБА_4 постраждала внаслідок
нещасного випадку, який стався 12 червня
1980 року в Осетровському річковому
порту, м. Усть-Кут, Іркутської області.
Їй призначено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві (том 1, а.с.). Причинний
зв'язок між інвалідністю та отриманою
нею травмою підтверджений висновками
МСЕК (том 1 а.с. 22, 23-24, 159-166, 167-186).

ОСОБА_5 постраждав внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався 11
вересня 1987 року на Ростовському
призалізничному поштамті, м. Ростов.
Йому призначено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві. Причинний зв'язок між
інвалідністю ОСОБА_5 та отриманою ним
травмою підтверджений висновком МСЕК
(том 1 а.с. 25, 26, 187-201, 202).

ОСОБА_6 постраждав внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався 5
червня 1989 року на Чаунській ГФЕ ПТО
«Севвостгеологія», м. Певек. Йому
призначена пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві. Причинний зв'язок між
інвалідністю та отриманою травмою
підтверджений висновками МСЕК (том 1
а.с. 27, 28-29, 203-209, 210-211).

Оскільки вказані особи постраждали
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався на території
держав колишнього СРСР, тому
страхувальником, який має відшкодувати
витрати УПФУ на виплату зазначеним
особам пенсії по інвалідності є
Відділення Фонду.

Крім того, як правильно було
встановлено судом першої інстанції,
позивачем була заявлена вимога щодо
стягнення з Відділення Фонду витрат на
виплату ОСОБА_5 цільової грошової
допомоги в сумі 206,05 грн., яка
задоволенню не підлягає, оскільки
цільова допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності,
а тому відповідач не може нести такі
витрати на виплату такої допомоги.

Статтею 36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (надалі - Закон № 1058)
встановлено, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону,
незалежно від тривалості страхового
стажу. Батьки і чоловік (дружина)
померлого, які не були на його
утриманні, мають право на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, якщо
втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім'ї
вважаються чоловік (дружина), батько,
мати, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, передбаченого
статтею 26 цього Закону.

Відповідно до частини 8 статті 36
цього Закону пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
призначаються відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(надалі - Закон № 1105).

Пунктом «д» статті 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
передбачено, що у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

При цьому колегія суддів звертає
увагу на той факт, що кожний страховий
випадок має дату його утворення. І саме
цією датою визначаються всі правові
наслідки для зацікавлених осіб.

Згідно до статті 33 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання,а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:
1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не
спроможні заробляти; діти, які є
учнями, студентами (курсантами,
слухачами, стажистами) денної форми
навчання - до закінчення навчання,
але не більш як до досягнення ними 23
років; 2) жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягли 60 років, якщо
вони не працюють; 3) інваліди - члени
сім'ї потерпілого на час інвалідності;
4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти; 5)
непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових
виплат у разі смерті потерпілого мають
також дружина (чоловік) або один з
батьків померлого чи інший член сім'ї,
якщо він не працює та доглядає дітей,
братів, сестер або онуків потерпілого,
які не досягли 8-річного віку.

Проаналізувавши вказане, колегія
суддів зазначає наступне.

ОСОБА_17 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався 19
березня 1964 року на шахті № 2
«Родинська» шахтоуправління
«Родинське», Красноармійський район,
Донецької області, що підтверджується
актом про нещасний випадок на
виробництві та свідоцтвом про смерть.
ОСОБА_10 (дружина померлого),
ІНФОРМАЦІЯ_1, призначена пенсія у
зв'язку з втратою годувальника. На день
смерті годувальника ОСОБА_10
виповнилося 29 років, непрацездатною у
встановленому законодавством порядку
вона не визнавалась (том 1 а.с. 30, 31, 212,
213-214, 215-216, 219-220).

ОСОБА_18 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався 27
листопада 1994 року на шахті імені А.Г.
Стаханова Донецької області, що
встановлено на підставі акта про
нещасний випадок на виробництві № 735 та
свідоцтва про смерть. ОСОБА_11 (дружина
померлого), ІНФОРМАЦІЯ_2, призначена
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника. На день смерті
годувальника ОСОБА_11 виповнилося 29
років, непрацездатною у встановленому
законодавством порядку вона не
визнавалась та згідно із записами у
трудовій книжці вона працювала. ОСОБА_11
встановлена третя група інвалідності
за загальним захворюванням 24 липня 2008
року, тобто після смерті годувальника,
що вбачається зі змісту розпорядження
від 31 грудня 2013 року № 172997 та виписки із
акту огляду у МСЕК (том 1 а.с. 32, 33-34, 221-223,
224-227, 228, 229-231, 232).

Тобто, на день смерті
годувальника ОСОБА_19 та ОСОБА_11 не
досягли 55-річного віку, докази того, що
вони були непрацездатними та
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання,
відсутні, отже в розумінні ст. 33 Закону
№ 1105 ці особи не належать до категорії
осіб, які мають право на одержання
щомісячних страхових виплат від
Відділення Фонду.

Що стосується відшкодування
витрат на виплату пенсії по втраті
годувальника ОСОБА_12

ОСОБА_20 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався 08
березня 2010 року на дільниці № 5
Вугільної компанії «Шахта
«Красноармійська-Західна № 1», смт.
Удача, що підтверджується актом про
нещасний випадок на виробництві № 34 та
свідоцтвом про смерть (том 1 а.с.47, том 2
а.с.1-5, 6).

Рішенням Димитровського міського суду
Донецької області від 03 серпня 2010 року
у справі № 2-4016/10 встановлений факт
перебування ОСОБА_21, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
утриманні її вітчима ОСОБА_20, на УПФУ
покладений обов'язок призначити
ОСОБА_12 пенсію на ОСОБА_21 у зв'язку з
втратою годувальника, зазначене
рішення набрало законної сили (том 1 а.с.
46, 49, том 2, а.с.7-9).

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 15 жовтня 2010 року встановлений факт
того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_20 до дня його
смерті проживали однією сім'єю та вели
спільне господарство (том 1 а.с.48).

Рішенням Красноармійського
міськрайонного суду Донецької області
від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-1414/11,
залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Донецької області
від 27 січня 2012 року у справі № 22-991-2012,
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_12 до Відділення Фонду про
призначення одноразової допомоги та
щомісячних страхових виплат у зв'язку
зі смертю годувальника. Під час
розгляду вказаної справи судом
встановлено, що на день смерті чоловіка
ОСОБА_12 знаходилась в трудових
відносинах з Територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації у Донецькій області та
перебувала у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, вказані рішення набрали законної
сили. Під час розгляду вказаної справи
судом встановлено, що на день смерті
чоловіка ОСОБА_12 знаходилась в
трудових відносинах з Територіальним
управлінням Державної судової
адміністрації у Донецькій області та
перебувала у відпустці по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку (том 2 а.с.10-14).

Крім того, ОСОБА_12 отримує пенсію по
втраті годувальника на доньку ОСОБА_21,
за рішенням суду, але остання не є
донькою померлого годувальника.

З приводу вимог відшкодування
витрат на виплату пенсії по втраті
годувальника ОСОБА_22

ОСОБА_23 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався 30
травня 2013 року у Локомотивному депо
Красноармійськ державного
підприємства «Донецька залізниця», про
що свідчить акт про нещасний випадок на
виробництві та свідоцтво про смерть.
ОСОБА_22 (дружина померлого),
ІНФОРМАЦІЯ_4, призначена пенсія у
зв'язку з втратою годувальника. На день
смерті годувальника останній
виповнилося 24 роки, непрацездатною у
встановленому законодавством порядку
вона не визнавалась. Має двох дітей:
ОСОБА_24, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_25,
ІНФОРМАЦІЯ_5. Але в заяві про
призначення пенсії від 16 вересня 2013
року та протоколі від 24 вересня 2013 року
№ 4159 зазначено, що ОСОБА_22 працює (том 2
а.с. 21).

З огляду на що правових підстав для
покладення обов'язку на відшкодування
витрат на виплату пенсії по втраті
годувальника ОСОБА_12, ОСОБА_22 на
Відділення Фонду не має.

ОСОБА_26 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався 29
серпня 1952 року на шахті № 12-13 тресту
«Макіїввугілля», про що свідчить акт
про нещасний випадок на виробництві та
свідоцтво про смерть. ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_6, є сином ОСОБА_26, що
підтверджено свідоцтвом про
народження. ОСОБА_7 призначена пенсія
по втраті годувальника. На день смерті
годувальника ОСОБА_7 виповнилося 3 роки,
а з 09 липня 1965 року йому встановлена
друга група інвалідності, його визнано
інвалідом дитинства. Тобто, вказана
особа має право на отримання пенсії по
втраті годувальника відповідно до
діючого законодавства (том 1 а.с. 44, 45, 235,
236 - 240, 241, 242-243, 244-246).

ОСОБА_8 постраждав внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався 5
квітня 1985 року в КП «Нове життя», с.
Мигалки, Бородянського району,
Київської області, що встановлено на
підставі акта про нещасний випадок на
виробництві № 1, йому призначена пенсія
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві. Зі змісту
розпорядження від 31.12.2013 року № 133815
слідує, що 14 серпня 1985 року ОСОБА_8
встановлена тертя група інвалідності з
причини трудового каліцтва. З огляду на
що вимоги УПФУ про стягнення з
Відділення Фонду витрат на виплату
пенсії по інвалідності ОСОБА_8 є
законними і обґрунтованими (том 1 а.с.35,
36-37).

Щодо позовних вимог про стягнення
витрат на виплату допомоги на
поховання.

ОСОБА_15 постраждав внаслідок нещасного
випадку на виробництві, які стався 22
березня 1993 року на шахті
«Краснолиманська» в/о
«Красноармійськвугілля», що
встановлено на підставі акта про
нещасний випадок на виробництві за № 23.
Йому була встановлена третя група
інвалідності з причини трудового
каліцтва, що підтверджено виписками з
акту огляду у МСЕК (том 1 а.с.51, 52-53, 54, том
2 а.с.31-33, 35, 36). ОСОБА_15 була призначена
пенсія по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва, про що свідчить
розпорядження від 05 липня 2013 року №
160836. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_15 помер, що
вбачається зі змісту довідки для
отримання одноразової допомоги на
поховання від 25 червня 2013 року. За
заявою ОСОБА_28 від 05 липня 2013 року їй
виплачена допомога на поховання
чоловіка ОСОБА_15 Доказів наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю ОСОБА_15 та отриманим ним
трудовим каліцтвом пенсійна справа не
містить.

ОСОБА_14 була встановлена третя група
інвалідності, що підтверджено
виписками із акту огляду у МСЕК,
причиною якої було професійне
захворювання - коніотуберкульоз, про що
свідчить акт розслідування хронічного
професійного захворювання від 29 червня
2011 року. ОСОБА_14 отримував пенсію по
інвалідності внаслідок професійного
захворювання. ОСОБА_14 помер
ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджено
свідоцтвом про смерть. За заявою
ОСОБА_29 від 16 серпня 2013 року їй
виплачена допомога на поховання
чоловіка. Доказів наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
смертю ОСОБА_14 та отриманим ним
професійним захворюванням пенсійна
справа не містить (том 1 а.с. 55, 56-57, 58 том 2
а.с. 37-38, 44, 45-46, 47).

Абзацом 2 частини 9 статті 34 Закону
№ 1105 встановлено, що у разі смерті
потерпілого, який одержував страхові
виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам,
зазначеним у статті 33 цього Закону,
визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1105
визначено що, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних
послуг між Фондом соціального
страхування від нещасних випадків і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат,виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Відповідно до Інструкції про
встановлення причинного зв'язку смерті
з професійним захворюванням
(отруєнням) або трудовим каліцтвом, яка
затверджена наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 15
листопада 2005 р. № 606, органом, який
встановлює причинний зв'язок смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, є МСЕК.

Таким чином, Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я,
підтвердженому висновком МСЕК.

Смерть особи від загального
захворювання, яка отримувала пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві не є страховим
випадком, при настанні якого виникає
обов'язок відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України на відшкодування
витрат, пов'язаних з похованням.

З огляду на що колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що в матеріалах справи
відсутні докази наявності причинного
зв'язку смерті ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, підтвердженому
висновком МСЕК.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції постанова
прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстав для
задоволення апеляційних скарг та
скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 198, 200,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А
Л И В :

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійську Донецької області у
справі № 805/1264/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2014
року у справі № 805/1264/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.
Красноармійську Донецької області про
стягнення заборгованості в сумі 8011,13
грн. - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції - Вищого
адміністративного суду України, а в
разі складення в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 29
квітня 2014 року.

Головуючий суддя

Г.М.Міронова

Судді

І.В.Юрко

А.А.Блохін