Справа № 872/6049/13
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2013 рокусправа № 1111/10221/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Проценко О.А.

суддів: Туркіної
Л.П. Дурасової Ю.В.

за участю секретаря судового
засідання: Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 04.03.2013р. у справі
№1111/10221/12 (2а/1111/1014/12)

за позовом ОСОБА_1

до Кіровоградської міської ради
Кіровоградської області

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Прокуратура м.Кіровограда

про визнання протиправним та
скасування рішення

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати рішення Кіровоградської
міської ради від 16.10.2012р. № 2000 "Про
розгляд протесту прокурора м.
Кіровограда від 15.10.2012 року №2-8175 вих-12
на рішення Кіровоградської міської
ради від 16.09.2008 року №1260 "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
гр.ОСОБА_1.".

Позов вмотивовано наступним: 16.11.2012
року позивач дізналась, що 16.10.2012 року
двадцятою сесією шостого скликання
Кіровоградської міської ради прийнято
рішення №2000 «Про розгляд протесту
прокурора м. Кіровограда від 15.10.2012 року
№ 2-8175 на рішення Кіровоградської
міської ради від 16.09.2008 року № 1260 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
гр.ОСОБА_1.». Згідно з прийнятим
рішенням Кіровоградська міська рада
задовольнила протест прокурора м.
Кіровограда та скасувала рішення
Кіровоградської міської ради від 16.09.2008
року № 1260 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки гр. ОСОБА_1.». На думку позивача,
спірне рішення порушує права та
законні інтереси ОСОБА_1, а саме: право
власності на земельну ділянку по
проїзду Підлісному загальною площею
2200кв.м., оскільки рішення відповідача
від 16.09.2008 року № 1260 на той момент вже
було виконано в повному обсязі у
встановленому законодавством порядку,
позивач отримала державні акти на
право власності на земельні ділянки.
При цьому позивач посилалася на п.5
рішення Конституційного Суду України
№7-рп/2009 щодо повноважень органів
місцевого самоврядування стосовно
скасування своїх рішень після їх
виконання.

Ухвалою від 04.03.2013 року Ленінський
районний суд м.Кіровограда закрив
провадження у справі за вищевказаним
позовом з посиланням на п.1 ч.1 ст.157 КАС
України і зазначив, що справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Не погодившись з даним судовим
рішенням, позивач оскаржує ухвалу в
апеляційному порядку, просить її
скасувати та постановити нову ухвалу з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду. В
обґрунтування апеляційних вимог
зазначається, що приймаючи зазначену
ухвалу, суд першої інстанції невірно
застосував норми матеріального права
та порушив норми процесуального права.
Апелянт посилається на ч.2 ст.17 КАС
України, відповідно до якої юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності. При цьому апелянт
зазначає, що чинним законодавством
України, зокрема Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні», не
передбачено можливості вирішення
даного публічно-правового спору в
порядку іншого судочинства. Апелянт
стверджує, що таким чином суд
перешкоджає доступу до правосуддя, а
тому наполягає скасуванні ухвали суду
та направлення справи для продовження
розгляду.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.І ст.3 КАС України
справа адміністративної юрисдикції
(адміністративна справа) це - переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією із сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевою самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Необхідною та єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій, при цьому ці
функції повинні здійснюватись
суб'єктом саме у тих правовідносинах, у
яких виник спір. Враховуючи норми
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» у спірних
правовідносинах відповідачі
здійснюють владні управлінські
функції, надані їм чинним
законодавством про самоврядування.

Відповідно до вимог ст.4 КАС України
правосуддя в адміністративних справах
здійснюється адміністративними
судами. Юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі публічно -
правові спори, крім спорів, для яких
законом встановлений інший порядок
судового вирішення.

За приписами ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення. Норми даної статті
визначають компетенцію
адміністративних судів щодо вирішення
адміністративних справ. Так, до
компетенції адміністративних судів
віднесено, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових з актів чи
правових актів індивідуальної дії) дій
чи бездіяльності (п.1 ч.І ст. 17). За
визначенням понять, наданих ст.3 КАС
України, позивачем у справі є особа,
право якої порушено; суб'єктом владних
повноважень є орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Враховуючи предмет та суб'єктний склад
спору, слід визначитись, що даний спір є
публічно-правовим і підлягає розгляду
в порядку адміністративного
судочинства. Тому колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції щодо закриття провадження у
даній справі - помилкові. Апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню.
Ухвалу суду першої інстанції слід
скасувати, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Керуючись ст.ст.195,196,199,204,205,206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 04.03.2013р. у справі
№1111/10221/12 (2а/1111/1014/12) задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 04.03.2013р. у справі
№1111/10221/12 (2а/1111/1014/12) скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України та
оскарженню не підлягає, оскільки не
перешкоджає подальшому розгляду
справи (ч.2 ст.212 КАС України).

Головуючий:
О.А. Проценко

Суддя:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова