Справа № 826/2988/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 квітня 2014 року № 826/2988/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Федорчука А.Б., суддів: Аблова Є.В.,
Амельохіна В.В., розглянувши
адміністративну справу в письмовому
провадженні

за позовом Дочірнього підприємства
"КМ Техно"

до Державної казначейської
служби України

про визнання протиправною
бездіяльність, зобов'язання вчинити
дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд
розглядає справу у письмовому
провадженні.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, в особі Дочірнього
підприємства "КМ Техно", звернувся з
адміністративним позовом до Державної
казначейської служби України про
визнання протиправною бездіяльність
суб'єкта владних повноважень -
Державної казначейської служби
України, щодо виконання обов'язків,
покладених Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», в частині: не
здійснення безспірного списання
коштів з рахунків Державної служби
статистики України; не здійснення
безспірного списання коштів
державного бюджету за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
судових рішень та виконавчих
документів; не виконання рішення суду:
не перерахування коштів у тримісячний
строк до 17.01.2014р.; зобов'язати суб'єкта
владних повноважень - Державну
казначейську службу України, вчинити
дії, передбачені Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», а саме: здійснити
безспірне списання коштів з рахунків
Державної служби статистики України;
здійснити безспірне списання коштів
державного бюджету за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
судових рішень та виконавчих
документів; виконати рішення суду.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідачем не виконуються рішення
суду, що є порушенням законних прав та
інтересів позивача, в силу чого,
Позивач змушений звернутись до суду за
захистом своїх прав з заявленими
позовними вимогами.

Позивач підтримав позивні вимоги та
просить їх задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, заперечень проти позовних
вимог не надав.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва зазначає
наступне.

Судом встановлено, що Рішенням
Господарського суду міста Києва від
22.07.2013 року у справі № 910/9927/13 позовні
вимоги Дочірнього підприємства «КМ
ТЕХНО» задоволено повністю та ухвалено
рішення про стягнення з Державної
служби статистики України (01601, м. Київ,
вул. Шота Руставелі, 3; ідентифікаційний
код 37507880) на користь Дочірнього
підприємства «КМ ТЕХНО» (04136, м. Київ,
вул. Північно-Сирецька, 1-3;
ідентифікаційний код 13681467)
заборгованість у розмірі 43 551 242 (сорок
три мільйони п'ятсот п'ятдесят одна
тисяча двісті сорок дві) грн. 04 коп.,
пеню у розмірі 2 902 215 (два мільйони
дев'ятсот дві тисячі двісті
п'ятнадцять) грн. 41 коп., 3% річних у
розмірі 580 714 (п'ятсот вісімдесят тисяч
сімсот чотирнадцять) грн. 71 коп. та
судовий збір у розмірі 68 820 (шістдесят
вісім тисяч вісімсот двадцять) грн. 00
коп.

Господарським судом міста Києва 25.09.2013
р. було видано Наказ про примусове
виконання рішення Господарського суду
міста Києва від 22.07.2013 р., яке набрало
законної сили 06.08.2013 р.

Позивачем 07.10.2013 року було подано Заяву
до Державної казначейської служби
України про примусове виконання
судового рішення за вих. № 168/06-2.

Листом від 24.12.2013 р. №5-08/3227-35309 Державна
казначейська служба України
повідомила Позивача наступне:
«Відповідно до абзацу другого
підпункту 1 пункту 9 розділ) VI
«Прикінцеві та перехідні положення»
Бюджетного кодексу України та пункту 3
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2011 №845, безспірне списання
коштів державного бюджету
здійснюється Державною казначейською
службою України, зокрема, за черговістю
надходження таких рішень.

На момент надходження зазначеного
виконавчого документа суду та на даний
час у Державній казначейській службі
України знаходяться на виконанні
судові рішення, які надійшли раніше.

Враховуючи викладене, після виконання
виконавчих документів, які надійшли
раніше наказу Господарського суду м.
Києва від 25.09.2013 у справі №910/9927/13,
Державною казначейською службою
України буде здійснено заходи щодо
перерахування коштів на рахунок
Дочірнього підприємства «КМ Техно»
відповідно до законодавства України.».

Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також, норми
чинного законодавства, суд прийшов до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог виходячи з наступного.

В частині позовних вимог щодо визнання
протиправною бездіяльність суб'єкта
владних повноважень - Державної
казначейської служби України, щодо
виконання обов'язків, покладених
Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень», в
частині: не здійснення безспірного
списання коштів з рахунків Державної
служби статистики України; не
здійснення безспірного списання
коштів державного бюджету за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
судових рішень та виконавчих
документів; не виконання рішення суду:
не перерахування коштів у тримісячний
строк до 17.01.2014р., Суд зазначає наступне.

Державна казначейська служба України
Листом від 24.12.2013 р. №5-08/3227-35309
повідомила, що після виконання
виконавчих документів, які надійшли
раніше наказу Господарського суду м.
Києва від 25.09.2013 у справі №910/9927/13,
Державною казначейською службою
України буде здійснено заходи щодо
перерахування коштів на рахунок
Дочірнього підприємства «КМ Техно»
відповідно до законодавства України.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Компетенція у сфері державного
управління - це закріплена в
законодавстві сукупність повноважень,
прав та обов'язків державного органу,
установи або посадової особи, які вони
зобов'язані використовувати для
виконання своїх функціональних
завдань, що полягають у здійсненні
управлінського, тобто організуючого
впливу на ті сфери і галузі суспільного
життя, які вимагають певного втручання
держави.

Адміністративні суди, в свою чергу,
відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням прав
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Державна казначейська служба України,
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України.

Крім того, Державна казначейська
служба України діє відповідно до
повноважень та компетенції, визначеної
Положенням про Державну казначейську
службу України, затвердженої Указом
Президента України від 13 квітня 2011 року
№460/2011.

Відповідно до п. 2 Положення,
Казначейство України у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, актами Президента
України та Кабінету Міністрів України,
наказами Міністерства фінансів
України, іншими актами законодавства
України, а також дорученнями
Президента України і Міністра.

Вказаним Положенням визначені основні
завдання, права та обов'язки Державної
казначейської служби України.

З наведеного слідує, що повноваження
(компетенція) Державної казначейської
служби України визначається
законодавчими актами, а не рішеннями
судів. Відтак не підлягає задоволенню
позовна вимога щодо встановлення судом
наявності виключної компетенції
(повноважень) відповідача на вчинення
дій з виконання рішень судів, вказаних
позивачем у змісті позовних вимог.

Крім того, у рішенні суду, на
невиконання якого відповідачем вказує
Позивач, Державна казначейська служба
України не була стороною у справі і у
Наказі Суду також не міститься
зобов'язань відповідачу на вчинення
дій, відтак, не йдеться про виконання
відповідачем рішення суду, яке набрало
законної сили і є обов'язковими до
виконання.

Суд також звертає увагу, що за своєю
суттю позовна вимога щодо встановлення
судом наявності виключної компетенції
(повноважень) відповідача на вчинення
дій з виконання рішень судів, вказаних
позивачем у змісті позовних вимог є
встановленням фактів, що не належить до
повноважень суду, приймаючи до уваги
вимоги ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Так, відповідно до частини 1 статті 7
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень",
виконання рішень суду про зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за якими є державний орган, державне
підприємство, юридична особа,
здійснюється в порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження", з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом.

Законом України "Про виконавче
провадження", крім органів державної
виконавчої служби, визначено інші
органи, до повноважень яких віднесено
виконання рішень судів. Зокрема,
частиною 2 статті 3 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконується
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядку.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України "Про виконавче провадження" і
пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та
перехідні положення" Бюджетного
кодексу України, Постановою Кабінету
Міністрів України №845 від 03 серпня 2011
року затверджено Порядок виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників.

Цей Порядок визначає механізм
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників (далі - рішення про стягнення
коштів), прийнятих судами, а також
іншими державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення ( п. 1
Порядку).

Рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій) (п. 3 Порядку).

Згідно з п. 6 вказаного Порядку, у разі
прийняття рішення про стягнення
коштів, стягувач подає органові
Казначейства в установлений
зазначеним органом спосіб пакет
документів, визначений цим пунктом.

Відповідно до п. 24 Порядку, стягувачі,
на користь яких прийняті рішення про
стягнення коштів з рахунків боржника,
документи, зазначені у пункту 6 цього
Порядку подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, тобто до територіального
органу Казначейства.

Звертаючись до суду з позовними
вимогами, позивач просив визнати дії та
бездіяльність відповідача, - Державної
казначейської служби України, щодо
невиконання рішень, зазначених ним у
позові, протиправними.

Дії суб'єкта владних повноважень - це
активна поведінка суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
права, свободи та інтереси фізичних та
юридичних осіб.

Бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - це пасивна поведінка
суб'єкта владних повноважень, тобто
невчинення дії, яку носій публічної
влади зобов'язаний був вчинити.

Дії чи бездіяльність можуть мати
ознаки оскаржуваності тільки в тому
випадку, коли вони мають певне юридичне
значення та повинні бути вчинені
згідно із вимогами законодавства
України стосовно конкретного учасника
правовідносин чи певного кола
учасників таких правовідносин.

Адміністративні суди повинні
перевіряти дії та бездіяльність
суб'єктів владних повноважень
відповідно до публічно-правових
відносин, що охороняються Кодексом
адміністративного судочинства
України. Тобто слід перевіряти, чи
відповідні дії або бездіяльність
здійснені в рамках виконання суб'єктом
владних управлінських функцій на
основі законодавства та наданих
повноважень.

З аналізу матеріалів справи, Суд
приходить до висновку, що Державна
казначейська служба України діяла у
межах наданих повноважень, на підставі
та у спосіб, визначений чинним
законодавством та не допустила
протиправних дій чи бездіяльності
стосовно Позивача, оскільки,
відповідно до п. 24 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, документи,
зазначені у пункту 6 цього Порядку
подають до органу Казначейства, в якому
обслуговується боржник, тобто до
територіального органу Казначейства, в
силу чого, з урахуванням викладеного в
сукупності, підстав для задоволення
вищенаведених позовних вимог
позивачів судом не встановлено.

В частині позовних вимог щодо
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень - Державну казначейську
службу України, вчинити дії,
передбачені Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», а саме: здійснити
безспірне списання коштів з рахунків
Державної служби статистики України;
здійснити безспірне списання коштів
державного бюджету за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
судових рішень та виконавчих
документів; виконати рішення суду, Суд
зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R
(80) 2 Комітету Міністрів державам-членам
стосовно реалізації адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень від 11.03.1980 під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що зобов'язання суб'єкта владних
повноважень - Державну казначейську
службу України, вчинити дії,
передбачені Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», а саме: здійснити
безспірне списання коштів з рахунків
Державної служби статистики України;
здійснити безспірне списання коштів
державного бюджету за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
судових рішень та виконавчих
документів; виконати рішення суду буде
втручанням у дискреційні повноваження
відповідача, а тому судом проводитись
не може.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
(ч.1) В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. (ч.2) Якщо
особа, яка бере участь у справі, не може
самостійно надати докази, то вона
повинна зазначити причини, через які ці
докази не можуть бути надані, та
повідомити, де вони знаходяться чи
можуть знаходитися. Суд сприяє в
реалізації цього обов'язку і
витребовує необхідні докази. Про
витребування доказів або про відмову у
витребуванні доказів суд постановляє
ухвалу. Ухвала суду про відмову у
витребуванні доказів окремо не
оскаржується. Заперечення проти неї
може бути включене до апеляційної чи
касаційної скарги на рішення суду,
прийняте за наслідками розгляду
справи. (ч.3) Суд може збирати докази з
власної ініціативи. (ч.5) Якщо особа, яка
бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію
суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. (ч.6 ст.71 КАС
України).

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд приходить до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які не підтверджуються достатніми
доказами, що свідчить про не
обґрунтованість позовних вимог, а отже,
позовні вимоги Позивача не підлягають
задоволенню.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Враховуючи всі наведені обставини в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.69, 70, 71, 158-163,167 КАС України,
Окружний адміністративний суд м. Києва,
-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
А.Б. Федорчук

Судді
Є.В. Аблов

В.В. Амельохін