Справа № 813/581/14
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 813/581/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючий суддя
секретар судового засідання
представник прокуратури
розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Прокурора Галицького району м.
Львова в інтересах держави в особі
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Львівській області про
стягнення штрафу з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, -
Суть справи.
Прокурор Галицького району м. Львова
звернувся до Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом в інтересах
держави в особі Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Львівській
області (далі - позивач, Інспекція) до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
(далі - відповідач, ФОП ОСОБА_3.), в якому
просить стягнути штраф у розмірі 1700,00
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що до
відповідача позивачем застосовано
штрафну санкцію за порушення
законодавства про рекламу, яка у
передбачений законом строк
відповідачем добровільно не сплачена,
постанова про застосування штрафу не
оскаржена, відтак, несплата штрафу
порушує інтереси держави в частині
надходженню коштів до державного
бюджету.

Представник прокуратури в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві,
просив позов задовольнити.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві, просив позов
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
прибув, явку уповноваженого
представника не забезпечив, про дату,
час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином /а.с.19, 31, 33/,
клопотань про відкладення розгляду
справи чи іншого змісту не подавав.

Суд заслухав пояснення представників
прокуратури та позивача, з'ясував
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги і заперечення та ті, які
мають інше значення для вирішення
справи, повно, всебічно та об'єктивно
дослідив докази у справі, та -

в с т а н о в и в :

Департаментом економічної політики
Львівської міської ради 22.08.2013 року
складено вимогу № 23/Р-3-2568, в якій
зафіксовано, що ФОП ОСОБА_3 порушено
вимоги ч. 1 ст. 16 Закону України "Про
рекламу", а саме: самовільно
встановлено виносну спеціальну
конструкцію зовнішньої реклами, на
тротуарі, на вул. А.Волошина, 2 у м.
Львові; запропоновано усунути вказане
порушення, та попереджено, що у разі
невиконання цієї вимоги буде скеровано
подання в Держспоживінспекцію про
порушення законодавства про рекламу
для накладення штрафу /а.с.14/.

Департаментом економічної політики
Львівської міської ради 13.09.2013 року
скеровано подання № 23/Р-3-2840 про
порушення ФОП ОСОБА_3 ч. 1 ст. 16 Закону
України "Про рекламу", а саме:
самовільно встановлено виносну
спеціальну конструкцію зовнішньої
реклами, на тротуарі, на вул. А.Волошина,
2 у м. Львові /а.с.14/.

В листі № 4623 від 08.10.2013 року позивач
запропонував відповідачу надати
інформацію про вартість розміщеної
реклами, розповсюдженої з порушенням
вимог рекламного законодавства та
пояснення по факту розміщення
зовнішньої реклами на тротуарі з
долученням підтверджуючих документів
/а.с.13/. Відповідного листа надіслано за
юридичною адресою та адресою
проживання відповідача /а.с.8/.

Оскільки відповідач не надав
відомостей вказаних у листі, позивачем
прийнято рішення № 0698 від 05.11.2012 року
про початок розгляду справи про
порушення законодавства про рекламу
/а.с.12/, про що за юридичною адресою та
адресою проживання повідомлено
відповідача /а.с.12, 8/.

За результатами розгляду справи про
порушення законодавства про рекламу
Інспекцією складено протокол № 0506 від
22.11.2013 року засідання стосовно справи
про порушення законодавства про
рекламу та прийнято рішення № 0506 від
22.11.2013 року, яким встановлено порушення
ФОП ОСОБА_3 вимог ч. 1 ст. 16 та п. 6 ст. 27
Закону України "Про рекламу" та
вирішено накласти штраф у сумі 1700,00 грн.
на ФОП ОСОБА_3 за ненадання інформації
щодо вартості розповсюдженої реклами,
розповсюдженої з порушенням
встановлено законодавством порядку
(без дозволу на розміщення) /а.с.10-11/, про
що повідомлено відповідача /а.с.9/.

Вирішуючи дану справу суд керується
наступним.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Юрисдикція адміністративних судів,
відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України,
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Суб'єкти владних повноважень мають
право звернутися до адміністративного
суду у випадках передбачених
Конституцією та законами України,
згідно ч. 3 ст. 6 КАС України.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 60 КАС України
з метою представництва інтересів
громадянина або держави в
адміністративному суді прокурор в
межах повноважень, визначених законом,
звертається до суду з адміністративним
позовом (поданням) та бере участь у
розгляді справ за його позовами.
Прокурор, який звертається до
адміністративного суду в інтересах
держави, в позовній заяві (поданні)
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних правовідносинах.

Приписи КАС України кореспондуються з
п. 3 ч. 2 ст. 20 Закону України № 1789-ХІІ від
05.11.1991 року «Про прокуратуру» де
зазначено, що при виявленні порушень
закону прокурор у межах своєї
компетенції має право звертатися до
суду.

Відповідно до правил встановлених ст.
36-1 Закону України "Про прокуратуру"
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави.

Засади рекламної діяльності в Україні,
відносини, що виникають у процесі
виробництва, розповсюдження та
споживання реклами визначені Законом
України від 03.07.1996 р. № 270/96-ВР «Про
рекламу» (далі - Закон № 270/96-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону № 270/96-ВР,
реклама - це інформація про особу чи
товар, розповсюджена в будь-якій формі
та в будь-який спосіб і призначена
сформувати та підтримати обізнаність
споживачів реклами та їх інтерес щодо
такої особи чи товару. Згідно з цією
статтею, особа - фізична особа, в тому
числі фізична особа - підприємець,
юридична особа будь-якої форми
власності, представництво нерезидента
в Україні; а товар - будь-який предмет
господарського обігу, в тому числі
продукція, роботи, послуги, цінні
папери, об'єкти права інтелектуальної
власності.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 270/96-ВР
розміщення зовнішньої реклами у
населених пунктах проводиться на
підставі дозволів, що надаються
виконавчими органами сільських,
селищних, міських рад, а поза межами
населених пунктів - на підставі
дозволів, що надаються обласними
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
Радою Міністрів Автономної Республіки
Крим, в порядку встановленому цими
органами на підставі типових правил, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України. Під час видачі дозволів на
розміщення зовнішньої реклами
втручання у форму та зміст зовнішньої
реклами забороняється.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 26 Закону №
270/96-ВР на вимогу органів державної
влади, на які згідно із законом
покладено контроль за дотриманням
вимог законодавства про рекламу,
рекламодавці, виробники та
розповсюджувачі реклами зобов'язані
надавати документи, усні та/або
письмові пояснення, відео- та
звукозаписи, а також іншу інформацію,
необхідну для здійснення ними
повноважень щодо контролю.

Особи, винні у порушенні законодавства
про рекламу, несуть дисциплінарну,
цивільно-правову, адміністративну та
кримінальну відповідальність
відповідно до закону. Відповідальність
за порушення законодавства про рекламу
несуть рекламодавці, виробники та
розповсюджувачі реклами (ч. 1 та ч. 2 ст. 27
Закону № 270/96-ВР).

Згідно з приписами ч. 4 ст. 27 Закону №
270/96-ВР центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державного контролю за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів, за поданням державних
органів, зазначених у статті 26 цього
Закону, або самостійно у випадках,
передбачених цією статтею, крім тих,
які віднесено виключно до компетенції
Антимонопольного комітету України та
які регулюються законодавством з
питань авторського права та суміжних
прав, накладають штрафи у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 6 ст. 27 Закону № 270/96-ВР
за неподання або подання завідомо
недостовірної інформації щодо
вартості розповсюдженої реклами та/або
виготовлення реклами та/або вартості
розповсюдження реклами центральному
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів, необхідної
для здійснення ними передбачених цим
Законом повноважень, на рекламодавців,
виробників реклами та
розповсюджувачів реклами накладається
штраф у розмірі 100 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Предметом доказування відповідно до ч.
1 ст. 138 КАС України є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку звернення до
адміністративного суду тощо) та які
належить встановити при ухваленні
судового рішення у справі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано жодних доказів
того, що ним не порушено законодавства
України про рекламу, зокрема, доказів
надання інформацію про вартість
реклами на вимогу уповноваженого
органу. Так само, не надано доказів
оскарження рішення про накладення
штрафу чи доказів сплати суми штрафу.

Позивачем, на противагу цьому, доведено
вчинення відповідачем порушення
законодавства про рекламу та право
накладення штрафу за такі діяння.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на законі, підтверджені
належними і допустимими доказами і
підлягають до задоволення в повному
обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 17-20, 50, 69-72, 86, 94, 138,
158-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов
задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1;
ЄДРПОУ НОМЕР_1) до бюджету
Шевченківського району м. Львова (р/р
0007; ЗКПО 38007662; МФО 825014; код платежу
21081100; банк одержувача: ГУДКС України у
Львівській області) штраф у розмірі
1700,00 грн.

3. Судові витрати зі сторін не
стягувати.

Постанову може бути оскаржено, згідно
зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з
дня її проголошення чи отримання копії
постанови, шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили,
згідно зі ст. 254 КАС України, після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Повний текст постанови складено
та підписано о 15.00 год. 28.04.2014 року.

Суддя
Кравців О.Р.