Справа № 2а-8262/10/1370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.
Справа № 3525/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання
Омеляновської Л.В.,

з участю прокурора Ольшанської Н.М.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 17
грудня 2010 року у справі за позовом
Прокурора Галицького району міста
Львова в інтересах держави в особі
Львівського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2010 року Прокурор Галицького
району міста Львова в інтересах
держави в особі Львівського міського
центру зайнятості звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення з
відповідача на користь Львівського
міського центру зайнятості коштів,
отриманих на підставі недостовірних
даних в сумі 15 097,93 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 17 грудня 2010
року адміністративний позов
задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2
кошти в сумі 15 097,93 грн. Постанова суду
мотивована тим, що на момент реєстрації
в центрі зайнятості та надання статусу
безробітного відповідач був
заеєстрований як суб»єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа, а отже не може підпадати під
категорію безробітної особи. Станом на
момент розгляду справи заборгованість
відповідача перед позивачем не
погашена, тому суми, які були виплачені
відповідачу як безробітному
підлягають поверненню.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, просить постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в позові за безпідставністю
позовних вимог. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначає, що у
грудні 2003 року він зареєструвався як
фізична особа-підприємець, у березні
2006 року подав до податкової інспекції
заяву про призупинення
підприємницької діяльності. 23 серпня
2007 року відповідачем подано до
Шевченківського районного центру
зайнятості заяву про надання йому
статусу безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю. Така допомога
призначена та виплачувалася за період
з серпня 2007 року по серпень 2008 року на
загальну суму 15 097,93 грн. Водночас
зазначає, що жодних інших джерел доходу
в нього не було, про що свідчить довідка
видана Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі м.
Львова № 27461/17-112 від 18.11.2010 року, тому
допомога по безробіттю виплачувалась
правомірно.

Заслухавши суддю-доповідача,
прокурора, представника відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що в
задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року
відповідачем подано до
Шевченківського районного центру
зайнятості заяву про надання йому
статусу безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю, в якій
зазначив, що не зареєстрований як
суб'єкт підприємницької діяльності,
трудовою діяльністю не займається,
пенсії не отримує (а.с.5).

На підставі наказу Львівського
обласного центру зайнятості від 30.07.2007
року № 131/19 «Про реорганізацію районних
центрів м. Львова та Львівського
міського центру зайнятості» було
проведено реорганізацію шляхом
приєднання та передачі всього майна,
прав та обов'язків Шевченківського
районного центу зайнятості м. Львова
правонаступнику Львівському міському
центру зайнятості.

За час перебування на обліку у центрі
зайнятості відповідачу було виплачено
допомогу по безробіттю на загальну
суму 15097,93 грн., що підтверджується
довідкою № 1785 від 31.08.2010 року, виданою
Львівським міським центром зайнятості
(а.с.7).

В подальшому на підставі листа вих. №
14-2862/03-01-1642 від 20.07.2010 року було
встановлено, що відповідач під час
реєстрації в Шевченківському
районному центрі зайнятості м. Львова
приховав, що він був зареєстрований як
приватний підприємець з 26.12.2003 року.

Пунктом 1 частини 3 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» встановлено, що
сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Стаття 1 Закону України «Про зайнятість
населення» дає визначення поняття
«зайнятість», як діяльності, пов'язаної
із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм дохід у грошовій
або іншій формі.

За змістом п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону України
«Про зайнятість населення» в Україні
до зайнятого населення належать,
зокрема, громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах та самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Покликання апелянта на те, що він не
отримував жодного прибутку як
підприємець, судом до уваги не
приймається, так як відповідно до ч. 3
ст. 46 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця. Довідкою,
виданою Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі м.
Львова підтведжується статус
відповідача як суб'єкта
підприємницької діяльності, а відтак
відповідно до п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону
України «Про зайнятість населення» він
належить до занятого населення.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення з відповідача
необґрунтовано виплачених коштів як
допомоги по безробіттю, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що реєстрація відповідача як
суб'єкта підприємницької діяльності
свідчить про його зайнятість як особи,
що самостійно забезпечує себе, а отже
про безпідставність виплаченої
допомоги по безробіттю.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 17 грудня
2010року у справі № 2а-8262/10/1370 за позовом
Прокурора Галицького району міста
Львова в інтересах держави в особі
Львівського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлений 11.04.2014
року