Справа № 2а-5893/12/1370
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а-5893/12/1370
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді Сасевича О.М.
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Бойковича Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Приватного підприємства
«Формула-Плюс» до Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції про визнання протиправною та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження від 29.03.2012 року
ВП №31972882, винесеної державним
виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ
Приватне підприємство «Формула-Плюс»
(надалі - ПП «Формула-Плюс») звернулося
до Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, в якому
просило визнати протиправною та
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 29.03.2012 року
ВП №31972882, винесену державним
виконавцем Галицького ВДВС ЛМУЮ
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що постанова
ВП №31972882 від 29.03.2012 року про відкриття
виконавчого провадження винесена
державним виконавцем із порушенням
норм ст.19 Конституції України та ст.ст.6,
22, 25, 26 Закону України «Про виконавче
провадження», а тому є протиправною.
Позивач також зазначив, що спірна
постанова порушує право Підприємства
на здійснення виконавчого провадження
в межах повноважень та у спосіб,
визначений Законом України «Про
виконавче провадження».

Згідно ухвали судді від 05.07.2012 року,
позовну заяву було залишено без
розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 03.03.2014 року
у справі №2а-5893/12/1370 задоволено
апеляційну скаргу ПП «Формула-Плюс» та
скасовано ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від
05.07.2012 року про залишення позовної
заяви без розгляду, а матеріали справи
направлено до суду першої інстанції
для продовження розгляду.

18 лютого 2014 року вказані матеріали
справи були надіслані Львівським
апеляційним адміністративним судом до
Львівського окружного
адміністративного суду для
продовження розгляду та надійшли до
суду 31 березня 2014 року, що
підтверджується даними реєстрації на
вхідному штампі.

Ухвалою судді від 01.04.2014 року
провадження у даній адміністративній
справі відкрито.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, зазначених у позовній заяві,
просив суд позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча своєчасно та належним
чином був повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Жодних заяв про відкладення розгляду
справи чи проведення розгляду справи у
відсутності представника на адресу
суду від відповідача не надходило.

З огляду на викладене, а також
заслухавши думку представника
позивача та зваживши на дозволені
законом строки розгляду справи, судом
було ухвалено розглянути справу за
наявними у ній доказами і у відсутності
представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши і дослідивши
подані документи та матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку визначає Закон України від
21.04.1999 року №606-ХІV «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.1999 року
№606-XIV (у редакції на час винесення
спірної постанови від 29.03.2012 року),
виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Як вбачається із матеріалів справи, ПФУ
15.10.2007 року була виставлена ПП
«Формула-Плюс» вимога №Ю-2620 про сплату
боргу зі страхових внесків, відповідно
до ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у розмірі 71 220,97 грн.

29.03.2012 року державним виконавцем
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції
Зеленецьким Володимиром Миколайовичем
було прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження №31972882 з
виконання вимоги про сплату боргу
№Ю-2620, виданої ПФУ 15.10.2007 року, щодо
стягнення з ПП «Формула-Плюс» на
користь УПФУ 71 220,97 грн.

Так, частина 1 статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження» (у
редакції на час винесення спірної
постанови 29.03.2012 року) передбачала, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно ст.24 цього ж Закону, державний
виконавець відмовляє у прийнятті до
провадження виконавчого документа,
строк пред'явлення для примусового
виконання якого закінчився, про що
виносить відповідну постанову.

Водночас, у відповідності до п.1 ч.1 ст.26
Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі пропуску
встановленого строку пред'явлення
документів до виконання.

В силу ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (у редакції, чинній на
момент винесення вимоги ПФУ 15.10.2007
року), вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом.

У даному випадку, суд зауважує, що у
період з дня виставлення ПФУ позивачу
вимоги (яка набрала законної сили 15.10.2007
року) та відкриття виконавчого
провадження - 29.03.2012 року Закон України
«Про виконавче провадження» було
викладено у новій редакції, згідно із
Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про виконавче
провадження» та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)» від 04.11.2010
року №2677-VI.

Згідно зі ст.4 розд.ІІ Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про виконавче провадження» та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення процедури примусового
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб)», виконавчі
документи, видані до набрання
чинності цим Законом, пред'являються
до виконання у строки, встановлені на
момент їх видачі.

Отже, для визначення строку
пред'явлення вимоги про сплату боргу
№Ю-2620 від 15.10.2007 року суд керується
Законом України «Про виконавче
провадження» в редакції від 15.10.2007 року.

При цьому, стаття 21 вказаного Закону на
той час визначала строки пред'явлення
виконавчих документів до виконання. У
свою чергу, виконавчі документи можуть
бути пред'явлені до виконання в такі
строки: 1)виконавчі листи та інші судові
документи - протягом трьох років;
3)посвідчення комісій по трудових
спорах - протягом трьох місяців;
4)постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців; 5)інші
виконавчі документи - протягом року,
якщо інше не встановлено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї
статті, встановлюються: 1)для виконання
рішень і вироків судів у частині
майнових стягнень - з наступного дня
після набрання рішенням законної сили
чи закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а у випадках, коли
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення; 2)для виконання рішень
господарських судів - з наступного дня
після набрання рішенням законної
сили; 3)для виконання рішень комісій по
трудових спорах - з дня видачі
посвідчення на примусове виконання
рішення; 4)для виконання рішень,
зазначених у пункті 4 частини першої
цієї статті, - з дня винесення
відповідної постанови.

По інших виконавчих документах строк
пред'явлення їх до виконання
встановлюється з наступного дня після
їх видачі, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно, суд приходить до
переконання, що строк пред'явлення до
виконання вимоги ПФУ розпочав
обчислюватися з наступного дня після
її видачі (тобто з 16.10.2007 року) і сплинув
через рік (тобто 15.10.2008 року). Іншого ж
строку пред'явлення до виконання закон
для таких документів на той час не
визначав. Отож, з огляду на те, що
відповідачем пропущено встановлений
строк пред'явлення документа, а саме
вимоги про сплату боргу №Ю-2620 від 15.10.2007
року, до виконання, тому суд вважає, що
державним виконавцем було помилково
відкрито виконавче провадження.

Щодо тверджень позивача про порушення
відповідачем Інструкції про
проведення виконавчих дій, зокрема, з
приводу того, що у постанові невірно
вказано назву органу, який видав
виконавчий документ - ПФУ, суд зазначає,
що такі порушення свідчать лише про
формальні порушення при оформленні
постанови про відкриття виконавчого
провадження і до уваги судом не
беруться.

Згідно зі ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації.

В ході розгляду справи представник
позивача довів суду ті обставини, на
які посилався в обґрунтування
заявлених позовних вимог, а відповідач
не надав суду належних доказів на
підтвердження правомірності винесення
оскаржуваної постанови.

Згідно із ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. У відповідності
до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, зважаючи на всі наведені
обставини в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що постанова державного
виконавця Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Зеленецького Володимира
Миколайовича №31972882 від 29.03.2012 року про
відкриття виконавчого провадження з
виконання вимоги про сплату боргу
№Ю-2620, виданої ПФУ 15.10.2007 року, щодо
стягнення з ПП «Формула-Плюс» на
користь УПФУ 71 220,97 грн., суперечить
нормам Закону України «Про виконавче
провадження», є протиправною та
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.7-14, 18, 19, 69-72, 86, 94, 128, 143, 158,
160-163, 167, 181 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И
В :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 29.03.2012 року №31972882,
винесену державним виконавцем
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції
Зеленецьким Володимиром
Миколайовичем.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
«Формула-Плюс» сплачений судовий збір
у сумі 32 (тридцять два) грн. 19
(дев'ятнадцять) коп.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 цього
Кодексу, апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішення за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Сасевич О.М.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 28 квітня 2014 року.