Справа № 826/17746/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Дегтярьова О.В.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 13
січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «МХ та
Густав Геесс Україна» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «МХ та Густав Геесс
Україна» звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів та просило визнати
протиправним та скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів
від 13.06.2013 №100250000/2013/600110/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 13
січня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
постанову суду першої інстанції
скасувати як таку, що ухвалена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі. В
обґрунтування вимог скарги
посилається на те, що документи, на
підставі яких позивач здійснював
розрахунок, не містили всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості, а також
містили розбіжності, - а тому митним
органом правомірно було прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
на виконання умов
зовнішньоекономічного контракту -
договору № 03/06 від 11.11.2006р., укладеного
між позивачем та «M+H, Mica a Harasta s.r.o. Chech
republic» (Чеська республіка), до Київської
регіональної митниці,
правонаступником якої є Київська
міжрегіональна митниця Міндоходів,
декларантом позивача подано митну
декларацію № 100250000/2013/060170 від 13.06.2013 та
додаткові документи з метою здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів.

Митна вартість товарів була визначена
декларантом за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Відповідно до графи 44 митної
декларації для підтвердження
заявлених відомостей було подано
наступні документи: коносамент,
міжнародну автомобільну накладну,
довідку про транспортні витрати,
проформи інвойсу, платіжні доручення,
рахунок вантажовідправника, тощо.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів
відповідач в декларації зазначив про
необхідність подання додаткових
документів, а саме: договіру із третіми
особами; виписку з бухгалтерської
документації; прайс-лист виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, митна вартість
яких визначається.

13 Червня 2013 року відповідачем було
прийнято рішення №100250000/2013/600110/2 про
коригування митної вартості товарів за
шостим (резервним) методом.

16 Липня 2013 року позивач надав додаткові
документи, зокрема: ВМД, ДМВ,
Коносамент, CMR, довідку про транспортні
витрати, проформу-інвойс, платіжне
доручення, рахунок від
вантажо-відправника, МД країни
відправлення, сертифікат походження
товару, прайс-лист виробника, висновок
ДП «Держзовнішінформ» про вартісні
характеристики товару, видаткові та
податкові накладні.

Листом Київської міжрегіональної
митниці № 14.1/4-24/2376 від 24.07.2013р.
повідомлено про відсутність підстав
для перегляду оскаржуваного рішення
про коригування митної вартості.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції суд виходив з
того, що необхідності у витребуванні
додаткових документів не було.
Документи, віднесені до переліку,
визначеного частиною 2 статті 53 Митного
кодексу України, містили об'єктивні
відомості про митну вартість
задекларованого товару, тобто такі
документи визнав належними і
достатніми для визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються. З огляду на
наведене, суд дійшов висновку про
порушення відповідачем вимог чинного
законодавства при прийнятті рішення
про коригування митної вартості
товарів від 13.06.2013 №100250000/2013/600110/2.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого:

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частини 1 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено, що у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень частини 3 статті 55 Митного
кодексу України.

За правилами частин 1 - 2 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Відповідно до ч.1 - 3 ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
другорядні: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); резервний.

Як вбачається з матеріалів справи, у
графі 33 «Обставини прийняття рішення
та джерела, що використовувались
митним органом для коригування митної
вартості» виявлено такі розбіжності:

- відповідно до п. 6
зовнішньоекономічного контракту
оплата поставки товару проводиться
протягом 90 днів після відвантаження,
втім, відповідно до інвойсу від 07.06.2013 №
, оплата поставки товару
проводиться протягом 60 днів.

- відповідно до п. 3
зовнішньоекономічного контракту,
інвойсу від 07.06.2013 № та інвойсу
виробника від 19.05.2013 № умови
поставки FCA. Відповідно до копії митної
декларації країни відправлення від
16.05.2013 № В18-2-05011440/13 та митної декларації
від 12.06.2013 № 100250000/2013/060071 умови поставки
FOB.

Проте, вказані обставини жодним чином
не впливають на визначення митної
вартості імпортованого позивачем
товару.

Також, в оскаржуваному рішенні
відповідач вказав, що скоригована
митна вартість товарів ґрунтується на
митній вартості товару, подібного за
якісними характеристиками, та митне
оформлення якого вже здійснено за МД
від 07.05.2013 № 100250000/2013/406119.

У той же час, відповідачем не надано
доказів на підтвердження вказаних
обставин, як і самої МД від 07.05.2013 №
100250000/2013/406119.

Крім того, відповідно до листа ДП
«Державний інформаційно-аналітичний
центр моніторингу зовнішніх товарних
ринків» № 11/597 від 08.07.2013, контрактна
ціна 1434 дол. США/т на умовах FCA Port Klang
(відповідно до Інкотермс-2000) для
поставки 14 тонн цетилстеарилового
спирту не суперечить ринковому рівню
цін з урахуванням дати укладення
інвойсу № від 07.06.2013.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.
Так, відповідно до вищевказаної норми
метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постановах Верховного Суду
України від 29.05.2012 та 11.09.2012, зокрема, в
останніх було зазначено: «ненадання
декларантом запитуваних митним
органом документів, за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
методом, не є достатнім для висновку
про наявність підстав для застосування
митним органом іншого методу
визначення митної вартості».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо неправомірності
застосування митним органом шостого
(резервного) методу визначення митної
вартості, - що є підставою для визнання
рішення митного органу протиправним і
скасування останнього.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідачем не
доведено неповноти чи недостатності
наданих позивачем за первинними МД
документів та наведених в них
відомостей для цілей застосування 1
методу та наявності підстав для
застосування резервного методу при
недоведеності неможливості
застосування попередніх методів. У
зв'язку з наведеним вище колегія суддів
приходить до висновку про
необґрунтованість та протиправність
рішення про коригування митної
вартості товарів.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, суд повно
і правильно встановив фактичні
обставини справи, правильно визначив
правовідносини, що склалися між
сторонами, і дав їм належну правову
оцінку, - з огляду на що підстави до
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 13 січня 2014 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.