Справа № 804/2095/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-03-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2014 р. Справа № 804/2095/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового
засіданняБезрученко К.В. за участю
представників сторін: від позивача: від
відповідача: ОСОБА_3 Войтенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
26.09.2013р., -

ВСТАНОВИВ:

04.02.2014р. Фізична особа-підприємець
ОСОБА_5 звернувся з позовом
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області та просить
скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
26.09.2013р. про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 7788,48 грн., у тому числі
6094,78 грн. за основним платежем та 1693,70 за
штрафними санкціями.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що податковою
інспекцією була проведена позапланова
невиїзна перевірка якою встановлено,
що позивачем було отримано дохід з
червня 2012р. по квітень 2013р. в сумі 319733,70
грн., що перевищує 300000,00 грн. у зв'язку з
чим зроблено висновок, що позивач
повинен був зареєструватися платником
ПДВ згідно з вимогами п.183.2 ст.183 ПК
України з 1 по 10 травня 2013р., тоді як
позивач був зареєстрований платником
ПДВ лише 12.07.2013р. Позивач не
погоджується з такими висновками
податкового органу з урахуванням того,
що згідно зі ст.ст.181,188 ПК України сума
ПДВ не включається до бази
оподаткування податком на додану
вартість у зв'язку з чим сума
оподатковуваних операцій позивача з
01.06.2012р. по квітень 2013р. склала 266444,45
грн., тобто менше 300000,00 грн. Досягнення
обсягу оподатковуваних операцій у
розмірі 300000,00 грн. (без врахування ПДВ)
відбулося в кінці червня 2013р. та
позивач протягом 10 днів, а саме: 10.07.2013р.
подав заяву про реєстрацію його
платником ПДВ та був зареєстрований
платником ПДВ - 12.07.2013р., тобто у строк,
визначений ст.181 ПК України, а тому
вважає, що у відповідача були відсутні
підстави для нарахування податкових
зобов'язань за податковим
повідомленням-рішенням від 26.09.2013р.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у наданих письмових
запереченнях на позов проти позову
заперечував і просив відмовити в його
задоволенні у повному обсязі
посилаючись на те, що за результатами
перевірки книги доходів і витрат та
книги обліку РРО встановлено, що за
період з 11.05.2013р. по 11.07.2013р. позивач
отримав дохід у розмірі 30473,90 грн., який
є об'єктом оподаткування, при цьому,
було встановлено, що позивачем з червня
2012р. по квітень 2013р. було отримано дохід
в сумі 319733,70 грн., однак платником ПДВ
позивач зареєструвався лише 12.07.2013р.,
тоді як повинен був зареєструватися
платником ПДВ з 1 по 10 травня у
відповідності до вимог ст.ст.181, 183 ПК
України. У зв'язку з наведеним
позивачем було занижено ПДВ в сумі 6094,78
грн. за період з 11.05.2013р. по 11.07.2013р., а
тому податковим органом було збільшено
суму ПДВ за податковим
повідомленням-рішенням № від
26.09.2013р.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 07.03.2014р.

Судом у ході судового розгляду справи
встановлені наступні обставини у
справі.

ОСОБА_5 зареєстрований як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Криворізької міської ради
Дніпропетровської області 07.02.2011р. за
адресою: АДРЕСА_1, перебуває на обліку
як платник податків у Криворізькій
центральній ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, що
підтверджується матеріалами справи та
копією свідоцтва про державну
реєстрацію від 07.02.2011р. (а.с.10,17 том 1).

Видами діяльності позивача є
діяльність ресторанів, надання послуг
мобільного харчування, діяльність з
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та тютюновими виробами (а.с.10-11
том 1).

У період з 27.08.2013р. по 02.09.2013р. на
підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, абз.1 п.75.1,
абз.1,3,5 п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.78.1.2 п.78.1 ст.78,
ст.79 ПК України згідно наказу №177 від
10.08.2013р. податковою інспекцією була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка позивача з питання
своєчасності реєстрації платником ПДВ,
сплати до бюджету сум ПДВ та надання
декларацій з ПДВ за період з 01.06.2012р. по
31.07.2013р. за результатами якої було
складено акт перевірки від 09.09.2013р.
№494/173/28223433 за висновками якого було
встановлено порушення позивачем, а
саме:

- п.181 ст.181, п.183.2 ст.183, п.187.1 ст.187 ПК
України - заниження податкового
зобов'язання з ПДВ у сумі 6094,78 грн.;

- п.203.1 ст.203 ПК України в частині
неподання податкової декларації з ПДВ
за червень 2013р. (а.с.9-16 том 1).

На підставі вищевказаного акту
перевірки, податковою інспекцією
26.09.2013р. було прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
за яким позивачеві було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у загальній сумі 7788,48
грн., в т.ч. за основним платежем - 6094,78
грн., за штрафними санкціями - 1693,70 грн.
(а.с.8).

Зазначене податкове
повідомлення-рішення позивачем було
оскаржено у адміністративному порядку
до вищестоящих органів державної
податкової служби та за результатами
адміністративного оскарження
оспорюване податкове
повідомлення-рішення залишено без змін
(а.с.18-19 том 1).

Заслухавши представників позивача та
відповідача, які брали участь у
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
належну правову оцінку,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, оцінивши їх у
сукупності, суд приходить до висновку
про наявність обґрунтованих підстав
для задоволення даного позову,
виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту акту перевірки
від 09.09.2013р. підставою для прийняття
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення стали ті
обставини, що під час перевірки
податковим інспектором було
встановлено отримання позивачем
доходу з червня 2012р. по квітень 2013р. в
сумі 319733,70 грн., що перевищує 300000,00 грн. у
зв'язку з чим зроблено висновок про те,
що позивач у травні 2013р. повинен був
зареєструватися платником ПДВ у
термін, визначений п.183.2 ст.183 ПК
України, а саме: протягом 10 днів, тобто з
1 по 10 травня. Позивач зареєструвався
платником ПДВ з 12.07.2013р. В результаті
перевірки встановлено, що за період з
11.05.2013р. по 11.07.2013р. позивач отримав
дохід у розмірі 30473,90 грн., який є
об'єктом оподаткування податком на
додану вартість, а тому зроблено
висновок про порушення позивачем п.181.1
ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183,п.187.1 ст.187 ПК
України у зв'язку з чим занижено
податок на додану вартість у розмірі
6094,78 грн. (а.с.14-15 том 1).

Згідно п.181.1 ст.181 ПК України у разі якщо
загальна сума від здійснення операцій
з постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню нарахована
(сплачена) такій особі протягом
останніх 12 календарних місяців,
сукупно перевищує 300 тис. грн. (без
врахування ПДВ), така особа зобов'язана
зареєструватися як платник податку в
органі державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) з дотриманням вимог,
передбачених ст.183 ПК України, крім
особи, яка є платником єдиного податку.

Пунктом 183.1 ст.183 ПК України
передбачено, що будь-яка особа, що
підлягає обов'язковій реєстрації чи
прийняла рішення про добровільну
реєстрацію як платник податку, подає до
органу державної податкової служби за
своїм місцезнаходженням (місцем
проживання) реєстраційну заяву.

У відповідності до вимог п.183.2 ст.183 ПК
України у разі обов'язкової реєстрації
особи як платника податку реєстраційна
заява подається до органу державної
податкової служби не пізніше 10 числа
календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
оподатковуваних операцій, визначеного
у ст.181 цього Кодексу.

В той же час, за приписами п.188.1 ст.188 ПК
України визначено, що база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків і зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів (крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів), а
також збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування на вартість
послуг стільникового рухомого
зв'язку).

З аналізу наведених вище норм видно, що
загальна сума від здійснення операцій
з постачання товарів/послуг, що
підлягає оподаткуванню нарахована
(сплачена) особі протягом останніх 12
календарних місяців, сукупно перевищує
300 тис. грн. розраховується без
врахування ПДВ, тобто до бази
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг не включається податок
на додану вартість.

Таким чином, досягнення обсягу
оподатковуваних операцій від
здійснення постачання товарів/послуг
протягом останніх 12 календарних
місяців, що сукупно перевищує 300 тис.
грн., повинно бути розраховано без
врахування ПДВ у відповідності до
вимог п.181.1 ст.181 та п.188.1 ст.188 ПК
України.

Так, згідно наявних в матеріалах справи
документів, сума оподатковуваних
операцій позивача за період з 01.06.2012р.
по квітень 2013р. склала - 266444,75 грн. без
врахування ПДВ, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
первинними бухгалтерськими
документами (а.с.50-250 том 1, а.с.1-250 том 2,
а.с.1-104 том 3).

Однак, як вбачається із акту перевірки
від 09.09.2013р., а також підтверджено і
представником відповідача у судовому
засіданні і не спростовано будь-якими
іншими доказами, той факт, що у період з
01.06.2012р. по квітень 2013р. загальна сума
оподатковуваних операцій позивача від
здійснення операцій з постачання
товарів/послуг була розрахована
податковим органом у ході проведення
перевірки з урахуванням сум ПДВ та
склала - 319733,70 грн. (а.с.14-15 том 1).

З огляду на наведене, висновки
податкового органу про досягнення
обсягу оподатковуваних операцій, що
сукупно перевищує 300 тис. грн. у період з
01.06.2012р. по квітень 2013р. та позивач
повинен був зареєструватися платником
ПДВ з 1 по 10 травня 2013р. є безпідставними
та необгрунтованими, оскільки
загальна сума оподатковуваного доходу
розрахована податковим органом у
розмірі 319733,70 грн. з урахуванням сум
ПДВ.

Тобто, суд приходить до висновку, що
зазначена загальна сума доходу
позивача від здійснення постачання
товарів/послуг розрахована податковим
інспектором з порушенням вимог п.181.1
ст.181 та п.188.1 ст.188 ПК України, оскільки
загальна сума обсягу оподатковуваних
операцій протягом останніх 12
календарних місяців, що сукупно
перевищує 300 тис. грн., повинна
розраховуватися без врахування сум
ПДВ.

Між тим, судом враховується ті
обставини, що досягнення обсягу
оподатковуваних операцій у розмірі
300000,00 грн. (без врахування ПДВ)
відбулося у червні 2013р. у зв'язку з чим
позивач у відповідності до вимог ст.183
ПК України 10.07.2013р. звернувся до
податкового органу з заявою про
реєстрацію його платником ПДВ у
зв'язку з досягненням позивачем обсягу
оподатковуваних операцій у період з
01.06.2012р. по 30.06.2013р. та 12.07.2013р. позивач
був зареєстрований платником ПДВ (
а.с.10,37 том 1).

За приписами ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних судах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представником відповідача у ході
судового засідання не надано жодних
доказів та не наведено жодних підстав,
які б свідчили про обґрунтованість
прийнятого відповідачем оспорюваного
податкового повідомлення-рішення
№ від 26.09.2013р. з урахуванням
порушення відповідачем норм ст.181,188 ПК
України.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене, та з
урахуванням ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку про
те, що оспорюване податкове
повідомлення-рішення прийняте
відповідачем не у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, не обґрунтовано, без
врахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а тому
підлягає скасуванню.

Статтями 7,8, 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що принципами здійснення
правосуддя в адміністративній справі
є: верховенство права, законність,
рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та Законів
України.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

З огляду на наведене, підлягають
стягненню з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 182,70
грн., сплачені позивачем за квитанцією
№ПН323 від 31.01.2014р.(а.с.7 том 1 ).

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 до
Криворізької центральної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від
26.09.2013р.- задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Криворізької
центральної об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
26.09.2013р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 (50093, АДРЕСА_1, ІНПП НОМЕР_1) -
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 182 грн. 70 коп. (сто
вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
12.03.2014р.

Суддя С.О.
Конєва