Справа № 872/2961/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2014 рокусправа № 0870/7857/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Білик О. В. (дов.
від 02.01.2014 р.)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Запорізької митниці

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2012
року

у справі № 0870/7857/12

за позовом публічного акціонерного
товариства «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь ім. А.М.
Кузьміна»

до Запорізької митниці

про визнання протиправними та
скасування карток відмови та рішень
про визначення митної вартості,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім. А.М. Кузьміна»
звернулося до суду з адміністративним
позовом, в якому просить визнати
протиправним та скасувати рішення
Запорізької митниці про визначення
митної вартості за шостим методом
№112030000/2012/000043/2 від 16.03.2012 та Картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №112030000/2/00189 від 16.03.2012 за
ВМД №112030000/2012/006375; визнати протиправним
та скасувати рішення відповідача про
визначення митної вартості за шостим
методом №112030000/2012/000045/2 від 16.03.2012 та
Картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№112030000/2/00191 від 16.03.2012 за ВМД
№112030000/2012/006377.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем виконано всі вимоги
законодавства та надано усі
обов'язкові документи, які містили
об'єктивні дані, підтверджували
визначену митним декларантом митну
вартість та дозволяли митниці
визначити митну вартість за першим
методом (за ціною угоди), а відтак
визначення митної вартості за шостим
методом є неправомірним. Позивач
вказує, що посилання відповідача на
неподання декларантом додаткових
документів не відповідає обставинам
справи, оскільки позивачем відповідно
до вимог Постанови Кабінету Міністрів
України №1766 від 20.12.2006 «Про
затвердження порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України та подання відомостей про її
підтвердження», надано відповідні
документи, що підтверджують митну
вартість товару за ціною угоди.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 03.12.2012
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
рішення про визначення митної вартості
№112030000/2012/00043/2 від 16.03.2012 та картку
відмови в прийняті митної декларації,
митному оформлені чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №112030000/2/00189 від 16.03.2012 за
ВМД №112030000/2012/06375; визнано
протиправними та скасовано Рішення про
визначення митної вартості
№112030000/2012/000045/2 від 16.03.2012 та картку
відмови в прийняті митної декларації,
митному оформлені чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №112030000/2/00191 від 16.03.2012 за
ВМД №112030000/2012/006377.

Не погодившись з постановою суду
відповідач подав апеляційну скаргу (т.2
а. с. 112), в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
відмовити у задоволені позовних вимог
у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару «Виливниці. Вага нетто
16680, кг. Виробництва: LINTORFER EISENGIESSEREI GmbH,
Німеччина, заявленого до митного
оформлення за ВМД від 01.03.2012 р.
№112030000/2012/006377 та №112030000/2012/006375,
перевірено документи, подані для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів та проаналізовано
рівень митної вартості таких товарів в
ЄАІС Держмитслужби, митне оформлення
яких вже здійснено, за результатами
якого було виявлено той факт, що митна
вартість ввезеного товару значно
відрізнялась від рівня митної вартості
товарів, імпортованих на митну
територію України, у зв'язку з чим були
затребувані додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару.
Відповідач вказує, що декларантом
самостійно здійснено запис про
неможливість надання всіх документів,
внаслідок чого відповідачем здійснено
коригування митної вартості з
винесенням рішень про визначення
митної вартості товарів №112030000/2012/000045/2
та №112030000/2012/000043/2 від 16.03.2012 із
застосуванням резервного методу
визначення митної вартості товарів.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений судом
належним чином.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, в поданих письмових
запереченнях посилається на те, що
судом першої інстанції постанова
винесена відповідно до вимог норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів, вважає, що апеляційна скарга
Запорізької митниці не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, за умовами
контракту №13111467 від 23.11.2011, укладеного
між позивачем (покупець) та «INTERKOMODITІES
SA» (продавець), продавець зобов'язався
поставити позивачу товар - виливниці на
умовах DAP Запоріжжя у відповідності до
Інкотермс 2000.

Ціна на товар зазначається в Додатку №
1 до контракту (специфікація) на умовах
згідно п.5 контракту (покупець оплачує
100% вартості поставленого товару
протягом 90 днів від дати отримання
товару на склад покупця), є стабільною і
не підлягає зміні.

Для здійснення митного оформлення
обумовленого вказаним контрактом
товару виливниці - 3 шт. з розважуванням
у 4,5 т вага нетто 16680 кг позивачем подано
митному органу вантажну митну
декларацію №112030000/2012/006375 від 01.03.2012 та
декларацію митної вартості
№112030000/2012/006375 від 01.03.2012 з зазначенням
митної вартості товару в розмірі 16680,00
EUR (179085,00 грн.).

Для підтвердження заявленої митної
вартості позивачем надані документи,
передбачені п.7 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.06. Перелік доданих
документів міститься в графі 44
вантажної митної декларації (а.с.35, 36), а
саме: зовнішньоекономічний договір
№13111467 від 23.11.2011, специфікація №1 від
23.11.2011, інвойс/рахунок №Moulds-12-06 від
09.02.2012, лист №11/1128 про оцінку
відповідності, лист №213-646 від 23.02.2012,
проф. рахунок №38.781 та інші документи.

Згідно специфікації № 1 від 23.11.2011 до
контракту ціна виливниць 4,5 т складає
1000,00 EUR за тонну; згідно інвойсу/рахунку
№Moulds-12-06 від 09.02.2012 ціна придбання
виливниць 4,5 т 1000,00 EUR за тонну, вартість
партії товару - 3 шт. вагою 16680 кг - 16680,00
EUR.

У зв'язку з виникненням у Запорізької
митниці сумнівів щодо правильності ви
значення митної вартості митним
органом були витребувані додаткові
документи відповідно до п.11 вказаного
вище Порядку, згідно з переліком,
наведеним в декларації з митної
вартості, а саме: договір з третіми
особами, що пов'язаний з договором
(контрагентом) про поставку товарів,
митна вартість яких визначається;
сертифікат про походження товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством;
відповідну бухгалтерську
документацію; копії первинних
бухгалтерських документів згідно з
якими товар було знято з
обліку/балансу, випущено зі складу,
видаткові накладні тощо; інші
документи для підтвердження заявленої
у декларації митної вартості товарів
за власним бажанням декларанта.

01.03.2012 позивач ознайомлений з переліком
витребуваних додаткових документів,
15.03.2012 декларантом здійснено запис
«обґрунтування щодо витребування
додаткових документів зазначені в
службовій записці №113-809 від 13.03.2012; на
вимогу митного органу зроблено запис -
інші документи надати неможливо».

16.03.2012 відповідачем прийнято рішення
№112030000/2012/000043/2 про визначення митної
вартості товару за шостим методом (т.1
а.с.108) та видано картку відмови у
митному оформленні товару № 112030000/2/00189
за поданою ВМД (т.1 а.с.109), в якій вказано,
що митним органом проведено
коригування митної вартості, винесене
рішення про визначення митної вартості
№11203000/2012/000043/2 від 16.03.2012 та зазначено
вимогу, виконання якої забезпечить
митне оформлення чи пропуск товарів
через митний кордон України, а саме:
подання нової ВМД за митною вартістю
визначеною митним органом.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, 01.03.2012 позивачем для проведення
митного оформлення товару, придбаного
в межах зовнішньоекономічного
контракту №13111467 від 23.11.2011, виливниці - 3
шт. з розважуванням у 4,5 т вага нетто 16680
кг подано відповідачу вантажну митну
декларацію №112030000/2012/006377 (т.1 а.с.114) та
декларацію митної вартості
№112030000/2012/006377 від 01.03.2012 з зазначенням
митної вартості товару в розмірі 16680,00
EUR (179085,17 грн.).

Для підтвердження заявленої митної
вартості позивачем надані документи,
передбачені п.7 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.06, а саме:
зовнішньоекономічний договір №13111467
від 23.11.2011, специфікація №1 від 23.11.2011,
інвойс/рахунок №Moulds-12-07 від 09.02.2012, про
оцінку відповідності лист №11/1128, проф.
рахунок №38.782, лист № 213-646 від 23.02.2012 та
інші документи. Перелік доданих
документів міститься в графі 44
вантажної митної декларації (а.с.114, 115).

Згідно специфікації № 1 від 23.11.2011 до
контракту ціна виливниць 4,5 т складає
1000,00 EUR за тонну; згідно інвойсу/рахунку
№Moulds-12-07 від 09.02.2012 ціна придбання
виливниць 4,5 т 1000,00 EUR за тонну, вартість
партії товару - 3 шт. вагою 16680 кг - 16680,00
EUR.

Також у зв'язку з виникненням у
Запорізької митниці сумнівів щодо
правильності ви значення митної
вартості митним органом витребувані
додаткові документи відповідно до п.11
вказаного вище Порядку, згідно з
переліком, наведеним в декларації з
митної вартості, а саме:: договір з
третіми особами, що пов'язаний з
договором (контрагентом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; сертифікат про
походження товару; висновки про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством; відповідну
бухгалтерську документацію; копії
первинних бухгалтерських документів
згідно з якими товар було знято з
обліку/балансу, випущено зі складу,
видаткові накладні тощо; інші
документи для підтвердження заявленої
у декларації митної вартості товарів
за власним бажанням декларанта.

01.03.2012 позивача ознайомлено з переліком
витребуваних додаткових документів та
15.03.2012 декларантом здійснено запис
«обґрунтування щодо витребування
додаткових документів зазначені в
службовій записці №213-808 від 13.03.2012; на
вимогу митного органу зроблено запис -
інші документи надати неможливо».

16.03.2012 відповідачем прийнято рішення
№112030000/2012/000045/2 про визначення митної
вартості товару за шостим методом (т.1
а.с.189), видано картку відмови у митному
оформленні товару №112030000/2/00191 за
поданою ВМД (т.1 а.с.190), в якій вказано, що
митним органом проведено коригування
митної вартості та винесене відповідне
рішення про визначення митної вартості
та зазначено вимогу, виконання якої
забезпечить митне оформлення та
пропуск товарів через митний кордон
України, а саме подання нової ВМД за
митною вартістю визначеною митним
органом.

Відповідно до рішень про визначення
митної вартості товарів від 16.03.2012
№112030000/2012/000043/2 та №112030000/2012/000045/2,
відповідач, застосовуючи метод оцінки
№ 6 (графа 31 рішення - «код МВВ митного
органу»), виходив з того, що декларант
відмовився від подання додаткових
документів згідно Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.06. Метод 1 неможливо
застосувати у зв'язку з відмовою
декларанта надати додаткові документи
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. З декларантом
проведено консультацію, за
результатами якої прийнято рішення про
неможливість використання методів №№
2, 3 у зв'язку з невідповідністю умов
згідно ст.ст.268, 269 МК України. При
визначенні митної вартості
застосована наявна у митного органу
інформація щодо вартості товарів.

Виходячи з фактичних обставин справи,
наявних в матеріалах справи доказів,
норм законодавства, що регулює спірні
правовідносини, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції, задовольнивши
позов, дійшов правильного висновку про
порушення відповідачем вимог Митного
кодексу України в частині визначення
митної вартості товару, який надійшов
на митну територію України згідно
контракту №13111467 від 23.11.2011.

Відповідно до ст.259 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
вміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
України.

Згідно із ч.2 ст.262 Митного Кодексу
України порядок та умови декларування
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, встановлюються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
- спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Згідно з п.7 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.06, для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант
зобов'язаний подати документи,
вичерпний перелік яких зазначений в
цьому ж пункті Порядку.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Так, для підтвердження заявленої
декларантом митної вартості
оцінюваних товарів можуть подаватися
документи, перелічені в азб.4 цього
пункту.

Також цим же пунктом передбачено, що
декларант за власним бажанням подає
інші документи для підтвердження
заявленої у декларації митної вартості
товарів.

Якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством (п.14 цього ж Порядку).

Згідно з ч.1 ст.264 Митного Кодексу
України заявлена декларантом митна
вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення мають
базуватися на достовірній,
документально підтвердженій
інформації, що подається у кількісному
виразі.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що
митний орган має право прийняти
рішення про неможливість використання
вибраного декларантом методу митної
оцінки.

Тобто вказаною нормою права
передбачено право митного органу
контролю за вибраним декларантом
методу митної оцінки, у зв'язку з чим
митний орган має право прийняти
рішення про неможливість використання
того чи іншого методу, який вибрано
декларантом.

Згідно ч. 2 ст. 265 МК України митний орган
має право упевнитися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України, здійснюється шляхом
застосування таких методів:

за ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються (метод 1);

за ціною угоди щодо ідентичних товарів
(метод 2);

за ціною угоди щодо подібних
(аналогічних) товарів (метод 3);

на основі віднімання вартості (метод 4);

на основі додавання вартості (метод 5);

резервного (метод 6).

Основним методом визначення митної
вартості товарів є метод за ціною угоди
щодо товарів, які імпортуються.

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу.

Тобто, вказаною нормою права
встановлено підстави та спосіб
застосування того чи іншого методу
визначення митної вартості товару.

Згідно ст.273 Митного кодексу України у
разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 267-272 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
щонайбільшою мірою ґрунтуватися на
раніше визначеній за методами 1-6 митній
вартості, однак при визначенні митної
вартості відповідно до цієї статті
допускається гнучкість при
застосуванні цих методів.

З огляду на фактичні обставин справи,
колегія суддів вважає, що визначаючи
митну вартість товару за методом №6 -
резервний метод, відповідач діяв не у
спосіб, що визначений законом,
відповідачем не доведено
правомірності прийнятого ним рішення
щодо визначення митної вартості товару
за вказаним методом.

Між тим, законодавчо встановлена
послідовність застосування різних
методів оцінки митної вартості
означає, що вичерпавши усі можливості
для встановлення рівня митної вартості
товару за одним методом, митний орган
має право послідовно застосовувати
інші методи. Однак у спірному випадку
Запорізька митниця застосувала метод
№6, не дослідивши у повній мірі усі
обставини, які впливали на рівень ціни,
заявленої позивачем.

Зазначаючи про неможливість
використання методу № 1 та наступних
методів для визначення митної вартості
товару, Запорізька митниця послалась
на неподання позивачем додатково
витребуваних митним органом
документів та обмежилась лише наявною
інформацією у митного органу щодо
вартості товарів.

Разом з тим, матеріалами справи
підтверджено надання позивачем
передбачених Порядком декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20.12.06, документів, в тому числі
додатково витребуваних митним органом
з огляду на службові записки позивача
№213-809 від 13.03.2012 та №213-808 від 13.03.2012 (т.1
а.с.45, 124).

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, колегія суддів дійшла висновку,
що подані позивачем митному органу
документи в повній мірі підтверджували
правомірність застосування митної
вартості за ціною контракту, дозволяли
відповідачу визначити митну вартість
товару за першим методом визначення
митної вартості.

Позивачем надані необхідні,
законодавчо встановлені, документи для
підтвердження митної вартості товару,
враховуючи характер правовідносин, що
склався між позивачем та його
контрагентом, у зв'язку з чим позивач,
визначаючи митну вартість товару у
вантажних митних деклараціях за
методом оцінки № 1, діяв у повній
відповідності до ст.267 Митного кодексу
України, яка встановлює метод оцінки
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються.

Відповідно до ст.267 Митного кодексу
України митною вартістю за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, є вартість операції,
тобто ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті за товари, якщо
вони продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби відповідно
до частини другої цієї статті. Ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або які
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов'язаних з продавцем
осіб. Такі платежі можуть бути
здійснені прямо або опосередковано
шляхом переказу грошей, акредитиву,
інкасування або за допомогою інших
розрахунків (вексель, передача цінних
документів тощо). Термін "ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті"
стосується тільки ціни оцінюваних
товарів.

При цьому, при визначенні митної
вартості товарів, які поставляються на
митну територію України, підлягають
врахуванню умови поставки за
зовнішньоекономічними контра ктами,
тривалість зв'язків контрагентів, а
також інші умови, які виступають підста
вами для формування ціни на продукцію.

Докази нездатності позивачем
документально підтвердити заявлену
ним митну вартість товару або докази
наявності у відповідача обґрунтованих
сумнівів щодо достовірності поданих
позивачем документів як підстави для
прийняття відповідачем рішення про
неможливість використання вибраного
декларантом методу митної оцінки, в
матеріалах справи відсутні,
відповідачем, як того вимагає ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України, не подані.

Крім того, з цього приводу колегія
суддів зазначає, що наказом Державної
митної служби України №506 від 29.05.2009
затверджений Порядок заповнення
митним органом рішення про визначення
митної вартості товару, яким
встановлено обов'язкові реквізити, які
має містити рішення митного органу про
визначення митної вартості товару,
зокрема, у графі 33 рішення повинні бути
зазначені обставини, що стали
підставою для прийняття рішення, та
джерела інформації, які
використовувалися митним органом, і їх
реквізити.

Вказана графа містить в собі перелік
тих ознак, за наявності яких митний
орган прийшов до висновку про
неможливість визначення митної
вартості товарів за першим методом та
які доводять обґрунтованість та
законність прийнятого митним органом
рішення.

В даному випадку митним органом
наведені вище приписи не дотримані, при
визначенні митної вартості за 6 методом
митний орган не обґрунтував, з
посиланням на документи, надані
декларантом, причини неможливості
застосування першого методу
визначення митної вартості, внаслідок
чого за відсутності відповідних
доказів рішення митного органу про
визначення митної вартості товару,
прийняті за шостим методом, є такими, що
не відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому є протиправним.

З огляду на викладене, колегія судів
вважає, що судом першої інстанції
зроблений обґрунтований висновок про
протиправність та незаконність
прийнятих відповідачем рішень про
визначення митної вартості за шостим
методом №112030000/2012/000043/2 та
№112030000/2012/000045/2 від 16.03.2012 та Карток
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №112030000/2/00189 та
№112030000/2/00191.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
цих висновків не спростовують.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи в повному обсязі дослідив
обставини, які мають значення для
справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення відсутні, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 у
справі № 0870/7857/12 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко