Справа № 808/1032/14
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року (15 год. 38 хв.)Справа
№ 808/1032/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого - судді О.В.
Конишевої,

за участю секретаря судового засідання
Я.М.Муха

за участю представників

від позивача Гордон Л.Л.

від відповідача Сонгулія В.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Хімлекс»

до: Державної податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

про: визнання протиправним та
скасування податкових повідомлень -
рішень № , № , № від
28.01.2014

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Хімлекс»
(далі - позивач) до Державної податкової
інспекції в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - відповідач) в якому
позивач просить суд визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення - рішення № , №
, № від 28.01.2014.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з підстав
викладених в позовній заяві, вважає, що
податкове повідомлення - рішення
прийняте з порушенням вимог чинного
законодавства. Адміністративний позов
просить задовольнити у повному обсязі,
скасувати податкові
повідомлення-рішення № , № ,
№ від 28.01.2014.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав викладених в запереченнях,
просив у його задоволенні відмовити та
пояснив, що вважає висновки акту
перевірки обґрунтованими, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення такими, що
прийняті з додержанням вимог діючого
законодавства, у зв'язку з чим просила в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши інші наявні у справі
докази у їх сукупності, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій
області згідно з наказом №600 від
22.11.2013р. та направленнями на перевірку у
період з 02.12.2013р. по 20.12.2013р. було
проведено планову виїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового та валютного
законодавства за період з 01.10.2010р. по
30.06.2013р., якою встановлено порушення:

1. п.п.5.2.1. п.5.2., абз.4 пп.5.3.9, п.5.3, ст.5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 22.05.1997 року
№283/97-ВР (зі змінами та доповненнями),
абз. «в» пп.14.1.11, пп.14.1.27, п.14.1 ст.14, пп.135.5.4
п.135.5, ст.135, п.138.2 ст.138, Податкового
кодексу України, в результаті якого ТОВ
«ХІМЛЕКС» занижено податок на прибуток
за перевіряємий період у сумі 337516.00грн.,
у тому числі по періодах: за І квартал
2011р. у сумі 95920,00грн., за II квартал 2011р. у
сумі 141128,00грн., за II -III квартали 2011р. у
сумі 204493,00грн., за ІІІ-ІУ квартали 2011р. у
сумі 212286,00грн., за І квартал 2013р. на суму
46659,00грн., за півріччя 2013р. у сумі
29310,00грн. та завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування податку
на прибуток на суму зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податку на прибуток на
загальну суму 333454,00грн., у тому числі по
періодам: за І квартал 2013р. - на суму
242145,00грн., за півріччя 2013р. - на суму
333454,00грн

2. пп.14.1.36,пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.44.1 п.44.3,
п.44.6 ст.44, п.198.3 ст. 198, п. 200.1. ст.200, п.201
Податкового кодексу України, в
результаті якого ТОВ «ХІМЛЕКС» було
занижено податок на додану вартість у
розмірі 261334.00грн.. у тому числі по
періодах: за лютий 2011р. у сумі 65425,00грн.,
за березень 2011р. у сумі 11312,00грн., за
квітень 2011р. у сумі 72720,00грн., за червень
2011р. у сумі 50000,00грн., за серпень 2011р. у
сумі 55100,00грн., за листопад 2011р. у сумі
6777,00грн.

За результатами даної перевірки
складено Акт №147/08-29-22-0108/24514086 від
27.12.2013р.

Ознайомившись з Актом перевірки
позивач не погодився з висновками про
порушення, тому що дані перевірки не
відповідають дійсності та даним
документів, які були надані для
перевірки. У зв'язку з цим позивач
17.01.2014р. подав до відповідача
заперечення до Акту перевірки, які були
частково задоволені відповідачем.

Згідно відповіді ДПІ вих. №626/10/08-29-22-0106
від 24.01.2014р. на заперечення до Акту (далі
за текстом - Відповідь на заперечення)
встановлено порушення :

1. п.п.5.2.1 н.5.2, абзацу 4 п.п.5.3.9 н.5.3 ст.5 ЗУ
«Про оподаткування прибутку
підприємств" від 22.05.1997р. ЛІ283/97-ВР, із
змінами та доповненнями, абз. «в» пп.
14.1.II, п. 14.1 ст.І4, пп. 135.5.4 п.135.5 ст. 135, ПК
України від 02.12.2010 р. № 2755-УІ (зі змінами
та доповненнями), в частині заниження
податку на прибуток за перевіряємий
період у сумі 125 230.00грн.. у тому числі по
періодам:

за І квартал 2011 року у сумі 95 920,00грн, за
півріччя 2013 року у сумі 29 310,00грн.

та завищення від'ємного значення
об'єкта оподаткування податку на
прибуток на суму зменшення від'ємного
значення об'єкта оподаткування податку
на прибуток на загальну суму 333 454 грн.. у
тому числі по періодам:

за І квартал 2013року - на суму 242 145,00грн.,
за півріччя 2013року - на суму 333 454,00грн.

2. пп. 14.1.36, п.14.1.181 ст.14, п. 44.1 п. 44.3, гш.44.6
ст. 44 п.198.3 ст. 198, п.200.1 ст.200, ст.201
Податковою кодексу України від 02.12.10 №
2755-УІ (зі змінами та доповненнями), в
частині заниження податку на додану
вартість у розмірі 76 738.00грн. в т.ч. по
періодах

лютий 2011 року у сумі 65 425,00 грн.; березень
2011 року у сумі 11312,00 грн.

На підставі Акта перевірки
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення форми «Р», а саме:

№ від 28.01.2014 року, відповідно до
якого ТОВ «ХІМЛЕКС» зобов'язано сплати
до бюджету 140056.00грн.., з яких 125230,00грн. -
основний платіж (податок на прибуток), а
14826,25коп. - штрафні (фінансові санкції);

№ від 28.01.2014 року, відповідно до
якого ТОВ «ХІМЛЕКС» зобов'язано сплати
до бюджету 76738.00грн., з яких 76737,00грн. -
основний платіж (податок на додану
вартість), а 1,00грн. - штрафні (фінансові
санкції);

форми «П» № від 28.01.2014 року,
відповідно до якого ТОВ «ХІМЛЕКС»
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток у розмірі: за І квартал 2013р. -
на суму 242145,00грн., за півріччя 2013р. - на
суму 333454,00грн., всього на загальну суму
333454,00грн.

Щодо висновку відповідача про
заниження підприємством суми валових
доходів у сумі 487717.98грн., у зв'язку з чим
занижено розмір авансових внесків за
період з 04.06.2013, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Руф
- Мастер» та ТОВ «ТД Агрінол».

Як зазначено в Акті перевірки (стор. 7
Акту) вартість ремонтних робіт, які
були здійснені ТОВ «Руф-Мастер» у
2009році для позивача була частково
погашена простим векселем серії АА
№0124609 від 30.06.2009р., номінальною вартістю
487717,98грн. строком оплати 30.06.2015р. Даний
вексель позивачем на цей час не
оплачений.

ТОВ «Руф-Мастер» було визнано
банкрутом згідно постанови
Господарського суду Дніпропетровської
області від 15.01.2013р. Відповідач у
зв'язку з визнанням банкрутом ТОВ «Руф-
Мастер» посилаючись на абз. «в» пп.14.1.11,
п.14.1. ст. 14 ПК України «безнадійна
заборгованість» прийшов до
необґрунтованого висновку, що
позивачем неправомірно занижено суму
валових доходів у розмірі 487717.98грн.

Проте, як зазначалось у запереченнях на
акт, відповідно до листа ТОВ «Південна
інвестиційна компанія» вих.№39 від
19.12.2011р. з листопада 2011року держателем
простого векселя серії АА №0124609,
емітованого позивачем номінальною
вартістю 487717,98грн., є ТОВ «Південна
інвестиційна компанія».

Тому позивач за цим векселем повинен
здійснити платіж вже на користь ТОВ
«Південна інвестиційна компанія» у
разі його пред'явлення відповідно до
положень Конвенції, якою запроваджено
«Уніфікований закон про переказні
векселі, та прості векселі» та Законом
України «Про обіг векселів в Україні».

ТОВ «Південна інвестиційна компанія»
на сьогоднішній день є держателем
простого векселя серії АА №0124609. що
підтверджується листом-відповіддю
вих.№03 від 05.02.1014р. на лист-запит
позивача вих.№0015-1 від 31.01.2014р.

Таким чином, у зв'язку зі зміною
держателя векселя, визнання банкрутом
ТОВ «Руф- Мастер» не є підставою для
визнання безнадійною заборгованість
по простому векселю серії АА №0124609 та
врахування її у валовий дохід
підприємства.

Крім того, податкові декларації з
податку на прибуток підприємства за І
квартал 2013р. та І піврічна 2013року
відображають понесені позивачем за цей
період збитки та відповідають даним
податкового та бухгалтерського обліку.

У зв'язку з чим, суд вважає висновок
зроблений відповідачем у акті
перевірки є не обгрнутованим та таким,
що не відповідає закону.

Щодо висновку Відповідача про
завищення підприємством валових
витрат суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідач в акті перевірки зазначає,
що позивачем завищено валові витрати
та податковий кредит при здійсненні
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Руф-Мастер» у зв'язку з не
підтвердженням факту поставки
будівельних робіт. Згідно наданих до
перевірки документів, встановлено, що
підприємство позивача придбавало у ТОВ
«Руф-Мастер» будівельні роботи, для
здійснення яких, необхідна наявність
трудових ресурсів, та ін. основних
засобів.

Судом встановлено, що під час
проведення перевірки не було
витребувано, як того вимагає лист ДПА
України 03.02.2009р. № 2012/7/10-1017, необхідних
для з'ясування факту отримання товару і
робіт ТОВ «ХІМЛЕКС» від ТОВ «ТД
Агрінол» та ТОВ «Руф-Мастер» доказів,
та не проведений аналіз господарської
діяльності підприємства, аналіз
виробничих потужностей, необхідних для
здійснення певних технологічних
процесів та наявності відремонтованих
виробничих та офісних приміщень та
інше.

Підтвердженням реальності
господарської операції між позивачем
та ТОВ «РУФ- Мастер» є наступні
документи: договір підряду №51 від
04.01.2011р.; довідка про вартість виконаних
будівельних робіт за січень 2011р.;
підсумкова відомість ресурсів за
січень 2011р.; акт №2711 виконаних
будівельних робіт за січень 2011р. до
договору підряду №51 від 04.01.2011р.;
податкова накладна №2711 від 27.01.2011р.

Позивач розрахувався за виконані
роботи у безготівковій формі, шляхом
переказу коштів на банківський рахунок
ТОВ «Руф-Мастер». Факт оплати робіт
підтверджується копіями банківських
виписок від 03.02.11р., 15.02.11р., 16.02.11р.,
23.02.11р., 03.03.11р., які містяться в
матеріалах справи.

Підтвердженням реальності
господарської операції між ТОВ
«ХІМЛЕКС» та ТОВ «РУФ- Мастер» є також
наступні документи: договір підряду №86
від 01.03.2011р.; договірна ціна про
вартість будівельних робіт у березні
2011р.; акт №3143 приймання виконаних
будівельних робіт за березень 2011р. до
договору підряду №86 від 01.03.11р.;
податкова накладна №3143 від 31.03.2011р.

ТОВ «ХІМЛЕКС» розрахувалось за
виконані роботи у безготівковій формі,
шляхом переказу коштів на банківський
рахунок ТОВ «Руф-Мастер». Факт оплати
робіт підтверджується копіями
банківських виписок від 13.04.11р., 18.04.11р.,
26.04.11р., які містяться в матеріалах
справи.

Зокрема, в Акті перевірки зазначено, що
позивачем завищено валові витрати та
податковий кредит при здійсненні
фінансово-господарських відносин з ТОВ
«Торговий Дім «Агрінол», у зв'язку з не
підтвердженням факту поставки товару
(сталевої бочки).

Позивачем на підтвердження реальності
господарської операцій між ТОВ
«ХІМЛЕКС» та ТОВ «Торговий дім
Агрінол» надані наступні документи:
договір купівлі-продажу №126 від 29.04.2010р.
та додаткова угода №1 до договору;
специфікація №3 від 28.01.11р.;
рахунок-фактура №АТ-2801020 від 28.01.11р. на
суму 60742,00грн. на оплату товару - бочок;
виписана продавцем видаткова накладна
№ АТ- 2801020 від 28.01.11р. на суму 60742,00грн.;
виписана продавцем податкова накладна
№2801020 від | 28.01.11р. на суму 60742,00грн.

Судом встановлено, що транспортування
бочок здійснювалось відповідно до
товарно-транспортної накладної серії
12ААБ №208747 від 28.01.11р. (копія міститься в
матеріалах справи).

Крім того, придбані у ТОВ «ТД Агрінол»
ТМЦ та ТОВ «Руф-Мастер» роботи були
своєчасно та в повному обсязі
оприбутковані позивачем на підставі
видаткових накладних та актів
приймання виконаних будівельних робіт
із занесенням відповідних операцій в
бухгалтерський облік, оплачені і в
подальшому використані у
господарській діяльності підприємства
для виробництва продукції та її
подальшої реалізації, ремонту
орендованих приміщень, що в свою чергу
призвело до змін в активах
підприємства та його зобов'язаннях, і
реально спричинило зміни майнового
стану платника податків.

В Акті перевірки перевіряючий
зазначив, що «...за наданими документами
придбаний товар у подальшому не було
реалізовано...та використано у
господарській діяльності». Проте,
по-перше, в ході перевірки відповідачем
взагалі не було витребувано жодного
документа щодо подальшого
використання придбаного товару у
господарській діяльності позивача.

По-друге, цей товар (бочки) було
придбано підприємством з метою не
подальшого перепродажу, а з метою
використання у виробництві продукції,
яку було у подальшому реалізовано на
території України.

Судом встановлено, що позивач 28.01.2011р.
придбав товар (бочки 200л 251 шт) у ТОВ
«Торговий дім Агрінол» (код СДРПОУ
32365436) для пакування продукції власного
виробництва: Лак ЕП-547 та Розріджувач
Р-30. Продукція була реалізована:ТОВ
"Виробниче-комерційне товариство"Арго"
видаткова накладна за №177/000001 від
01.02.2011р.; ТОВ "Таламус ЛТД" видаткова
накладна за №153/000001 від 02.02.2011р.;
Підприємство об'єднання громадян
"Керченське учбово-виробниче
підприємство Українського товариства
сліпих видаткова накладна за №248/000001
від 09.02.2011р.;ПАТ "Херсонський завод
гумотехнічних виробів" видаткова
накладна за №230/000001 від 09.02.2011р.; ТОВ
"Інтерфлот-продукт" видаткова накладна
за №268/000001 від 15.02.2011р.; Підприємство
об'єднання громадян "Керченське
учбово-виробниче підприємство
Українського товариства сліпих
"Крим-Пак видаткова накладна за №308/000001
від 17.02.2011р.;ТОВ "Таламус ЛТД" видаткова
накладна за № 330/000001 від 23.02.2011р.; ТОВ
"Вінницький завод пакувальних виробів
"Вінтар" видаткова накладна за №379/000001
від 02.03.2011р.

По-третє, будівельні роботи були
виконані ТОВ «Руф-Мастер» для
здійснення господарської діяльності
позивача, а саме - з метою реконструкції
та ремонту орендованих позивачем
приміщень відповідно до договору
оренди приміщення №10/2010 від 01.06.2010р.
(виробництво склопластику) та договору
оренди приміщень №1/2011від 01.02.2011р. (офіс
та складські приміщення).

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Як зазначено у ч.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(ч.2 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»).

Первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення (п.2.1 «Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку» затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88).

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платниками
податків вносяться відповідні зміни до
податкової звітності у порядку,
визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивач веде
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань згідно вимог
вищезазначених нормативно-правових
актів.

Згідно з пп. 14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу. Правила формування
податкового кредиту платниками
податку на додану вартість визначені
ст.198 Податкового кодексу України.

Згідно з п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Зміст вище зазначеної норми Закону дає
підстави стверджувати, що вказана
норма містить імперативну норму, тобто
у разі, якщо у платника податку списані
грошові кошти у якості оплати товару
(робіт, послуг) та/або йому відвантажено
товари (послуги), однак даний факт не
підтверджується податковою накладною,
платник податку не має права на
декларування податкового кредиту. В
даному випадку податкові накладні
позивачем надавалися і під час
перевірки і у судовому засіданні.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст.198
Податкового кодексу України).

Згідно з абз.3 п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України у разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Відповідно до аналізу вказаних норм
передбачено єдину підставу для
формування податкового кредиту -
наявність у платника податку належно
оформленої податкової накладної.

Позивач отримав від ТОВ «ТД «Агрінол»
оформлену належним чином податкову
накладну №2801020 від 28.01.11р. на суму 60 742,00
грн., у т.ч. ПДВ 20% - 10 123,67грн.

Крім того, позивачем було отримано від
ТОВ «Руф-Мастер» оформлені належним
чином податкову накладну №2711 від
27.01.11р. на суму 331804,68грн., у т.ч. ПДВ 20% -
55300,78грн.; податкову накладну №3143 від
31.03.11р. на суму 67872,68грн., у т.ч. ПДВ 20% -
11312,11грн.

На момент видачі позивачу податкових
накладних ТОВ «ТД «Агрінол» та ТОВ
«Руф-Мастер» були зареєстровані
платниками податків на додану
вартість, а отже відсутні підстави
вважати видані ними податкові накладні
недійсними. Вказані податкові накладні
відповідають вимогам ст.201 ПК України.
До податкового кредиту віднесені суми
податку на додану вартість, що фактично
сплачені в вартості товарів та робіт
отриманих від ТОВ «ТД «Агрінол», ТОВ
«Руф- Мастер».

Зважаючи на наведені вище законодавчі
приписи, а також на те, що позивачем
правомірно віднесено до складу валових
витрат вартість придбаних у
контрагентів товарів та робіт,
формування нашим підприємством
податкового кредиту на підставі
отриманих від продавців (підрядників)
податкових накладних є правомірним та
таким, що відповідає вимогам положень
Податкового кодексу України.

Таким чином, пред'явлені до перевірки
документи оформлені належним чином,
підписані повноважними особами
підприємств, завірені печатками
підприємств та повністю підтверджують
факт здійснення операцій і, відповідно,
право позивача на включення до складу
податкового кредиту та валових витрат
відповідних сум по операціям з ТОВ
«Торговий дім Агрінол», ТОВ
«Руф-Мастер».

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що висновки Акту
є безпідставними, необґрунтованими та
такими що не відповідають діючому
законодавству України, у зв'язку з цим
прийняті податкові повідомлення -
рішення є протиправними та підлягають
скасуванню.

Відповідно до п.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням викладеного,
відповідачем не доведено
правомірність прийняття спірних
рішень, внаслідок чого суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158, 160- 164 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області форми
«Р» № , № від 28.01.2014 та форми
«П» № від 28.01.2014

Стягнути з Державного Бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хімлекс» судовий
збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанову в повному обсязі виготовлено
10.04.2014.

Суддя О.В.
Конишева