Справа № 9101/188740/2012
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2014 рокусправа № 2а-6619/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Олефіренко Н.А.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м.Дніпропетровську ради на постанову
Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 27 лютого 2012 року
у справі №2а-6619/11 за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м.Дніпропетровську ради про
зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

16.12.2011 року позивач звернувся до суду з
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у
м.Дніпропетровську ради та просить
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити недоплачену щорічну разову
грошову допомогу на оздоровлення за 2011
рік та в подальшому.

Постановою Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 27 лютого 2012 року
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправною
бездіяльність та зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Ленінської районної
у м.Дніпропетровську ради виконати
перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за 2011 рік, з
урахуванням раніше отриманої суми.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову і прийняти нову
про відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987 році ІІ категорії, та користується
пільгами, встановленими ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС ІІ категорії
виплачується у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат;

Станом на час виникненні спірних
правовідносин, нормативних актів
Кабінету Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
приймалося.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у 2011 році нарахування одноразової
допомоги на оздоровлення повинно
здійснюватися відповідно до ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення
суперечить положенням Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а отже,
виходячи із загальних принципів
пріоритетності законів над
підзаконними актами, вказана Постанова
застосуванню не підлягає.

Тому висновки суду першої інстанції
щодо виплати одноразової допомоги у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат за 2011 рік є обґрунтованими.

Право позивача на отримання щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат не
залежить від наявності чи відсутності
грошових коштів та належного
фінансування, таке право надане
державою і закріплено Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи управління праці та соціального
захисту населення України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті допомоги саме у розмірах, які
нею ж визначені та закріплені в Законі.

Доводи відповідача щодо правомірності
своїх дій з посиланням на відсутність
бюджетних коштів для повної реалізації
програми з виплат щорічної допомоги
інвалідам війни суд до уваги не
приймає, оскільки питання фінансування
цих видатків не є предметом спору, що
розглядається. Проблеми надання
бюджетних коштів Управлінню для
виконання покладених на нього
обов'язків у справах цієї категорії
виходять за межі заявлених вимог і
судом першої інстанції не
розглядалось.

Крім цього і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст.17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх обов'язків
(справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.)

З огляду на викладене, суд не вбачає
підстав для зміни або скасування
постанови суду першої інстанції, отже
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, постанову суду першої
інстанції - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, ст.205, ст. 206
КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Ленінської районної у
м.Дніпропетровську ради залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м.Дніпропетровська від 27 лютого 2012 року
у справі №2а-6619/11 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров