Справа № 2а/0470/7267/11
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/74988/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26.07.2011р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 21.06.2012р. у справі

за позовом Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

до відповідача Обласного комунального
підприємства культури
«Дніпропетровський академічний театр
опери та балету»

про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені, -

В С Т А Н О В И В :

1.07.2011р. до суду з позовом про
стягнення з Обласного комунального
підприємства культури
«Дніпропетровський академічний театр
опери та балету» (далі Підприємство)
435073,92грн. звернулось Дніпропетровське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів (далі Фонд). Свої
вимоги позивач обґрунтував тим, що
відповідачем, в порушення вимог Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», не
забезпечено створення робочих місць
для інвалідів у відповідності до
нормативів. На цій підставі позивач
просив стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
в сумі 352400,88грн. та пеню в сумі 82673,04грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26.07.2011р., залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 21.06.2012р., в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями,
Фонд звернувся з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просив їх скасувати та задовольнити
позов. При цьому, позивач зазначив, що
суди дійшли помилкового висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

Рішення судів попередніх інстанцій є
законними та обґрунтованими, оскільки
ухвалені відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених залученими до справи
доказами.

Під час розгляду справи судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступне.

Відповідача зареєстровано у Фонді як
роботодавця - юридичну особу, що
використовує найману працю. Відповідно
до звіту Підприємства про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2008р.,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу складає
442 особи, отже, згідно зі ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» (далі
Закон №875-XII), для відповідача норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів складає 18 робочих місць. В
той же час, станом на подання
відповідачем звіту, на підприємстві
працювало 6 інвалідів.

Частиною першою статті 20 Закону
№875-XII встановлено, що підприємства, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до ст. 218 ГК України
учасник господарських відносин
відповідає, зокрема, за порушення
правил здійснення господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
всіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Під час розгляду справи відповідач
надав докази того, що ним було вжито
всіх залежних від Підприємства заходів
для запобігання порушення вимог Закону
№875-XII.

Так, відповідачем надано докази
своєчасного повідомлення центру
зайнятості про наявність вакансій, на
які можуть бути влаштовані інваліди.
При цьому, з матеріалів справи не
вбачається, що Підприємством було б
відмовлено в прийнятті на роботу
інвалідам, які направлялись до
відповідача на працевлаштування.

З огляду на це, та враховуючи приписи
ст.ст.18, 181 Закону №875-XII, які не
передбачають обов'язку підприємства
самостійно здійснювати дії по підбору
та працевлаштуванню інвалідів, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про відсутність
підстав для стягнення з Підприємства
адміністративно-господарських
санкцій.

Відповідно до ст. 224 КАС України, суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231, 254
КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Дніпропетровського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26.07.2011р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 21.06.2012р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України в
порядку, передбаченому ст.ст. 235-244 КАС
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є. Донець

В.Ф. Мороз