Справа № 2а-1486/2010
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 березня 2014 року Справа № 9104/19018/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
головного управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області на
постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 09
листопада 2010 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області про визнання
дій неправомірними і зобов'язання
здійснити перерахунок доплати до
пенсії як непрацюючпму пенсіонеру і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 21.10.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області в якому просив
визнати неправомірними дії,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок і виплату доплати до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру за
проживання у зоні посиленого
радіологічного контролю в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам віднесеним до
категорії 2, 3, 4, у розмірі 15% мінімальної
пенсії за віком з 01.10.2007 року по даний
час (на день ухвалення рішення суду).

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 09
листопада 2010 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позовні
вимоги задоволено частково, визнано
неправомірними дії головного
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області, зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок і
виплату позивачу доплати до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, що проживає в
зоні посиленого радіоекологічного
контролю, за періоди з 01.10.2007 року 31.12. 2007
року, з 22.05.2008 року по 21.10.2010 року у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати за місяць, та додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі
15% мінімальної пенсії за віком за
вказані періоди з урахуванням
виплачених сум, в решті позовних вимог
відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції головне управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільської області оскаржило його
в апеляційному порядку, вважає, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
положення Закону України про
«Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», визнані
неконституційними рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
року. Тому обчислення і виплата
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам віднесеним до 4
категорії згідно Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
здійснюється відповідно до п. 4
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року №530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян», у розмірі 5% прожиткового
мінімуму, встановлених для громадян,
які втратили працездатність. Судом
першої інстанції не взято до уваги
доводи головного управління стосовно
того, що в пункті 4 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» зазначено, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
установлений на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно із цим
законом.

Апелянт також, зазначив, що відповідно
ст. 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції, що діяла до
01.01.2008 року) пенсії непрацюючим
пенсіонерам, які проживають у зоні
посиленого радіологічного контролю
підвищується у розмірах, встановлених
громадянам, які працюють на цих
територіях, згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 № 836 р. «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали» внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмір доплати становить 5
грн. 20 коп.

Головне управління Пенсійного фонду
України в Тернопільській області
посилається на те, що для звернення до
адміністративного суду за захистом,
прав, свобод та інтересів,
встановлюється піврічний строк, який,
якщо не встановлено інше обчислюється
з дня коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів (ст. 99 КАС
України). Пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для залишення без розгляду
адміністративного позову )ст. 100 КАС
України).

На підставі вище викладеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести нове рішення в
якому відмовити в задоволенні позовних
вимог.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської
катастрофи 4-ї категорії, який постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю, що
підтверджується копією посвідчення (а.
с. 6).

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 39 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю
підвищуються у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати, а
відповідно до ст. 51 цього ж Закону
особам, віднесеним до категорії 4,
щомісячно призначається додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
за віком. Вказані розміри підвищення до
пенсії та додаткової пенсії зазнали
змін, що відбулись відповідно до п.п.9,
п.п.13 п.28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», який
набрав чинності 01 січня 2008 року. Проте,
рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними та такими, що
втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення, а тому, дані статті
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» залишились чинними в
первинній редакції.

Відповідач виплачував позивачу
підвищення до пенсії та додаткову
пенсію в розмірах, передбачених
постановами Кабінету Міністрів
України від 28 травня 2008 року №530 «Деякі
питання соціального захисту окремих
категорій громадян» та від 26 липня 1996
року № 836 «Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що є
значно меншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції правильно виходив з
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами при визначенні
позивачу розмірів підвищення до
пенсії, а відтак, вірно вважав, що
застосуванню підлягають ст.ст. 39, 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не згадані вище
постанови уряду, оскільки останні
істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
визначеного законом, при цьому, вірно
вважав, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого
Закону не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Згідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорії, та розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

З огляду на це суд першої інстанції
правильно вважав, що позивач має право
на проведення перерахунку та виплату
доплати до пенсії та додаткової пенсії,
відповідно до ч. 2 ст. 39, ст. 51 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, суд першої інстанції невірно
застосував вимоги ч. 2 ст. 99 КАС України
згідно якої для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вище викладене, приймаючи
до уваги дату звернення позивача до
суду із розглядуваним позовом (21.10.2010
року), відсутність поважних причин для
поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 01.10.2007 року
по 20.04.2010 року включно слід залишити без
розгляду.

Стосовно решти позовних вимог, то
колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню за період з
21.04.2010 року по 09.11.2010 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, а також має місце
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ч . 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 3 ч.
1 ст. 198, ст. 202, ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України в
Тернопільській області задовольнити
частково, скасувати постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 09 листопада
2010 року у справі № 2а-1486/10.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії головного управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області щодо невиплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії згідно ст.
39, Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та додаткової пенсії
згідно ст. 51 Закону України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати головне управління
Пенсійного фонду України в
Тернопільській області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1, як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю підвищення до пенсії у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати, передбаченого ч. 1 та ч. 2 ст. 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та як особі, яка віднесена
до категорії 4 додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 15%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
21 квітня 2010 року по 09 листопада 2010 року
з врахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Позовні вимоги за період з 01.10.2007 року
по 20.04.2010 року включно залишити без
розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин