Справа № 2а-3650/12/2670
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Приватного
підприємства «Тіпікон» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21 січня 2013 року у справі
за адміністративним позовом
Приватного підприємства «Типікон» до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
Державної податкової служби про
скасування податкових повідомлень-
рішень,

ВСТАНОВИЛА

У березні 2012 року позивач Приватне
підприємство «Тіпікон» звернулися в
суд з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі міста Києва
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.12.2011 року
№, №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21 січня 2013 року позивачу відмовлено в
задоволені позовних вимог.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким вимоги позивача
задовольнити.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі міста Києва
Державної податкової служби проведено
камеральну перевірку податкової
звітності з податку на прибуток
Приватного підприємства «Тіпікон», за
результатом якої складено акт від
23.11.2011 року №12858/15-1-34810744.

Проведеною перевіркою встановлено, що
позивачем в декларації за ІІ-ІІІ
квартали 2011 року завищено р.06.6 (від'ємне
значення об'єкту оподаткування
попереднього звітного (податкового)
періоду) на суму 21 333 249,00 грн., що
призвело до заниження об'єкта
оподаткування (р. 07 декларації) за
ІІ-ІІІ квартали 2011 року на суму 756 602,00
грн..

Ні підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 08.12.2011 року
№, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 20 580 647,0 грн. та податкове
повідомлення-рішення від 08.12.2011 року
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 173 098,0 грн..

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
податковий орган під час перевірки
неправильно застосував норми
податкового законодавства, а суд
першої інстанції не з'ясував всіх
обставин справи та не дослідив
особливості застосування перехідних
положень Податкового кодексу України.

Колегія суддів, дослідивши матеріали
справи та доводи, викладені в
апеляційній скарзі приходить до
висновку, про законність,
правомірність і обґрунтованість
позиції суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
в декларації за ІІ-ІІІ квартали
позивачем в складі витрат звітного
періоду відображено в р. 06.6 (від'ємне
значення об'єкта оподаткування
попереднього (звітного) періоду) суму 21
333 249,0 грн..

В декларації за перший квартал 2011 року
рядок 08 (об'єкт оподаткування)
становить «мінус» 21 333 249,00 грн..

В складі витрат І кварталу 2011 року
позивачем відображено в р. 04.9 (від'ємне
значення об'єкта оподаткування
попереднього звітного (податкового)
періоду) суму 21 569 438,0 грн., яка
формується за рахунок збитків, що
сформувались станом 01.01.2011 року.

Таким чином, від'ємне значення об'єкта
оподаткування (збиток) відображене в І
кварталі 2011 року формується зі збитків,
що утворились станом на 01.01.2011 у сумі 21
569 438,0 грн..

Відповідно до пункту 1 підрозділу 4
розділу ХХ Податкового кодексу України
розділ III (податок на прибуток
підприємств) цього Кодексу
застосовується під час розрахунків з
бюджетом починаючи з доходів і витрат,
що отримані і проведені з 1 квітня 2011
року, якщо інше не встановлено цим
підрозділом.

Отже, до 01 квітня 2011 року, при визначені
доходів і витрат платники податків
керувалися нормами Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
який діяв до 01 квітня 2011 року.

Згідно з пунктом 6.1 статті 6 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» якщо об'єкт оподаткування
платника податку з числа резидентів за
результатами податкового року має
від'ємне значення об'єкта
оподаткування (з урахуванням суми
амортизаційних відрахувань), сума
такого від'ємного значення підлягає
включенню до складу валових витрат
першого календарного кварталу
наступного податкового року.
Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками півріччя, трьох кварталів
та року здійснюється з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування попереднього року у
складі валових витрат таких податкових
періодів наростаючим підсумком до
повного погашення такого від'ємного
значення.

У 2010 році норми цього пункту діяли з
урахуванням особливостей,
встановлених пунктом 22.4 статті 22 цього
Закону.

Відповідно до пункту 22.4. статті 22
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» у 2010 році у
складі валових витрат платника податку
враховується 20 відсотків суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування з податку на прибуток,
яке утворилося станом на 1 січня 2010
року. У 2011 році сума від'ємного
значення, яка відповідно до абзацу
першого цього пункту не була врахована
у складі валових витрат, та від'ємне
значення об'єкта оподаткування, яке
виникло у 2010 році, підлягають включенню
до складу валових витрат у порядку,
встановленому статтею 6 цього Закону,
без обмежень, встановлених цим пунктом.

Згідно з пунктом 3 підрозділу 4 Розділу
ХХ Податкового кодексу України пункт
150.1 статті 150 Кодексу застосовується у
2011 році з урахуванням такого: якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення.

Колегія суддів вважає, що наведені вище
норми свідчать, що право платника
податків на включення до витрат
другого календарного кварталу 2011 року
показника від'ємного значення за
підсумками першого кварталу 2011 року
пов'язується лише з діяльністю
платника податків у цьому кварталі.

А тому, у зв'язку із набранням з 01.04.2011
року чинності розділом ІІ Податкового
кодексу України та відсутності у ньому
посилання на врахування у ІІ кварталі
2011 року від'ємного значення
оподаткування, окрім того, що виник за
результатами діяльності у першому
кварталі 2011 рок, від'ємне значення
об'єкту оподаткування за 2010 рік, що
увійшло до першого кварталу 2011 року
відповідно до п.22.4 ст. 22 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу від'ємного
значення другого кварталу 2011 року не
включається.

Оскільки, на час прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення
від'ємне значення об'єкту
оподаткування за 2010 рік, що увійшло до
першого кварталу 2011 року до складу
від'ємного значення другого кварталу
2011 року не включається, колегія суддів
дійшла висновку про обґрунтованість
позиції суду першої інстанції, що
позивач порушив вимоги п. 3 підрозділу 4
Розділу ХХ Перехідних положень
Податкового кодексу України (в
редакції чинній на час прийняття
такого податкового
повідомлення-рішення).

Колегія суддів звертає увагу апелянта,
що на час прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень позивач
не був наділений правом включення
від'ємного значення об'єкту
оподаткування за 2010 рік, що увійшло до
першого кварталу 2011 року, до складу
від'ємного значення другого кварталу
2011 року, враховуючи, що на час вирішення
справи нормами Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
позивача наділено правом включення
від'ємного значення отриманого за
підсумками першого кварталу 2011 року, у
складі витрат наступних податкових
періодів, шляхом подання уточнюючого
розрахунку.

Отже, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення не позбавляють
позивача права на віднесення
від'ємного значення з податку на
прибуток до наступних звітних
(податкових) періодів шляхом надання
уточнюючого розрахунку, а тому не
порушують права позивача.

Дослідивши позицію суду першої
інстанції та доводи, викладені
позивачем в апеляційній скарзі,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що рішення суду першої
інстанції є законним і обґрунтованим,
та винесене на підставі повного і
об'єктивного аналізу матеріалів
справи.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративній
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На час вирішення справи податковим
законодавством позивача наділено
правом включення від'ємного значення
отриманого за підсумками першого
кварталу 2011 року у складі витрат
наступних податкових періодів у
встановленому цією нормою порядку.
Проте, на час прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень такого
права позивач не мав.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Приватного
підприємства «Тіпікон» - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 січня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
04.04.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Карпушова О.В.