Справа № 337/1516/14-а
Суддя: Курбатова О. М.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/1516/14-а
Провадження № 2-а/337/42/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 р.
м. Запорожжя

Хортицький районний суд м.
Запорожжя у складі судді Курбатової
О.М., розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Хортицкому
районі м. Запоріжжя про визнання
рішення протиправним та його
скасування, зобов'язання вчинити певні
дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління ПФУ в Хортицькому районі м.
Запоріжжя, про визнання рішення
протиправним та його скасування,
зобов'язання вчинити певні дії.

В позові зазначив, що 13.02.2014 року він
звернувся до управління ПФУ в
Хортицькому районі м. Запоріжжя за
призначенням пенсії відповідно до п.
«а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки на цей час
досяг 53 років, та мав стаж роботи більше
20 років, з них більше 7 років працював
повний робочий день на роботах
передбачених списком № 1, затвердженим
Постановою КМУ від 26.01.1991 року №10.

Але рішенням управління Пенсійного
фонду України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя від 21.02.2014 року № 6,
відповідач відмовив позивачу у
призначенні пенсії з підстав відмови у
зарахуванні до стажу за списком №1
періоду до 31.12.1991 року.

Вказане рішення, позивач просить суд
визнати протиправним та його
скасувати, зобов'язати відповідача
зарахувати період його роботи з 14.09.1984
року по 31.08.1992 року до пільгового стажу
за Списком №1, призначити та
виплачувати пенсію з 08.02.2014 року.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2
надала суду заяву про розгляд справи
без участі позивача та його
представника, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, просить позов
задовольнити.

Представник відповідача Константінов
А.В. надав суду заяву про розгляд справи
без його участі, з позовом не згоден,
надав суду письмові заперечення, в яких
зазначив про правомірність рішення
щодо відмови позивачу у призначенні
пенсії з підстав віднесення у період з
01.08.1981 року по 31.12.1991 року професії
слюсаря по ремонту металургійного
обладнання, слюсаря-ремонтника,
зайнятого ремонтом обладнання у місцях
його встановлення, до Списку №2, просив
у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України в
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглядати
справу на підставі доказів наявних в
матеріалах справи, відповідно ч. 6 ст. 128
КАС України в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов обґрунтований та
такий, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників, вивчивши
письмові докази по справі, суд дійшов
до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публiчно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь - якими несприятливими наслідками
для прав, свобод, та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. Відсутність хоча б
однієї з наведених вище ознак, є
підставою для задоволення
адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд
керується принципом верховенства
права (ст. 8 КАС України) відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Згідно із п. 2 Прикінцевих положень
закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» положення Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено умови
призначення пенсій за віком, зокрема
необхідний вік для чоловіків - 60 років.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за віком на пільгових
умовах мають працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам.

Із змісту вказаних норм вбачається, що
підставами для призначення та виплати
пенсії позивачу з моменту досягнення 53
років є саме наявність стажу роботи не
менше 20 років, з них не менше повних 7
років роботи за професією,
передбаченою Списком №1.

Відповідно до копії паспорта позивача
він народився 07.02.1961 року, тобто 07.02.2014
року йому виповнилось 53 роки.

Судом встановлено, що 13.02.2014 року
позивач звернувся до управління ПФУ в
Хортицькому районі м. Запоріжжя із
заявою встановленого зразку про
призначення пенсії та необхідними
документами, зокрема трудовою книжкою,
довідкою ВАТ «Запорізький
металургійний комбінат «Запоріжсталь»
від 29.03.2013 року №281 про підтвердження
пільгового стажу.

Як видно з копії вказаної довідки
ОСОБА_1 безперервно з 14.09.1984 року по
31.08.1992 року працював за професією
електрогазозварника, зайнятого
ремонтом обладнання у місцях його
встановлення на ділянках (робочих
місцях) діючих виробництв ВАТ
«Запоріжсталь» за Списком № 1, що також
підтверджується копією трудової
книжки позивача НОМЕР_1.

Вказана професія, на якій працював
позивач, первинно включена до Списку №
1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників з шкідливими та важкими
умовами праці, затвердженого
постановою КМ СРСР від 26.01.1991 р. № 10,
розділ ІІІ підрозділ 1а код 1030100а-1753а,
розділ ІІІ підрозділ 2а код 1030200а-1753а.

При вирішенні спірних правовідносин
обидві сторони посилаються на
необхідність застосування норм
Порядку застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах (далі - Порядок
застосування списків).

В силу вимог ст. 72 КАС України зазначені
обставини не підлягають додатковому
доказуванню, оскільки визнаються
сторонами, зокрема відповідачем у
наданих суду письмових запереченнях на
даний позов, які долучені до матеріалів
справи.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування
списків до пільгового стажу
зараховується весь період роботи на
відповідних посадах або за професіями
незалежно від дати їх внесення до
Списків за умови підтвердження
документами відповідних умов праці за
час виконання роботи до 21.08.1992 року та
за результатами проведення атестації
робочих місць за умовами праці після
21.08.1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Наведена норма тлумачиться однозначно
та саме в тому розрізі, в якому її
викладає позивач, тобто, у разі
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та результатами проведеної
атестації робочих місць за умовами
праці після 21.08.1992 року до пільгового
стажу має бути зараховано весь період
роботи особи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків.

Відповідно до Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі
довідки, передбаченої п. 20 цього
Порядку, виданої за місцем роботи, а
також архівними установами.

Довідка про підтвердження пільгового
стажу за Списком №1 від 29.03.2013 року №281,
видана позивачу ВАТ «Запоріжсталь»,
містить усі встановлені п. 20
вищевказаного Порядку відомості.

Із змісту заперечень відповідача
вбачається, що його довід про
невідповідність вказаної довідки
вимогам чинного законодавства
ґрунтується лише на особистому
тлумаченні вимог чинного
законодавства, зокрема п. 3 Порядку
застосування списків.

Доказів, які б підтверджували, що
зазначені в довідці відомості не
відповідають змісту первинних
документів на підставі, яких її було
видано, а саме: особової справи,
платіжних відомостей, ЄТКД, штатного
розкладу, наказу про атестацію робочих
місць № 73 від 25.05.1995 року відповідачем
суду не надано.

Крім того, у своїх запереченнях
відповідач, як на підставу для відмови
у задоволенні позову, посилається на п.
3 Порядку застосування списків, тобто
саме на ту норму, якою правомірно
обґрунтовує свої вимоги позивач.

Відповідно до п. 4.3 Порядку
застосування Списків у разі
підтвердження права на пенсію за віком
на пільгових умовах за результатами
атестації робочих місць, вперше
проведеної до 21.08.1997 року (впродовж 5
років після введення в дію Порядку
проведення атестації робочих місць), до
стажу, який дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, зараховується
весь період роботи на даному
підприємстві у виробництвах,
передбачених Списками.

Як вбачається з матеріалів справи
атестація робочого місця ОСОБА_1 за
Списком №1 вперше була проведена
згідно із Наказом про атестацію
робочих місць від 25.05.1995 року № 73, тобто
до 21.08.1997 року, тому, у відповідності до
вищевказаних норм, весь період його
роботи за період з 14.09.1984 року по 31.08.1992
року має бути зараховано до стажу, який
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах за Списком №1.

Відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» рішення про призначення
та перерахунок пенсій приймаються
районними управліннями Пенсійного
фонду України за місцем проживання
пенсіонерів.

Тобто обов'язок по нарахуванню та
виплаті пенсії позивачу покладено на
управління ПФУ у Хортицькому районі м.
Запоріжжя за місцем проживання
позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Між тим, відповідачем не представлено
доказів правомірності ухвалення
оскаржуваного рішення та доказів
повного і обґрунтованого розгляду
звернення позивача за призначенням
пенсії.

Наведене свідчить, що відповідач,
відмовляючи позивачу у зарахуванні
спірного періоду роботи до пільгового
стажу за Списком №1 та у призначенні
пенсії з 0 8.02.2014 року, діяв
усупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції
України, згідно з якою органи державної
влади зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що оскаржуване
рішення відповідача не відповідає
встановленим у ч. 3 ст. 2 КАС України
критеріям визначення правомірності
рішень суб'єктів владних повноважень,
тому є протиправним та підлягає
скасуванню, із зобов'язанням
відповідача зарахувати стаж роботи
позивача за період з 14.09.1984 року по
31.12.1991 року за Списком №1, призначити та
здійснити виплату пенсії з 08.02.2014 року з
урахуванням різниці, яка вже була
виплачена.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України,
ст. 4, ч. 3 ст. 24, ч. 1 ст. 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», п.п. 3, 4.3
«Порядку застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах», ч. 4 ст. 9, ст. ст. 10,
11, 18, ч. 1 ст. 41, 71, 72, ч. 4 ст. 122, 158, 163, 185, 186
КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати рішення управління Пенсійного
фонду України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя від 21.02.2014 року № 6 щодо
відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1
протиправними та його скасувати.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Хортицькому районі м.
Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 весь
період його роботи 14.09.1984 року по 31.08.1992
року до пільгового стажу з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за Списком № 1, у зв'язку з чим
призначити та виплачувати ОСОБА_1
пенсію за віком на пільгових умовах
відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» з
08.02.2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови через Хортицький районний
суд м. Запоріжжя.

Суддя:
О.М. Курбатова