Справа № 253/1849/14-а
Суддя: Федько С. П.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя: Федько С. П.
Справа № 253/1849/14-а
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2014 року Центрально-Міський
районний суд міста Горлівки Донецької
області в складі : головуючого судді
Федько С.П.,

при секретарі Бродніковій І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду в місті Горлівка
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Центрально-Міського
управленні праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради, третя особа Державна
казначейська служба України, про
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
адміністративним позовом, в якому
зазначила, що вона є матір'ю ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим перебуває
на обліку у відповідача. Їй як
застрахованій особі було призначено
допомогу у розмірі, який не відповідає
вимогам Закону. Просить визнати
неправомірними дії
Центрально-міського управління праці
та соціального захисту населення
Горлівської міської ради щодо відмови
перерахувати та виплатити державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з серпня 2013 року по день
ухвалення судового рішення.
Зобов'язати Центрально-міське
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради здійснити донарахування та
виплату за рахунок коштів Державного
бюджету України на її користь допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком 6 років за
період з серпня 2013 року по день
ухвалення судового рішення.

Позивач у судове засідання не
з'явилася, надавши заяву про можливість
розгляду справу за її відсутності.

Інші особи, що беруть участь у справі,
не з'явились, про розгляд справи
повідомлені належним чином.

Дослідивши у судовому засіданні
матеріали справи і обговоривши доводи
адміністративного позову та
заперечення на нього, суд дійшов до
наступного.

В судовому засіданні
встановлено, що позивач є матір'ю
дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Законом України 2811-Х11 "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено
гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення.
Тобто, Закон України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" є спеціальним
законом, що регулює правовідносини,
пов'язані з призначення та виплатою
державної допомоги на неповнолітніх
дітей.

Умови призначення допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку передбачені статтею 14
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", при цьому зазначений
закон не передбачає обмежень чи
особливих умов або розподілу осіб, що
мають право на отримання такої
допомоги.

Статтею 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Статтею 1 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми" встановлено,
що порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми та
перелік документів, необхідних для
призначення допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

До ст.15 Закону № 2811-ХІІ вносились зміни,
а дія статті зупинялась іншими
законами.

Так, Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008р. та про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» ст.15 Закону № 2811-ХІІ викладено
в наступній редакції: "Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається в розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень". Проте,
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008р.» Розділ І цього Закону
набирає чинності з 01.01.2008р. і діє по
31.12.2008р. Отже, з 1.01.2009р. ст.15 Закону №281 XII
відновила попередню редакцію,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Проте, ст. 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік
установлено, що у 2009 р. допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Аналогічним чином врегульовані
правовідносини у 2010р. ст.45 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік».

В зв'язку з тим, що у передбачений
законом спосіб положення Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» не визнано
неконституційними та не скасовано, у
2009-2010 р. допомога при народженні дитини
та по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку призначалась та
виплачувалась у відповідності до п. 22
Постанови КМУ №1751 від 27.12.2001р. «Про
затвердження Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми».

Оскільки ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» про
бюджети на 2012-2013 роки, ані іншими
Законами, не встановлювалось на 2011-2013
роки інший, ніж у Законах №2811-ХІІ та
№2240-111 розмір допомоги, а дії Законів
про бюджет діяли, відповідно, лише у 2009
та 2010 роках, спірні правовідносини з
01.01.2011 регулюються Законами №2811-ХІІ та
№2240-111, а положення Постанови КМУ №1751 в
27.12.2001р. в тій частині, в якій воно
суперечить названим законам,
застосовуватися не може. Отже, з 01.01.2011р.
у Управління виник обов'язок
здійснювати виплату державної
допомоги в розмірах, передбачених
Законом №2811-ХІІ .

Така правова позиція викладена в
постанові Вищого адміністративного
суду України від 21.08.2011 року по справі №
К/9991/33496/12 та в постанові Верховного
Суду України від 25.12.2012 року.

Згідно з ч. 2 ст. 161 Кодексу
адміністративного судочинства України
при виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З метою захисту прав позивача,
суд вважає за необхідне вийти за межі
позовних вимог та вирішити питання
щодо зобов'язання управління
соціального захисту населення
здійснити перерахунок та виплату на
користь позивача допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести років
по день винесення рішення судом, тобто,
по 22 квітня 2014 року.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що позивач має право на
перерахунок та виплату їй недоплаченої
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 14 серпня 2013 року по день
винесення рішення судом, тобто, по 22
квітня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 6, 7, 69-71, 159-163 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити. Визнати
неправомірними дії
Центрально-міського управління праці
та соціального захисту населення
Горлівської міської ради щодо відмови
ОСОБА_1 перерахувати та виплатити
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 14 серпня 2013 року по 22
квітня 2014 року.

Зобов'язати Центрально-міське
управління праці та соціального
захисту населення Горлівської міської
ради здійснити перерахунок та виплату
за рахунок коштів Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести
років за період з 14 серпня 2013 року по 22
квітня 2014 року з урахуванням фактично
виплачених сум.

Постанова у повному обсязі
складена 22 квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили,
якщо після закінчення строку подання
апеляційної скарги (десяти днів з дня
проголошення постанови, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України - протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови) апеляційна
скарга не буде подана.

Постанова може бути оскаржена в
Донецький Адміністративний
Апеляційний суд через
Центрально-Міський районний суд міста
Горлівки шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя:
С. П.
Федько