Справа № 9101/177620/2012
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2014 рокусправа № 2а-2236/11
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Олефіренко Н.А.

суддів: Головко
О.В. Суховарова А.В.

ційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради на постанову
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 29 грудня
2011 року у справі № 2а-2236/11 за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради про зобов'язання вчинити
певні дії,

в с т а н о в и в:

30.11.2011 року позивач звернувся до суду з
позовом до управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради, в якому просив визнати
протиправними дії та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату щомісячної компенсації у
розмірі 50% мінімальної заробітної
плати на доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
відповідно до п.6 ст.30 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за 2010 та 2011
роки.

Постановою Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 29
грудня 2011 року позовні вимоги
задоволені: визнано протиправними дії
та зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради, згідно з п.6 ст.30 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
провести позивачеві перерахунок
щомісячної компенсації в розмірі 50%
мінімальної заробітної плати на
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2010 та 2011 роки.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
про відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач має
доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має
статус дитини, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією посвідчення серії НОМЕР_1
(а.с.5)

Батько дитини, ОСОБА_1, віднесений до 2
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною першою статті 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

Статтею 30 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи"потерпілим дітям,
зазначеним у пунктах 1 - 6 статті 27 цього
Закону, та їх батькам передбачено
надання гарантованих державою
компенсацій та пільг.

Згідно п. 6 ст. 30 Закону України «Про
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щомісячна виплата в
порядку та розмірі, встановлених
Кабінетом Міністрів України, незалежно
від інших виплат на кожну дитину
шкільного віку, яка евакуйована із зони
відчуження або народилася після 26
квітня 1986 року від батька, який на час
настання вагітності матері, має
підстави належати до категорії 1 або 2,
або матері, яка на час настання
вагітності або під час вагітності має
підстави належати до категорії 1 або 2, а
також на кожну дитину, яка проживала у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення з моменту аварії до
прийняття постанови про відселення.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

При цьому надання законодавцем
Кабінету Міністрів України права
визначати порядок виплат особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, не означає, що останній,
встановлюючи такий порядок, може
допустити звуження змісту та обсягу
прав таких осіб, встановлених цим же
Законом. Тобто, Кабінет Міністрів
України повинен був встановити
зазначений порядок, не порушуючи
положень цього Закону.

Наявність у позивача права на
призначення щомісячних виплат в
розмірі 50 процентів мінімальної
заробітної плати є визначальною для
вирішення даного спору, крім того це
право гарантується Конституцією
України (частина 2 статті 46 Конституції
України).

Крім того, право позивача на отримання
щомісячних виплат в розмірі 50%
мінімальної заробітної плати на дитину
шкільного віку, відповідно до ст. 30
Закону України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
залежить від наявності чи відсутності
грошових коштів та належного
фінансування, таке право надане
державою і закріплено Законом України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи управління праці та соціального
захисту населення України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті компенсації саме у розмірах,
які нею ж визначені та закріплені в
Законі.

Крім того, практика Європейського суду
з прав людини, яка відповідно до ст.17
Закону України «Про виконання рішень
та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх обов'язків
(справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.)

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Вирішуючи цей спір, з огляду на
загальні засади пріоритету законів над
підзаконними нормативними актами, при
визначенні розміру згаданої виплати
застосуванню підлягає саме ст. 30 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
постанова Кабінету Міністрів України
"Про встановлення розмірів виплат
деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" №649 від 20.04.2007р., яка істотно
звужує обсяг установлених законом прав
позивача.

За таких обставин правильним є
висновок суду першої інстанції щодо
неправомірності дій відповідача по
виплаті позивачу щомісячної допомоги
на дитину в розмірах, встановлених
зазначеною постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.2007р. № 649 та
дійшов вірного висновку про наявність
у позивача права на отримання
щомісячної компенсації в розмірі 50%
мінімальної заробітної плати на
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з тим, суд першої інстанції не
прийняв до уваги наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Однак, судом першої інстанції ухвалу
про поновлення строку звернення до
суду постановлено не було, висновки
щодо поважності причин пропуску строку
звернення до суду викладені в
оскаржуваній постанові суду.

При цьому суд першої інстанції прийшов
до помилкового висновку про наявність
поважних причин пропуску строку
звернення до суду виходячи з
наступного.

Закон України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та зміни до нього офіційно
опубліковано в періодичних виданнях
після їх прийняття. Отже, положення цих
правових актів є загальнодоступними.

Оскільки виплати на дитину є
щомісячними, позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду
з моменту коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради в частині позовних щодо
визнання дій протиправними та
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії за період з 01 січня 2010 року по 29
травня 2011 року, включно, залишити без
розгляду, у зв'язку з пропуском строку
звернення до адміністративного суду.

З огляду на викладене, суд вважає за
необхідне постанову суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення.

Керуючись ст. 195, ст. 197, ст. 198, ст. 202, ст.
205, ст. 207 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради задовольнити частково.

Постанову Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 29
грудня 2011 року у справі № 2а-2236/11
скасувати та прийняти нову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради щодо ненарахування та
невиплати на користь ОСОБА_1 щомісячної
виплати у розмірі 50% мінімальної
заробітної плати на дитину - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до п.6 ст. 30
Закону України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» -
протиправними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради здійснити нарахування та
виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячні
виплати у розмірі 50% мінімальної
заробітної плати на дитину - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до п.6 ст. 30
Закону України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з 30 травня
2011 року з урахуванням вже виплачених
сум.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
визнання дій протиправними та
зобов'язання управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради здійснити нарахування та
виплату щомісячної виплати в розмірі 50%
мінімальної заробітної плати на дитину
шкільного віку, відповідно до п.6 ст. 30
Закону України «Про соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
01 січня 2010 року по 29 травня 2011 року,
включно, залишити без розгляду

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
винесення, є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий:
Н.А. Олефіренко

Суддя:
О.В. Головко

Суддя:
А.В. Суховаров