Справа № 810/1537/13-а
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/45214/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом"Регіоналспецсервіс-проект
компані" до Київської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Київській області про
визнання протиправним та скасування
рішення, стягнення надміру сплачених
коштів за касаційною скаргою Київської
митниці Міндоходів на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2012 року позивач звернувся в
суд із позовом до Київської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Київській області про
визнання протиправним та скасування
рішення, стягнення надміру сплачених
коштів.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2013
року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року апеляційну скаргу позивача
задоволено, постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нову
постанову, якою позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення, залишивши постанову суду
першої інстанції в силі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 16.03.2012 року між
позивачем та компанією YIWU LUXIAN IMP AND EXP CO.,
LINITED укладено контракт №03/12 поставки
товарів. Згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.4 цього
контракту, продавець (YIWU LUXIAN IMP AND EXP CO.,
LINITED) зобов'язується передати у
власність покупця (ТОВ
«Регіоналспецсервіс-проект компані»)
групу господарчих товарів, а останній
зобов'язується прийняти та оплатити їх.
Метою придбання товару є оптова
торгівля. Найменування, кількість та
ціна товару вказується в специфікаціях
/інвойсах, які є невід'ємною частиною
контракту.

З метою здійснення митного оформлення
товару, ввезеного на підставі
вказаного контракту, позивачем
подавалась митна декларація, якою
задекларовано імпорт ряду товарів:
покриття пластмасові для підлоги,
швабри для прибирання в домашньому
господарстві, готові текстильні вироби
для прибирання, щітки та мітли, інші
побутові вироби, країна виробник -
Китай.

Під час митного контролю, а саме при
дослідженні митної декларації та
доданих до неї документів у посадової
особи митного органу виникли сумніви
стосовно заявленої митної вартості.

Зважаючи на наведене вище, керуючись
статтею» 53 Митного кодексу України,
22.10.2012 року митний орган витребував у
позивача наступні додаткові документи:
договір з третіми особами, пов'язаний з
договором про поставку товарів, митна
вартість яких визначається, рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, прайс-лист фірми
виробника, копію митної декларації
країни відправлення, відповідну
бухгалтерську документацію (видаткові
накладні). Позивача було ознайомлено із
даним переліком документів, що
підтверджується відповідним записом
його представника (а.с. 27). 24.10.2012 року
представник позивача повідомив митний
орган про неможливість надати
документи, що витребовувались та
просив надати митну оцінку для випуску
товарів у вільний обіг.

Митним органом прийнято рішення про
коригування такої вартості товарів від
24.10.2012 року №125000004/2012/111620/1, яким було
збільшено розмір митної вартості
імпортованого позивачем товар;, що
призвело до збільшення розміру зборів
за даною поставкою у загальному
розмірі на 62912 53 грн., в тому числі 41497,75
грн. - податку на додану вартість, 21414,78
грн. - ввізного мита.

Зі змісту даного рішення вбачається, що
митним органом було відкориговано
митну вартість задекларованих
позивачем товарів: виробів побутових з
чорних металів, шторок для ванної
кімнати, бамбукових серветок - за
резервним (шостим) методом.

Основним нормативно-правовим актом,
яким врегульовані спірні
правовідносини є Митний кодекс України
від 13.03.2012 року №4495-УІ (далі - Митний
кодекс України, МК України).

Відповідно до статті 49 цього Кодексу,
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів
використовуються для: нарахування
митних платежів; застосування інших
заходів державного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності
України; ведення митної статистики;
розрахунку податкового зобов'язання,
визначеного за результатами
документальної перевірки (стаття 50 МК
України).

Згідно ст.. 52 вказаного Кодексу, за
явлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Частиною 1 ст. 54 МК України передбачено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

У силу вимог пункту 1 частини 4 статті 54
Митного кодексу України, митний орган
під час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Статтею 53 Митного кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 цієї статті перелічені
документи, які підтверджують митну
вартість товарів: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, цю
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт;) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа(якщо товар не є
об'єктом купівлі - продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно частини 3 статті 53 Митного
кодексу України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. Декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті
54 вказаного Кодексу, митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про мишу вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів (ч. 1 ст. 55 МК України).

За правилами статті 264 Митного кодексу
України, якщо митна декларація не
містить усіх відомостей або подана без
документів, передбачених статтею 335
цього Кодексу, чи з порушенням інших
вимог Митного кодексу України, митний
орган відмовляє у прийнятті такої
митної декларації (ч. 11 ст. 264).

У статті 57 вказаного Кодексу
закріплені правила застосування
методів визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту. Згідно ч. 1 цієї
статті, митна вартість визначається за
такими методами: 1) основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Приписами 2-5 частин статті 57 МК України
встановлено, що основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товару передбачена ч.2 ст. 58 МК України.
Так, відповідно до вказаної правової
норми метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Суд апеляційної інстанції, у своєму
рішенні виходив з того, що митним
органом у спірному рішенні зазначено,
що метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції) не застосовується тому, що
декларантом не подано додаткові
документи для підтвердження митної
вартості та у зв'язку із невиконанням
вимог ст.. 58 МКУ. Метод визначення
митної вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів та метод визначення
митної вартості за ціною договору
подібних (аналогічних) товарів не
застосовується у зв'язку з
невиконанням вимог ст.. ст.. 59-60 МКУ.
Методи згідно ст.. 62, 63 не
застосовуються у зв'язку з відсутньою
інформацією щодо ціни складових для
визначення за даними методами.

Враховуючи те, що за наслідками митного
контролю позивачу було відмовлено, при
цьому не надано доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що додаткові
докази митним органом були витребувані
безпідставно та необґрунтовано.

Пунктом 8 статті 55 Митного кодексу
України передбачено, що протягом 80 днів
з дня випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

На виконання зазначеної норми,
позивачем 13.12.2012 року були надані
митному органу додаткові докази на
підтвердження заявленої ним митної
вартості, а саме: договори від
виробника з прайсами, платіжні
доручення, експортна декларація країни
відправлення, видаткові накладні, що
свідчать про реалізацію і ввезеного
товару.

Проте, надані позивачем документи не
були враховані митницею через те, що
вони містять розбіжності та не
містяться належних даних, що позбавляє
митний орган можливості підтвердити
заявлену митну вартість товарів, а
також дає підстави вважати, що позивач
намагається приховати дану інформацію
від митного органу. Крім того, Київська
обласна митниця стверджує, що
документи були подані позивачем без
належного перекладу, на мові оригіналу
- китайській.

Проаналізувавши наведені відповідачем
зауваження до наданих додаткових
доказів, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що такі не стосуються
визначення числового значення
заявленої позивачем митної вартості, а
тому не спростовують можливість
застосування при розрахунку останньої
першого методу - за ціною договору
(контракту). Крім цього, із матеріалів
справи вбачається, що позивачем
первинні документи подані на
українській, російській та англійській
мовах, а всі документа, що складені на
китайській мові - перекладені
українською.

Таким чином, відповідно до наявних
матеріалів справи, позивачем під час
митного контролю і оформлення товарів,
що переміщуються через кордон було
надано митному органу всі необхідні
документи, разом з тим, Київська
обласна митниця, митний пост
«Святошин» прийшов до хибних висновків
про заниження митної вартості
імпортованої продукції та
безпідставно витребував у позивача
додаткові документи.

З огляду на викладене, постанова суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи наданим доказам та
нормам процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської митниці
Міндоходів залишити без задоволення,
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 серпня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді