Справа № 2а-12102/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2010-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2010 року 14:14 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Красновій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «ВІЛЕТА»до третя
особаКиївської міської ради Головне
управління земельних ресурсів
Київської міської ради (Київської
адміністрації)провизнання в частині
нечинним рішення №272/1328 від 02.04.2009р.,за
відповідача -ОСОБА_2третьої особи -не
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 6 вересня 2010 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВІЛЕТА»звернулось з
позовом до Київської міської ради,
третя особа - Головне управління
земельних ресурсів Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про визнання в частині
нечинним рішення №272/1328 від 02.04.2009р.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що приймаючи оскаржуване
рішення Київська міська рада
перевищила надані їй Конституцією
України та Земельним кодексом України
повноваження, що призвело до порушення
прав та інтересів ТОВ «ВІЛЕТА»на
користування земельною ділянкою
відповідно до укладеного договору
оренди земельної ділянки за адресою: м.
Київ, вул. Г. Дніпра, між будинками 38-г та
38-е.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення прийнято у
відповідності до вимог чинного
законодавства України.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася про дату, час та місце
судового розгляду повідомлена
належним чином.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2004 року Київською міською
радою прийнято рішення за №715/2125 про
передачу ТОВ «ВІЛЕТА»земельної
ділянки для будівництва житлового
будинку з приміщеннями
соціально-громадського призначення та
підземним паркінгом на вул. Героїв
Дніпра (між будинками 38-е та 38-г) в
Оболонському районі м. Києва загальною
площею 2731га.

11 березня 2005 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ВІЛЕТА»(далі по тексту -позивач) та
Київської міською радою (далі по тексту
-відповідач) було укладено договір
оренди земельної ділянки строком на 10
(десять) років, відповідно до якого
орендодавець (Київська міська рада) за
актом приймання передачі передає, а
орендар (ТОВ «ВІЛЕТА») приймає в оренду
(строкове платне користування)
земельну ділянку з наступними
характеристиками:

місце розташування -вул. Героїв Дніпра
(між будинками 38-е (тридцять вісім «е»)
та 38-г (тридцять вісім «г»)) в
Оболонському районі м. Києва;

розмір -2731 (дві тисячі сімсот тридцять
один) кв.м.;

цільове призначення - для будівництва
житлового будинку з приміщеннями
соціально-громадського призначення та
підземним паркінгом;

кадастровий номер -:78:043:0164.

2 квітня 2009 року Київською міською
радою прийнято рішення №272/1328 про
відміну рішень Київської міської ради,
зокрема рішення від 18 листопада 2004 року
№715/2125.

Рішенням від 2 квітня 2009 року №272/1328
орендарям запропоновано надати згоду
на розірвання договорів оренди
земельних ділянок та у разі відмови від
розірвання договорів або у разі якщо
відповідь не надійне у встановлений
законодавством термін забезпечити
підготовку та подання позову про
розірвання договорів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази по
справі, суд вважає, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІЛЕТА»підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 6
Закону України «Про столицю України -
місто-герой Київ»від 15.01.1999, № 401-XIV,
місцеве самоврядування у місті Києві
здійснюється територіальною громадою
міста як безпосередньо, так і через
Київську міську раду, районні в місті
ради та їх виконавчі органи.

Згідно до статті 22 Закону України «Про
столицю України - місто-герой
Київ»Київська міська рада та Київська
міська державна адміністрація, зокрема
має право: припиняти право
користування земельними ділянками та
іншими природними ресурсами у
випадках, передбачених чинним
законодавством України; приймати
рішення про звільнення самовільно
зайнятих земельних ділянок та знесення
самовільно збудованих будівель та
споруд без відшкодування витрат,
здійснених за час незаконного
користування.

Відповідно до частини першої статті 9
Земельного кодексу України до
повноважень Київської та
Севастопольської міських рад у галузі
земельних відносин на їх території
належить, зокрема: припинення права
користування земельними ділянками у
випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 188 Господарського
кодексу України від 16.01.2003, № 436-IV, зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідач
відповідно до норм чинного
законодавства пропозицій щодо
розірвання договору оренди ТОВ
«ВІЛЕТА»не надсилав, що
підтверджується довідкою позивача від
21 травня 2010 року №1/21 наявною в
матеріалах справи.

Крім того, судом встановлено, що
позивач вносив орендну плату за
земельну ділянку, що підтверджується
копіями платіжних доручень наявних в
матеріалах справи.

Згідно до частини першої статті 116
Земельного кодексу України від 25.10.2001,
№ 2768-III громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону.

Статтею 153 Земельного кодексу України
передбачено, що власник не може бути
позбавлений права власності на
земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України. У випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України, допускається викуп
земельної ділянки. При цьому
власникові земельної ділянки
відшкодовується її вартість.

Стаття 154 Земельного кодексу України
встановлює, що органи виконавчої влади
та органи місцевого самоврядування без
рішення суду не мають права втручатись
у здійснення власником повноважень
щодо володіння, користування і
розпорядження належною йому земельною
ділянкою або встановлювати
непередбачені законодавчими актами
додаткові обов'язки чи обмеження.
Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування несуть
відповідальність за шкоду, заподіяну
їх неправомірним втручанням у
здійснення власником повноважень щодо
володіння, користування і
розпорядження земельною ділянкою.

Статтею 141 Земельного кодексу України
визначений вичерпний перелік випадків
припинення права користування
земельною ділянкою: а) добровільна
відмова від права користування
земельною ділянкою; б) вилучення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці.

Статтею 9 Закону України «Про оренду
землі»від 06.10.1998, № 161-XIV, передбачено, що
орендар, який відповідно до закону може
мати у власності орендовану земельну
ділянку, має переважне право на
придбання її у власність у разі продажу
цієї земельної ділянки, за умови, що він
сплачує ціну, за якою вона продається, а
в разі продажу на аукціоні - якщо його
пропозиція є рівною з пропозицією, яка
є найбільшою із запропонованих
учасниками аукціону.

Орендодавець зобов'язаний повідомити в
письмовій формі орендаря про намір
продати земельну ділянку третій особі
із зазначенням її ціни та інших умов, на
яких вона продається.

Відповідно до статті 25 Закону
України «Про оренду землі»від 25.03.2005 р. N
2505-IV, орендар земельної ділянки має
право, зокрема: самостійно
господарювати на землі з дотриманням
умов договору оренди землі; отримувати
продукцію і доходи.

Таким чином, нормами спеціального
законодавчого акту -Господарського
кодексу України -чітко встановлено, що
сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.

Отже, приймаючи рішення від 2 квітня 2009
року №272/1328 Київська міська рада
порушила процедуру розірвання
договору оренди земельної ділянки
встановленою чинним законодавством
України.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на те, що приймаючи рішення
від 2 квітня 2009 року №272/1328 Київська
міська рада діяла в межах повноважень
та у спосіб, передбачений
законодавством України, а тому
оскаржуване рішення є пропозицією
(офертою) відповідача на розірвання
укладеного договору з ТОВ «ВІЛЕТА»та в
свою чергу не припиняє правовідносин,
які існують між сторонами, оскільки
відповідно до норм чинного
законодавства саме договір оренди є
правовстановлюючим документом на
землю, а право користування земельною
ділянкою у позивача виникло з моменту
державної реєстрації договору оренди.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у правах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, Київською міською
радою не доведено правомірність та
обґрунтованість прийняття рішення від
2 квітня 2009 року №272/1328 в частині
відміни (скасування) рішення Київської
міської ради №715/2125 від 18.11.2004р. з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІЛЕТА»підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІЛЕТА»
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та
нечинним рішення Київської міської
ради №272/1328 від 02.04.2009р. в частині
відміни (скасування) рішення Київської
міської ради №715/

2125 від 18.11.2004р.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь Відкритого
акціонерного товариства
«ВТОРЕС»судові витрати у розмірі 3,40
грн. (три гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови буде
виготовлений 13.09.2010р.

Суддя
В.В. Амельохін