Справа № 694/408/14-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 694/408/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Дудніченко В.М. 2-а-2576/11
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області на ухвалу Звенигородського
районного суду Черкаської області від
20 березня 2014 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату недоплачених
сум виплат,

ВСТАНОВИВ

12 березня 2013 року Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області (надалі за текстом - «Відділ
ДВС») звернувся до Звенигородського
районного суду Черкаської області з
поданням про встановлення чи зміну
способу та порядку виконання рішення
суду.

Ухвалою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 20 березня
2014 року заяву задоволено. Змінено
спосіб і порядок виконання постанови
Звенигородського районного суду
Черкаської області від 21.03.2011 року
шляхом зміни зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області здійснити виплату пенсії
ОСОБА_2 в розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком, додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.09.2010 року по
01.03.2011 року, з урахуванням раніше
здійснених виплат, в сумі 24019,48 грн.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання,
просить скасувати вказане судове
рішення та відмовити у задоволенні
заяви.

Перевіривши повноту встановлення
місцевим загальним судом фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, Київський
апеляційний адміністративний суд
дійшов наступного.

20 листопада 2013 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Черкаській
області було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 40896519 з виконання виконавчого листа №
2-а-2576/11 від 20 вересня 2013 року, виданого
Звенигородським районним судом
Черкаської області про зобов'язання
Управління здійснити ОСОБА_2
перерахунок та виплату державної
пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії у розмірі
50 % мінімальної пенсії за віком
відповідно до вимог ст.ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з 01.09.2010 року по 01.03.2011 року.

Листом від 20.12.2013 року № 4462/07 Управління
повідомило Відділ ДВС про те, що
проведено перерахунок пенсії позивачу,
згідно із рішенням суду та сума до
виплат становить 24019,48 грн. Проте,
безпосередньо виплата не здійснена у
зв'язку з відсутністю коштів. Також
відповідач зазначив, що виплата буде
здійснена за наявності відповідного
фінансування Державного бюджету
України.

Задовольняючи подання про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду, суд першої інстанції дійшов
висновку про наявність обставин, що
роблять неможливим виконання судового
рішення.

На думку судової колегії наведений
висновок є наслідком неправильного
застосування нормативно - правових
актів, що регулюють зазначене питання.

Стаття 124 Конституції України (254к/96-ВР)
передбачає таке: «...судові рішення
ухвалюються судами іменем України і
є обов'язковими до виконання на всій
території України».

Відповідно до ст. 14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення, яким
закінчується розгляд справи в
адміністративному суді, ухвалюється
іменем України. Постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Пунктом другим частини четвертої ст. 105
Кодексу адміністративного судочинства
України, передбачено, що
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Відповідно до пункту другого частини
другої ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі
задоволення адміністративного позову,
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 самостійно обрав спосіб захисту
свого порушеного права, звернувшись до
суду з позовом про зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
недоплачених сум пенсій.

За таких обставин, скаржник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Крім того, відповідно до частини першої
ст. 263 Кодексу адміністративного
судочинства України, за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Зазначеній нормі кореспондує частина
першої ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21 квітня 1999
р. № 606-XIV, відповідно до якої, за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звертатися до суду, який видав
виконавчий документ із заявою про
встановлення або зміну способу і
порядку виконання.

Колегія суддів звертає увагу, що у
даній правовій ситуації виконання
постанови суду першої інстанції
фактично є можливим, хоча й за певних
умов - наявності коштів.

Виходячи з наведеного, судова колегія
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
суду першої інстанції постановлена з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, порушенням норм
процесуального права, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню з постановленням
нової про відмову у задоволенні
подання про зміну способу виконання
рішення суду.

Керуючись статтями 160, 199, 202, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі Черкаської
області задовольнити.

Ухвалу Звенигородського районного
суду Черкаської області від 20 березня
2014 року скасувати та постановити нову.

Відмовити у задоволенні заяви Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області про встановлення чи
зміну способу і порядку виконання
рішення суду.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з моменту набрання нею законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.