Справа № 2а-4373/11
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Справа № 9104/162725/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Кузьмича С.М.,

суддів
Улицького В. З., Гулида Р. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Бучацькому районі
Тернопільської області на постанову
Бучацького районного суду
Тернопільської області від 21.12.2011 року
у справі № 2а-4373/11 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Бучацькому районі Тернопільської
області про визнання дій
протиправними, здійснення перерахунку
недоплаченої щомісячної державної
соціальної допомоги до пенсії дітям
війни,-

В С Т А Н О В И В:

21.11.2011 року позивач звернулася з
вказаним вище позовом до суду та
просила визнати бездіяльність
відповідача протиправною та
зобов'язати нарахувати та виплатити
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», з врахуванням
виплачених сум, починаючи з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року, 22.05.2008 року по 31.12.2008 року,
з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року
по день винесення судового рішення.

Постановою Бучацького районного суду
Тернопільської області від 21.12.2011 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Бучацькому районі Тернопільської
області здійснити нарахування і
виплату позивачу підвищення до пенсії
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
за період з 21.05.2011 року по 23.07.2011 року з
врахуванням виплачених сум, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову по справі про залишення без
задоволення позовних вимог.

Вимоги за апеляційною скаргою мотивує
тим, що встановлений ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
відповідно до зазначеного Закону, і не
може використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходив з того, що позивач є дитиною
війни та відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» (у редакції, що була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
має право на отримання підвищення
виплачуваної їй пенсії за віком.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі відповідача, а
також виходячи з вимог п.15 Положення
про Пенсійний фонду України,
затвердженого постановою КМУ № 1261 від
24.10.2007р., відповідний обов'язок слід
покласти на відповідача у справі.

На думку суду апеляційної інстанції,
безпідставним є твердження апелянта,
що поняття мінімального розміру пенсії
за віком, яке визначене в ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
застосовується лише до пенсій
передбачених цим Законом, оскільки
наявність такої норми за відсутності
іншого мінімального розміру пенсії за
віком не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання
підвищення розміру пенсії, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача за спірний
період у передбаченому ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» розмірі колегія суддів не
вбачає.

Беручи до уваги Закон України «Про
Державний бюджет на 2011 рік», яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-XII
та ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» застосовуються в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік, а
також норми постанови Кабінету
Міністрів України від 06 липня 2011 року №
745 «Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка прийнята на
виконання вищенаведеного Закону та
набрала чинності 23 липня 2011 року,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність задоволення позовних
вимог по 22.07.2011 року включно.

У відповідності до статтей 99, 100 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що виноситься
ухвала.

Відтак судом першої інстанції було
неправильно застосовано положення ст.
99, 100 КАС України. З урахуванням даних
статей та дати звернення позивача до
суду позовні вимоги, за період з 09.07.2007
року по 31.12.2007 року, 22.05.2008 року по 31.12.2008
року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010
року по 20.05.2011 року необхідно залишити
без розгляду. До задоволення належать
позовні вимоги за період з 21.05.2011 року
по 22.07.2011 року.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що судове рішення суду
першої інстанції ухвалено з порушенням
норм процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи,
тому постанова суду першої інстанції
належить до скасування.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 254,
256 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Бучацькому
районі Тернопільської області -
задовольнити частково.

Постанову Бучацького районного суду
Тернопільської області від 21.12.2011 року
у справі № 2а-4373/11 скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Позовні вимоги за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року, 22.05.2008 року по 31.12.2008 року,
з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року
по 20.05.2011 року залишити без розгляду

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Бучацькому районі
Тернопільської області щодо
нездійснення нарахування та виплати на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 21.05.2011 року по 22.07.2011
року (включно) - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Бучацькому районі
Тернопільської області проводити
нарахування і виплату на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 21.05.2011 року по 22.07.2011 року
(включно), із урахуванням вимог ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України
допустити вищезазначену постанову до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмич С. М.

Судді
Улицький В. З.

Гулид Р. М.