Справа № 2а-3800/10/0970
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/16551/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ВАТ "Лопушнянський кар'єр" до
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України про
скасування наказу за касаційною
скаргою Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2010 року позивач звернувся в
суд із позовом до Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України про скасування наказу .1' ;^7()
иі;і 03.0^.20ІОр. про анулювання дії
спеціального дозволу № 2442 від 19.04.2001р.,
виданого на видобування Підвисоцького
родовища.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 01
грудня 2010року відмовлено в
задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції, позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року апеляційну скаргу позивача
задоволено, постанову суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нову
постанову, якою позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанцій, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судове
рішення, залишивши постанову суду
першої інстанції в силі, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 19.04.2001р.
відповідачем надано ВАТ
«Лопушнянський кар'єр» спеціальний
дозвіл (ліцензію) № 2442 на користування
надрами Підвисоцького родовища, із
терміном дії 10 років (а.с. 19).

Державною організацією «Західна
територіальна інспекція державного
геологічного контролю за веденням
робіт по геологічному вивченню та
використанню надр» проведено планову
перевірку дотримання позивачем вимог
законодавства про надра, за
результатами якої складено Акт
перевірки від 27.04.2010р. (а.с.33-36).

Проведеною перевіркою виявлено ряд
порушень законодавства про надра, а
саме: відсутність ліцензії на вид
господарської діяльності з
видобування корисних копалин, що мають
загальнодержавне значення та включені
до Державного фонду родовищ корисних
копалин; не погоджено проект розробки
родовища в Держуправлінні екоресурсів
в Івано-Франківській області; родовище
не розробляється більше 2-х років; не
виконано перезатвердження запасів
сировини родовища з врахуванням
використання для різних потреб; не
використовуються розкривні породи,
запаси яких оцінені в якості вапняків
для виробництва дорожнього щебеню,
суглинок і глина для
цегельно-черепичного виробництва.

Крім того, ряд порушень було виявлено
під час проведення перевірки в 2008 році,
в зв'язку з чим 17.04.2008р. Карпатською ТІ
ДГК було винесено припис та зобов'язано
ВАТ «Лопушнянський кар'єр» усунути їх,
зокрема виготовити ліцензію на вид
господарської діяльності з
видобування корисних копалин, що мають
загальнодержавне значення та включені
до Державного фонду родовищ корисних
копалин; перезатвердити запаси
сировини родовища, із врахуванням
використання для різних потреб.

На виконання цього припису позивачем
вказані порушення не усунуті, в тому
числі на час проведення перевірки від
27.04.2010р.

Згідно з протоколом засідання
Міжвідомчої робочої групи з питань
надрокористування (протокол № 2-10 від
25.08.2010р.) останньою рекомендовано
відповідачу анулювати виданий
позивачу спеціальний дозвіл (а.с.72-76).

Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України № 370 від 03.09.2010р. анульовано
виданий позивачу спеціальний дозвіл №
2442 від 19.04.2001р.; причинами анулювання
вказані припинення робіт, передбачених
дозволом, більше як на два роки,
відсутності у надрокористувача під час
проведення робіт ліцензії на
відповідний вид господарської
діяльності або укладеного договору із
спеціалізованим підприємством, яке має
ліцензію на відповідний вид
господарської діяльності; порушення
вимог законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
та раціональне використання надр
(а.с.62-67).

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції
зазначив про те, що відмовляючи у
задоволенні заявленого позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріалами справи підтверджується
факт припинення ВАТ «Лопушнянський
кар'єр» робіт, передбачених дозволом,
більш як на два роки, що є підставою для
анулювання спеціального дозволу на
користування надрами.

Посилання позивача на те, що розробка
кар'єру припинилась в зв'язку із спадом
виробництва в цукровій галузі не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
анулювання ліцензії за наведеною
підставою не поставлено у залежність
від будь-яких причин.

Окрім цього, згідно результатів
перевірки виявлені зі сторони позивача
інші істотні порушення, а саме:
відсутність ліцензії на вид
господарської діяльності з
видобування корисних копалин, що мають
загальнодержавне значення та включені
до Державного фонду родовищ корисних
копалин; відсутність погодження
проекту розробки родовища в
Держуправлінні екоресурсів в
Івано-Франківській області;
відсутність перезатвердження запасів
сировини родовища з врахуванням
використання для різних потреб;
невикористання розкривних порід,
запаси яких оцінені в якості вапняків
для виробництва дорожнього щебеню,
суглинок і глина для
цегельно-черепичного виробництва.

Вказані порушення охоплюються
положенням вищезазначеного Порядку
стосовно неодноразового порушення
надрокористувачем умов дозволу, угоди
про умови користування ділянкою надр
та законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
незабезпечення раціонального
використання надр, що також є підставою
для анулювання спеціального дозволу.

Додатково судом першої інстанції
враховано й ту обставину, що позивач
тривалий час (в тому числі й на момент
перевірки) не виконував припис
Карпатської ТІ ДГК за результатами
перевірки в 2008 році. Вказаним приписом
було зобов'язано ВАТ «Лопушнянський
кар'єр» усунути порушення, зокрема
виготовити ліцензію на вид
господарської діяльності з
видобування корисних копалин, що мають
загальнодержавне значення та включені
до Державного фонду родовищ корисних
копалин; перезатвердити запаси
сировини родовища з врахуванням
використання для різних потреб.

При цьому, заяву на виготовлення
ліцензії на вид господарського
діяльності з видобування корисних
копалин позивачем подано до Державної
геологічної служби лише 11.10.2010р., хоча
зобов'язання її виготовити було
встановлено вищезгаданим приписом
Карпатської ТІ ДГК 17.04.2008р.

Договір на створення науково-технічної
продукції для проведення
перезатвердження запасів сировини
родовища укладено ВАТ «Лопушнянський
кар'єр» лише 10.05.2010р., тобто після
винесення припису Карпатської ТІ ДГК
та проведення перевірки від 27.04.2010р.

Також усунення вказаних недоліків на
час розгляду справи в суді не
спростовує вищеперераховані порушення
і не може слугувати підставою для
скасування спірного наказу.

Окрім цього, посилання на внесення
19.10.2010р. змін до Закону України «Про
Державну геологічну службу України»,
відповідно до яких відмінено
ліцензування такого виду діяльності як
пошук (розвідка) корисних копалин,
видобуток корисних копалин із родовищ,
що мають загальнодержавне значення та
включені до Державного фонду родовищ
корисних копалин, не можуть прийматися
до уваги, такі вимоги законодавства
щодо ліцензування були чинними на
момент проведення перевірки та
прийняття спірного наказу.

За умов невиконання припису
Карпатської ТІ ДГК позивач фактично не
міг використовувати надра, для
визначених цілей; факт сплати податків
та обов'язкових зборів вказує лише про
здійснення господарської діяльності
зі сторони ВАТ «Лопушнянський кар'єр»,
однак не підтверджує проведення робіт,
що передбачені спеціальним дозволом
щодо видобування глини, суглинків та
вапняків.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене,
колегія суддів приходить до
переконливого висновку про
доведеність матеріалами справи
порушення позивачем вимог
законодавства про надра, які полягали у
припиненні робіт, передбачених
дозволом, більше як на два роки;
відсутності у надрокористувача під час
проведення робіт ліцензії на
відповідний вид господарської
діяльності або укладеного договору із
спеціалізованим підприємством, яке має
ліцензію на відповідний вид
господарської діяльності; порушення
вимог законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
та раціональне використання надр.

Разом з тим, рішення про анулювання
спеціального дозволу на користування
надрами прийнято відповідачем без
дотримання порядку, встановленого
законом.

Відповідно до ст.26 Кодексу України про
надра (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
право користування надрами
припиняється у разі: 1) якщо відпала
потреба у користуванні надрами; 2)
закінчення встановленого строку
користування надрами; 3) припинення
діяльності користувачів надр, яким їх
було надано у користування; 4)
користування надрами з застосуванням
методів і способів, що негативно
впливають на стан надр, призводять до
забруднення навколишнього природного
середовища або шкідливих наслідків для
здоров'я населення; 5) використання надр
не для тієї мети, для якої їх було
надано, порушення інших вимог,
передбачених спеціальним дозволом на
користування ділянкою надр; 6) якщо
користувач без поважних причин
протягом двох років, а для
нафтогазоперспективних площ та
родовищ нафти та газу - 180 календарних
днів не приступив до користування
надрами; 7) вилучення у встановленому
законодавством порядку наданої у
користування ділянки надр.

Право користування надрами
припиняється органом, який надав надра
у користування, а у випадках,
передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті,
у разі незгоди користувачів, - у
судовому порядку. При цьому питання про
припинення права користування
земельною ділянкою вирішується у
встановленому земельним
законодавством порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати,
що право користування надрами
припиняється органом, який надав надра
у користування, - самостійно або у
судовому порядку. Відповідач має право
у випадках, передбачених п.п.1, 2, 3 та 7 ч.1
ст.26 цього Кодексу, самостійно
припиняти право користування надрами.

У випадках, передбачених п.п.4, 5, 6 цієї
статті, за умови незгоди користувачів,
це право припиняється у судовому
порядку. Об'єднуючою ознакою цих
випадків є неналежне використання
права, зокрема, невикористання надр
суб'єктом господарської діяльності
протягом двох років з початку дії
спеціального дозволу.

Згідно ч.3 ст.26 наведеного Кодексу,
законодавством України можуть бути
передбачені й інші випадки припинення
права користування надрами.

Відповідно до ст.16 цього Кодексу,
спеціальні дозволи на користування
надрами у межах конкретних ділянок
надаються спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
геологічного вивчення та забезпечення
раціонального використання надр за
погодженням з Мінприроди, як правило,
на конкурсних засадах у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Вони надаються
спеціалізованим підприємствам,
установам і організаціям, а також
громадянам, які мають відповідну
кваліфікацію, матеріально-технічні та
економічні можливості для
користування надрами.

Таким органом, згідно з Положенням про
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України,
затвердженим Указом Президента
України № 1842/2005 від 27.12.2005р. (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), є Мінприроди.
Відповідно до покладених на нього
завдань воно видає в установленому
порядку спеціальні дозволи на
користування ділянками надр.

Статтею 19 зазначеного Кодексу
встановлено, що надра надаються у
користування підприємствам, установам,
організаціям і громадянам лише за
наявності у них спеціального дозволу
на користування ділянкою надр.

Порядком надання у 2010 році спеціальних
дозволів на користування надрами, затв.
постановою КМ України № 596 від 23.06.2010р.
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
визначена процедура надання таких
дозволів у межах території України, її
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони. Пунктом 25
цього Порядку однією з підстав
анулювання дозволу визначено
припинення робіт, передбачених
дозволом, більш як на два роки, а у разі,
коли дозвіл надано на користування
нафтогазоносними надрами, - більш як на
180 днів.

Згідно ч.3 ст.26 наведеного вище Кодексу,
вказаний нормативний акт може
визначати додаткові підстави для
припинення користування надрами, але
він не може змінювати встановлене
Кодексом правило, відповідно до якого,
у разі незгоди користувачів з
припиненням права на користування
надрами за неналежне користування ними
припинення такого права здійснюється у
судовому порядку.

У зв'язку з тим, що відповідачем не
представлено доказів отримання згоди
позивача як користувача надрами на
припинення такого права, підстави
припинення права користування надрами
охоплюються п.6 ст.26 Кодексу України про
надра, тому спірний спеціальний дозвіл
на користування надрами міг бути
анульований лише в судовому порядку.

Оскільки наведені приписи Кодексу
України про надра не дотримані
відповідачем, тому спірний наказ
відповідача не ґрунтується на вимогах
закону.

Таким чином, заявлений позов підлягає
задоволенню, при цьому, виходячи із
передбачених ст.162 КАС України
повноважень суду при вирішенні
адміністративної справи, слід визнати
протиправним і скасувати наказ
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 370 від
03.09.2010р. в частині анулювання
спеціального дозволу на користування
надрами № 2442 від 19.04.2001р., виданого ВАТ
«Лопушнянський кар'єр» на видобування
Підвисоцького родовища.

При цьому, у порядку ст.94 КАС України
також підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
позивача понесені судові витрати у
розмірі 03 грн. 40 коп. сплаченого
судового збору.

В частині заявленого
відповідачем клопотання про заміну
сторони її правонаступником колегія
суддів виходить з того, що доказів
ліквідації Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України не представлено, згідно
наданих документів слідує, що на даний
час триває процес його реорганізації.

Окрім цього, за змістом ч.2 ст.33 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», ст.59 Господарського
кодексу України, ст.104 Цивільного
кодексу України, юридична особа є
такою, що припинилася, з дати внесення
до Єдиного державного реєстру запису
про державну реєстрацію припинення
юридичної особи. Такий запис вноситься
після затвердження ліквідаційного
балансу відповідно до вимог цих
Кодексів.

З огляду на викладене, постанова суду
апеляційної інстанції відповідає
обставинам справи наданим доказам та
нормам процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України залишити без задоволення,
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді