Справа № 9101/193012/2012
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2014-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"05" березня 2014 р. справа № 2а-5223/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Малиш Н.І.
Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області на
постанову Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 12 серпня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області про
визнання дій протиравними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2011року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача, вчинені
у період з 01 січня 2006 року в частині
відмови відповідачем щодо нарахування
та виплати підвищення до пенсії, як це
передбачено ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплатити недоплачену
соціальну допомогу як дитині війни за
весь період з 01 січня 2006 року.,
зобов'язати відповідача в подальшому
здійснювати перерухунок та виплатити
підвищення пенсії як дитині війни у
повному обсязі.

Постановою Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 12 серпня 2011 року позовні
вимоги задоволені частково. Визнано
дії Управління Пенсійного фонду
України в Саксаганському районі м.
Кривого Рогу щодо нарахування та
виплати ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни
неправомірними. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м. Кривого Рогу
здійснювати нарахування та виплату
ОСОБА_1 щомісячної державної
соціальної допомоги як дитині війни у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
у відповідності до статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", починаючи з 11 січня 2011 року, з
урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову та
відмовити в задоволенні позовних вимог
позивача в повному обсязі, посилаючись
при цьому на порушення судом норм
матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач
відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" має статус дитини війни, що
підтверджується відміткою в
пенсійному посвідченні і має право
відповідно до ст. 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" на
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

У 2008 році дія ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
відновлена рішенням Конституційного
Суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року
та в подальшому не призупинялася, а
застосування відповідачем положень
постанови КМ України № 530 від 28.05.2008
року щодо визначення розміру
підвищення пенсії є безпідставним,
оскільки розмір підвищення пенсії
визначений Законом України "Про
соціальний захист дітей війни", який
має вищу юридичну силу, ніж постанова
КМ України.

При цьому колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції, що
розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Враховуючи дату звернення позивача до
суду першої інстанції з даним позовом,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивач з даним позовом звернувся до
районного суду 11 липня 2011 року, тобто,
після внесення Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» змін до КАС
України, якими змінено строки
звернення до адміністративного суду за
захистом порушених прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини першої статті 99
КАС України, адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами. Частиною другою вказаної
статті визначено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст.17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" є джерелом права,
також свідчить про те, що право на
звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків для звернення до
суду за захистом порушених прав
(наприклад, справа "Стаббігс та інш.
Проти Великобританії" рішення від
22.10.1996р., "Девеер проти Бельгії" рішення
від 27.02.1980р.)

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції було повно встановлені
обставини справи та надана правильна
юридична оцінка, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду
відсутні.

Керуючись п. 3 ч. 1. ст. 197, п.1 ч.1 ст.198, ст.
ст. 200, 205, 206 КАС України, суд, -

у х в а л и В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Саксаганському районі м.Кривого Рогу
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Постанову Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 12 серпня 2011 року у справі №
2а-5223/11- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та оскарженню не
підлягає .

Головуючий:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак