Справа № 623/3087/13-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 р.Справа № 623/3087/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бегунца А.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Калиновського В.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Відділу державної виконавчої
служби Ізюмського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області на постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 09.01.2014р. по справі №
623/3087/13-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області ,
Відділу державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції Харківської області ,
Ізюмського управління Державної
казначейської служби України
Харківської області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції Харківської області (далі -
ВДВС), Ізюмське управління Державної
казначейської служби України
Харківської області (далі - Управління
Держказначейства), управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області (далі по тексту - УПСЗН) , в якому
просив суд:

- визнати протиправними дії та
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - заступника начальника
ВДВС щодо невиконання постанови
Ізюмського міськрайонного суду від 04
серпня 2010 року у справі №2-а-1616/2010 року
про зобов'язання УПСЗН призначити та
виплатити недоплачену допомоги на
оздоровлення за 2009 рік відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
забезпечити відповідні виплати з
урахування виплаченої суми допомоги на
оздоровлення за 2009 рік та повернення
виконавчого документа;

- визнати незаконною постанову
заступника начальника відділу ВДВС від
27.06.2013 року про повернення виконавчого
провадження ВП № 36371797 та зобов'язати
ВДВС здійснити заходи та провести
примусове виконання судового рішення
за виконавчим провадженням;

- задовольнити заяву та постановити
рішення про заміну способу і порядку
виконання рішення суду від 04 серпня 2010
року у справі №2-а-1616/2010 року про
зобов'язання УПСЗН призначити та
виплатити недоплачену допомоги на
оздоровлення за 2009 рік відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та забезпечити
відповідні виплати з урахуванням
виплаченої суми допомоги на
оздоровлення за 2009 рік в частині
стягнення на виконання судового
рішення перерахованої допомоги на
оздоровлення за 2009 рік в розмірі 2905,00
грн. за матеріалами виконавчого
провадження;

- визнати протиправними дії та
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - Управління
Держказначейства щодо невиконання
приписів Порядку виконання судових
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або боржників,
затвердженого постановою КМ України
від 03.08.2011 року № 845 (в редакції
Постанови КМ України від 30.01.2013 року №
45); не здійснення попереднього розгляду
документів і не визначення
необхідності отримання від стягувача
інших відомостей для виконання рішення
про стягнення коштів; не повідомлення
стягувачеві (представнику стягувача)
результати попереднього розгляду
документів і повернення без виконання
виконавчого листа № 2-а-1616/2010 та
зобов'язати здійснити заходи і
провести виконання судового рішення та
виконавчого листа № 2-а-1616/2010 за
виконавчим провадженням в частині
стягнення з боржника нарахованої
допомоги на оздоровлення за 2009 рік в
розмірі 2905,00 грн. в межах визначеної
компенсації;

- визнати протиправними дії та
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - УПСЗН щодо невиконання
постанови Ізюмського міськрайонного
суду від 04 серпня 2010 року у справі
№2-а-1616/2010 року про зобов'язання УПСЗН
призначити та виплатити недоплачену
допомоги на оздоровлення за 2009 рік
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
забезпечити відповідні виплати з
урахування виплаченої суми допомоги на
оздоровлення за 2009 рік та ненадання
перерахунку допомоги на оздоровлення
за 2009 рік і забезпечення відповідної
виплати допомоги в розмірі 2905,00 грн.;

- зобов'язати органи влади подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення;

Постановою Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 09.01.2014
року адміністративний позов
задоволено частково.

Визнано протиправними дії та
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень - управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області щодо невиконання постанови
Ізюмського міськрайонного суду від 04
серпня 2010 року у справі №2-1616/2010 року
про зобов'язання УПСЗН призначити та
виплатити недоплачену допомоги на
оздоровлення за 2009 рік відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та забезпечити
відповідні виплати з урахування
виплаченої суми допомоги на
оздоровлення за 2009 рік та ненадання
перерахунку допомоги на оздоровлення
за 2009 рік і забезпечення відповідної
виплати допомоги в розмірі 2905,00 грн.
Визнано протиправною постанову
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції в Харківській області від
27.06.2013 року про повернення виконавчого
документа - виконавчого листа №2-1616/2010,
виданого 24.05.2011 року Ізюмським
міськрайонним судом Харківської
області за рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 04.08.2010 року, стягувачеві
ОСОБА_2 з підстав п.2 ч.1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження".
Змінено спосіб і порядок виконання
рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 04 серпня
2010 року по цивільній справі № 2-1616/2010 за
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області (64300, м. Ізюм,
Харківська область, вул. Соборна, 20) на
користь ОСОБА_2 2905 гривень одноразової
допомоги на оздоровлення за 2009 рік,
відповідно до статті 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".
Зобов'язано відділ державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області та управління
праці та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області подати у місячний строк звіт
про виконання судового рішення. У
задоволенні решти частини
адміністративного позову відмовлено.

Відповідач, Відділ державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області, не погодившись із
судовим рішенням, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 09.01.2014
року в частині визнання протиправною
постанову заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції в Харківській області від
27.06.2013 року про повернення виконавчого
документа - виконавчого листа №2-1616/2010,
виданого 24.05.2011 року Ізюмським
міськрайонним судом Харківської
області за рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 04.08.2010 року, стягувачеві
ОСОБА_2 з підстав п.2 ч.1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження", в
іншій частині постанову залишити без
змін.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відділ державної виконавчої
служби Ізюмського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області посилається на прийняття
оскаржуваної постанови з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, без повного і всебічного
з'ясування обставин справи, що мають
значення для справи.

Позивач надав письмову заяву, в
якій, посилаючись на обґрунтованість
та об'єктивність рішення суду першої
інстанції, просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення, справу розглянути без
його участі.

Від Ізюмського управління
Державної казначейської служби
України Харківської області надійшли
письмові заперечення на апеляційну
скаргу, в яких відповідач просить
оскаржувану постанову стосовно
Ізюмського управління Державної
казначейської служби України
Харківської області залишити без змін,
в іншій частині - на розсуд суду.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули,
повідомлені належним чином про дату,
час і місце судового засідання.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 04 серпня 2010 року по
цивільній справі № 2-1616/2010 позов ОСОБА_2
до управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області задоволено
частково. Зобов'язано управління праці
та соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області призначити і виплатити ОСОБА_2
суми одноразової допомоги на
оздоровлення за 2009 рік з урахуванням
абзацу 7 частини 4 ст. 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за вичетом
раніше сплачених сум вищезазначеної
соціальної допомоги, стягнуто з
управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області на користь
ОСОБА_2 120 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового розгляду. У задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

26 травня 2011 року стягувач, ОСОБА_2,
отримав виконавчий лист №2-1616/2010,
виданий 24.05.2011 року Ізюмським
міськрайонним судом Харківської
області за рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 04.08.2010 року та надав для
виконання до ВДВС.

УПСЗН видало розпорядження № 22 від
16.06.2011 року "Про перерахунок щорічної
допомоги на оздоровлення за 2009 рік гр.
ОСОБА_2 особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
категорія 1" на виконання Постанови про
відкриття виконавчого провадження від
09.06.2011 року, яким виконати гр. ОСОБА_2
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення за 2009 рік, який згідно
розрахунку складає 2905,0 грн.
(5х605,0=3025,0-120,0).

27 червня 2012 року заступником
начальника ВДВС ухвалено постанову про
повернення вищезазначеного
виконавчого листа стягувачеві з
підстав п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про
виконавче провадження".

05 лютого 2013 року стягувач повторно
подав до ВДВС заяву про виконання
вказаного виконавчого листа.

07 лютого 2013 року постановою заступника
начальника ВДВС відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №2-1616/2010, виданого
24.05.2011 року Ізюмським міськрайонним
судом Харківської області.

В постанові про відкриття виконавчого
провадження визначено, що боржник, у
семиденний строк з моменту отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження, повинен добровільно
виконати рішення суду.

Як свідчать письмові докази,
виконавчим органом ВДВС вживались
заходи, передбачені Законом України
"Про виконавче провадження", спрямовані
на виконання рішення суду, а саме
направлялися відповідні запити про
наявність грошових коштів на рахунках
боржника, складалися відповідні акти.

27 червня 2013 року заступником
начальника ВДВС ухвалено постанову про
повернення виконавчого документа -
виконавчого листа №2-1616/2010, виданого
24.05.2011 року Ізюмським міськрайонним
судом Харківської області за рішенням
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 04.08.2010 року,
стягувачеві ОСОБА_2 з підстав п.2 ч.1 ст. 47
Закону України "Про виконавче
провадження".

25 липня 2013 року позивач звертався з
заявою до начальника УПСЗН щодо
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа №2-1616/2010,
виданого 24.05.2011 року Ізюмським
міськрайонним судом Харківської
області за рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 04.08.2010 року.

Листом від 29.07.2013 року № 4681 УПСЗН
повідомлено позивача, що у червні 2011
року на виконання виконавчого листа
№2-1616/2010, виданого 24.05.2011 року Ізюмським
міськрайонним судом Харківської
області за рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 04.08.2010 року, був проведений
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення за 2009 рік, який згідно
розрахунку складає 2905,0 грн.
(5х605,0=3025,0-120,0). Виплата цієї суми
проведена не була у зв'язку з тим, що
згідно Законами України "Про Державний
бюджет України" на поточні роки
видатків на виплату коштів за
рішеннями судів не передбачено.

25 липня 2013 року позивач звертався з
заявою до начальника Управління
Держказначейства щодо виконання
судового рішення за виконавчим листом
№2-1616/2010, виданого 24.05.2011 року Ізюмським
міськрайонним судом Харківської
області за рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 04.08.2010 року.

Згідно листа Управління
Держказначейства від 08.08.2013 року №
02-29/973 щодо виконання рішення суду за
виконавчим листом №2-1616/2010, виданого
24.05.2011 року Ізюмським міськрайонним
судом Харківської області за рішенням
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 04.08.2010 року,
Управління Держказначейства
роз'яснили ОСОБА_2 його право
звернутися з цим питанням до суду в
порядку ст. 221 ЦПК України з заявою про
роз'яснення рішення суду, посилаючись,
що у відповідності до п.2 постанови
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
2011 р. № 845 "Про затвердження Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників" (зі змінами) стягувачами
коштів є фізичні та юридичні особи, на
користь яких прийняті рішення про
стягнення коштів. Але наданий
стягувачем виконавчий лист не
передбачає стягнення коштів, а також у
виконавчому документі не вказана сума,
що унеможливлює стягнення коштів
згідно з бюджетною програмою
"Забезпечення виконання рішень суду, що
гарантовані державою", та повернули до
стягувача без виконання вказаний
виконавчий лист.

Також, як вбачається з матеріалів
справи, позивач повторно подав до ВДВС
заяву від 16.08.2013 року про виконання
виконавчого листа №2-1616/2010, виданого
24.05.2011 року Ізюмським міськрайонним
судом Харківської області за рішенням
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 04.08.2010 року.

Постановою заступника начальника ВДВС
від 22.08.2013 року відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
вказаного виконавчого листа.

В постанові про відкриття виконавчого
провадження визначено, що боржник, у
семиденний строк з моменту отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження, повинен добровільно
виконати рішення суду.

Як свідчать письмові докази,
виконавчим органом ВДВС вживались
заходи, передбачені Законом України
"Про виконавче провадження", спрямовані
на виконання рішення суду, а саме
направлялися відповідні запити про
наявність грошових коштів на рахунках
боржника.

Згідно листа УПСЗН від 09.09.2013 року № 5665
щодо виконавчого провадження ВП № 39426211
з примусового виконання виконавчого
листа №2-1616/2010 року, виданого 24.05.2011 року
Ізюмським міськрайонним судом
Харківської області, УПСЗН проведено
розрахунок ОСОБА_2 суми одноразової
допомоги на оздоровлення за 2009 рік
відповідно до вимог ч.4 ст. 48
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі 2905,00 грн. Виплата
цієї суми проведена не була у зв'язку з
тим, що Законом України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" видатків на
виплату сум за рішенням судів не
передбачено, що унеможливлює виконання
судових рішень у добровільному
порядку.

Листом Ізюмського управління
Державної казначейської служби
України Харківської області від 03.10.2013
року № 03-45/1159 повідомлено, що на
рахунках УПСЗН відсутні кошти для
виплати відповідної соціальної
допомоги.

Позивач, не погодившись із вказаними
діями відповідачів, звернувся до суду
із даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні частини
позовних вимог щодо визнання
протиправними дії та бездіяльність
суб'єкта владних повноважень,
заступника начальника ВДВС, щодо
невиконання постанови Ізюмського
міськрайонного суду від 04 серпня 2010
року у справі №2-а-1616/2010 року про
зобов'язання УПСЗН призначити та
виплатити недоплачену допомоги на
оздоровлення за 2009 рік відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та забезпечити відповідні
виплати з урахування виплаченої суми
допомоги на оздоровлення за 2009 рік та
повернення виконавчого документа, а
також щодо визнання протиправними дії
та бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, Управління
Держказначейства, щодо невиконання
приписів Порядку виконання судових
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або боржників,
затвердженого постановою КМ України
від 03.08.2011 року № 845 (в редакції
Постанови КМ України від 30.01.2013 року №
45); не здійснення попереднього розгляду
документів і не визначення
необхідності отримання від стягувача
інших відомостей для виконання рішення
про стягнення коштів; не повідомлення
стягувачеві (представнику
стягувача) результати попереднього
розгляду документів і повернення без
виконання виконавчого листа № 2-а-1616/2010
та зобов'язати здійснити заходи і
провести виконання судового рішення та
виконавчого листа № 2-а-1616/2010 за
виконавчим провадженням в частині
стягнення з боржника нарахованої
допомоги на оздоровлення за 2009 рік в
розмірі 2905,00 грн. в межах визначеної
компенсації, суд першої інстанції
дійшов висновку про їх
необґрунтованість.

Колегія суддів зауважує, що оскільки
судове рішення в цій частині жодною із
сторін не оскаржується, то воно, згідно
із положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України, не
підлягає апеляційному перегляду.

Разом з тим, задовольняючи частково
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що ВДВС діяв в не межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачений Конституцією України та
законами України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження", примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Як встановлено положеннями ч.2 ст.1
Закону України "Про державну виконавчу
службу" завданням державної виконавчої
служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом. Система
органів державної виконавчої служби
визначена у статті 3 цього Закону.

Статтею 11 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачений обов`язок
державного виконавця здійснювати
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом; надавати сторонам
виконавчого провадження та їх
представникам можливість ознайомитися
з матеріалами виконавчого провадження;
розглядати заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання; заявляти в
установленому порядку про самовідвід
за наявності обставин, передбачених
цим Законом; роз'яснювати сторонам їхні
права і обов'язки.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Проте, як свідчать письмові докази,
державним виконавцем не вжиті вичерпні
заходи щодо виконання рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 04.08.2010 року, а
саме виконавчого провадження № 382/16,
номер за ЄДРВП: 36371797.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскільки відповідач,
ВДВС, діяв в не межах повноважень та не
у спосіб, що передбачений Конституцією
України та законами України (частина 2
статті 19), тому є підстави для
задоволення позову в частині щодо
визнання протиправною постанови
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Ізюмського міськрайонного управління
юстиції в Харківській області від
27.06.2013 року про повернення виконавчого
документа - виконавчого листа №2-1616/2010,
виданого 24.05.2011 року Ізюмським
міськрайонним судом Харківської
області за рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 04.08.2010 року, стягувачеві
ОСОБА_2 з підстав п.2 ч.1 ст. 47 Закону
України "Про виконавче провадження".

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції в цій частині, вважає,
що суд дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог про задоволення заяви
та постановлення рішення про заміну
способу і порядку виконання рішення
суду від 04 серпня 2010 року у справі
№2-а-1616/2010 року, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 04 серпня
2010 року по цивільній справі № 2-1616/2010,
прийняте в порядку цивільного
судочинства.

Згідно ст. 373 Цивільного процесуального
кодексу України, за наявності обставин,
що утруднюють виконання рішення
(хвороба боржника або членів його сім'ї,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), за заявою
державного виконавця або за заявою
сторони суд, який видав виконавчий
документ, у десятиденний строк
розглядає питання про відстрочку або
розстрочку виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових
випадках може відстрочити або
розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону
України "Про виконавче провадження" за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених правових норм, колегія
суддів дійшла висновку, що діючим
законодавством надано право
державному виконавцю або особам, які
беруть участь у справі, звернутись до
суду, який ухвалив рішення, із
відповідним поданням (заявою) про зміну
чи встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в порядку
ст. 373 ЦПК України та ст. 36 Закону
України "Про виконавче провадження".

В свою чергу, матеріали справи не
містять доказів звернення позивача до
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області із заявою щодо про
заміни способу і порядку виконання
рішення суду від 04 серпня 2010 року у
справі №2-а-1616/2010 року.

Натомість, як вбачається з матеріалів
справи, позивач звертаючись до суду із
даним позовом, в якому серед іншого,
заявив вимоги щодо зміни способу і
порядку виконання рішення суду від 04
серпня 2010 року у справі №2-а-1616/2010 року
про зобов'язання УПСЗН призначити та
виплатити недоплачену допомогу на
оздоровлення за 2009 рік відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та забезпечити відповідні
виплати з урахуванням виплаченої суми
допомоги на оздоровлення за 2009 рік в
частині стягнення на виконання
судового рішення перерахованої
допомоги на оздоровлення за 2009 рік в
розмірі 2905,00 грн. за матеріалами
виконавчого провадження.

Таким чином позивач, звертаючись до
суду першої інстанції із даними
позовними вимогами, фактично просить
суд в порядку позовного провадження
вирішити питання з приводу зміни
способу і порядку виконання рішення
суду по іншій справі.

Колегія суддів зазначає, що зміна чи
відстрочення порядку виконання
рішення суду є процесуальними
питаннями, пов'язаними з виконанням
судових рішень, розгляд яких
регламентований розділом VІ ЦПК
України, а тому, вони не є новим
публічно-правовим спором, а відтак, не
підлягають розгляду в порядку
позовного провадження.

Враховуючи наведене колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції дійшов до помилкового
висновку, що позовні вимоги в частині
задоволення заяви та постановлення
рішення про заміну способу і порядку
виконання рішення суду від 04 серпня 2010
року у справі №2-а-1616/2010 року підлягають
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, та як наслідок,
неправомірно їх розглянув та прийняв
рішення по суті спору.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України суд
закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

На підставі викладеного,
враховуючи порушення судом першої
інстанції під час ухвалення
оскаржуваного рішення норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова в частині
задоволення позовних вимог про зміну
способу і порядку виконання рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 04 серпня 2010
року по цивільній справі № 2-1616/2010 за
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Ізюмської міської ради Харківської
області шляхом зміни зобов'язання
здійснити виплати на стягнення з
управління праці та соціального
захисту населення Ізюмської міської
ради Харківської області (64300, м. Ізюм,
Харківська область, вул. Соборна, 20) на
користь ОСОБА_2 2905 гривень одноразової
допомоги на оздоровлення за 2009 рік,
відповідно до статті 48 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" підлягає
скасуванню, з прийняттям нової ухвали
про закриття провадження в цій частині
заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 167, 195, 197, п.1,4 ч.1
ст. 198, ст.ст. 200, 203 п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Ізюмського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області задовольнити
частково.

Постанову Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 09.01.2014
року скасувати в частині задоволення
позовних вимог щодо задоволення заяви
та постановлення рішення про заміну
способу і порядку виконання рішення
суду від 04 серпня 2010 року у справі
№2-а-1616/2010 про зобов'язання УПСЗН
призначити та виплатити недоплачену
допомоги на оздоровлення за 2009 рік
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
забезпечити відповідні виплати з
урахуванням виплаченої суми допомоги
на оздоровлення за 2009 рік в частині
стягнення на виконання судового
рішення перерахованої допомоги на
оздоровлення за 2009 рік в розмірі 2905,00
грн. за матеріалами виконавчого
провадження.

Прийняти в цій частині нову ухвалу,
якою провадження по справі закрити.

В іншій частині постанову Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 09.01.2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бегунц А.О.Судді
Бенедик А.П. Калиновський В.А.