Справа № 805/3630/14
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 р.
Справа № 805/3630/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Лазарєва В.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у м. Краматорську Донецької
області до відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
визнання бездіяльності незаконною,
зобов'язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В
И В:

У лютому 2014 року Управління Пенсійного
фонду України у м. Краматорську
звернулося до суду із адміністративним
позовом до відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
визнання бездіяльності незаконною,
зобов'язати вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем не
здійснюються необхідні заходи щодо
примусового стягнення заборгованості
з ОСОБА_1 за постановою від 30.05.2011 року №
71 на суму 1020 грн. Так, загальна сума
заборгованості ОСОБА_1 перед УПФУ у м.
Краматорську склала у розмірі 57834,00 грн.
(у тому числі - 1020 грн.), та цей борг
частково утримується із заробітної
плати боржника тільки в сумі 100,00 грн. на
місяць у зв'язку з чим борг буде
повернутий тільки через 58 місяців, при
цьому, як вказує позивач, боржник має у
власності автомобіль, але відповідач
не здійснює жодних заходів щодо його
реалізації з метою погашення суми
боргу. Таким чином, позивач просить у
судовому порядку зобов'язати
відповідача усунути допущенні
порушення та виконати дії, передбачені
Законом України «Про виконавче
провадження».

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. 02.04.2014 року через
канцелярію до суду надійшла заява про
розгляд справи у письмовому
провадженні

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. 07.04.2014 року надійшла
заява про розгляд справи без його
участі та заперечення, в яких зазначено
що державним виконавцем в межах
виконавчого провадження із
примусового виконання виконавчих
документів, були вчинені необхідні дії:
постановою про відкриття провадження
накладено арешт на майно боржника в
межах суми боргу та направлено цю
постанову до органів реєстрації
обтяжень, а також направлені запити до
обліково-реєстраційних установ з метою
виявлення ліквідного майна боржника,
здійснено захід на утримання з
заробітної плати боржника суми боргу.
Таким чином, відповідач просить суд
відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України справа розглядається в порядку
письмового провадження.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини
справи, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, суд встановив наступне.

Позивач - далі - УПФУ у м. Краматорську є
юридичною особою публічного права,
суб'єктом владних повноважень.
Відповідно до Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011 № 384/2011,
Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Віце-прем'єр-міністра України -
Міністра соціальної політики України.
Пунктом 7 вказаного Положення
передбачено, що Пенсійний фонд України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Згідно Закону України від 24 березня 1998
року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу
службу» державна виконавча служба
входить до системи органів
Міністерства юстиції України. Органом
державної виконавчої служби, зокрема, є
районні, міські (міст обласного
значення), районні в містах відділи
державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 2 Закону
України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про
виконавче провадження» (далі - Закон №
606) примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 3 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Тобто, з урахуванням приписів
вищезазначеної норми відповідачем у
даній адміністративній справі є саме
Відділ державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції Донецької області.

30.05.2011 року Управлінням Пенсійного
фонду України у м. Краматорську
винесено постанову № 71 про накладення
на ОСОБА_1 адміністративного стягнення
у вигляді штрафу.

Постановою старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції від 30.05.2011
року відкрито виконавче провадження №
27246726 з примусового виконання постанови
№ 71 від 20.06.2011 року.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції від 21 травня 2013 року приєднано
виконавче провадження № 27246726 з
примусового виконання постанови УПФУ у
м. Краматорську № 71, виданої 30.05.2011 року
до зведеного виконавчого провадження
№ 38073669.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21 квітня 1999 року (із змінами та
доповненнями) (далі - Закон № 606) у
відповідності до преамбули якого цей
Закон визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку, Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, що затверджена Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5 (далі - Інструкція № 512) та іншими
нормативно - правовими актами.

Статтею 1 Закону № 606 встановлено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст. 17
зазначеного Закону, примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом, зокрема,
виконавчих листів, що видаються судами,
рішень інших органів державної влади,
якщо їх виконання за законом покладено
на державну виконавчу службу.

Відповідно до статей 6, 11 Закону № 606, п.
2.1. Інструкції № 512 державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно із ст. 25 Закону № 606 у постанові
державний виконавець вказує про
необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ст. 27 Закону № 606 у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Статтею 32 Закону № 606 передбачені
заходи примусового виконання рішень,
якими є: звернення стягнення на кошти
та інше майно (майнові права) боржника,
у тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення в
боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; інші
заходи, передбачені рішенням.

Судом встановлено, що державним
виконавцем в межах виконавчого
провадження проведені наступні заходи.

Листом 25.03.2011 року № 1 направлено запит
до КП «Бюро технічної інвентаризації»
щодо отримання інформації про
реєстрацію за ОСОБА_1 нерухомого майна
на праві власності.

ВДВС Краматорського МУЮ також
направлений запит до Управління
Держкомзему у м. Краматорську
Донецької області від 08.08.2012 року № 06-10
з метою встановлення інформації про
реєстрацію за ОСОБА_1 земельної
ділянки.

Повторний запит було надіслано листом
від 15.02.2014 року № 4-17-345.

З листа-відповіді від 14.03.2014 року №
02-9/1203 слідує, що за даними Державного
земельного кадастру станом на 01.01.2013
року на території м. Краматорська
ОСОБА_1 земельні ділянки у власність та
користування не передавалися.

На запит відповідача до Державної
податкової служби України про джерела
отримання доходів боржників - фізичних
осіб від 21.02.2014 року надійшли відповіді
від 24.02.2014 року з інформацією про
податкових агентів, які нараховували
заробітну плату ОСОБА_1, а також про те,
що ОСОБА_1 на обліку в органах ДПС не
перебуває.

Відповідачем, на його лист від 18.04.2011
року, отримано відповідь від
товариства з обмеженою
відповідальністю «Колгоспний ринок»
про те, що з ОСОБА_1 підприємство не має
будь-яких договірних відносин.

Встановлено, що боржник працює на ТОВ
«Краматорський друкарський дім», отже
державним виконавцем було звернуто
стягнення боргу шляхом його утримання
з заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи,
державним виконавцем були здійснені
виходи на ТОВ «Краматорський
друкарський дім» та встановлено, що
утримання боргу з заробітної плати
проводяться з затримкою у зв'язку з
відсутністю коштів на рахунку
підприємства та заборгованості з
виплати заробітної плати. Про
зазначене свідчать: акт перевірки
бухгалтерії підприємства від 21.06.2013
року та пояснювальна записка ТОВ
«Краматорський друкарський дім».

З відповідей ВРЕР м. Краматорську при
УДАІ ГУМ-ВСУ в Донецькій області від
04.05.2011 року № 27/3719 та від 05.05.2011 року №
27/3744 вбачається, що на ОСОБА_1
зареєстрований автомобіль марки SHEVROLET
AVEO SF69Y, однак на цей автомобіль
накладено арешт.

Так, автомобіль марки SHEVROLET AVEO SF69Y є
заставним майном за договором застави
від 08.08.2008 року у ПАТ «Креді Агріголь
Банк», а тому державний виконавець не
має можливості провести оцінку цього
транспортного засобу та його
реалізацію з метою погашення боргу.

З матеріалів справи судом також
встановлено, що відповідачем
надсилалися листи від 29.05.2012 року та від
08.08.2012 року до ВАДР ГУДМС з питання
отримання інформації про наявність у
ОСОБА_1 паспорту для виїзду за кордон.

Водночас, ухвалою Краматорського
міського суду Донецької області від
24.05.2013 року у справі № 234/6553/13-ц
задоволено подання державного
виконавця ВДВС Краматорського МУЮ про
тимчасове обмеження у праві виїзду
громадянина України ОСОБА_1 за кордон у
зв'язку з ухиленням від виконання
фінансового зобов'язання, покладеного
на нього постановами УПФУ у м.
Краматорську про стягнення боргу.

Крім того, з Витягу державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав їх обтяжень від 22.05.2013
року № 3745919 вбачається, що на все майно
ОСОБА_1 згідно акту опису та арешту
майна ВДВС Краматорського МУЮ від
01.03.2013 року та постанови від 15.04.2013 року
ВП № 37061124 про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, звернено обтяження на
арешт такого майна.

Згідно ст. 32 Закону № 606 заходами
примусового виконання рішень є: 1)
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; 2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення
в боржника і передача стягувачу певних
предметів, зазначених у рішенні; 4) інші
заходи, передбачені рішенням.

У відповідності до статті 52 Закону № 606,
якою визначений порядок звернення
стягнення на кошти та інше майно
боржника, містить, в тому числі,
наступні приписи: 1) звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації; 2) стягнення за виконавчими
документами звертається в першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів; 3)
готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються; 4) на кошти та інші
цінності боржника, що знаходяться на
рахунках, вкладах та на зберіганні у
банках чи інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту; 5) у разі відсутності
у боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника. Боржник
має право запропонувати ті види майна
чи предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

З урахуванням встановлених у справі
обставин, суд зазначає, що нормою ч. 3 ст.
2 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Отже, враховуючи наведені приписи
Закону, суд дійшов висновку, що
відповідачем вжиті достатні заходи для
стягнення з боржника боргу, а саме
звернення стягнення на доходи
боржника, здійснені заходи щодо
встановлення рухомого та нерухомого
майна боржника.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем у
відповідності з вимогами ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України надані суду належні та
допустимі докази, які підтверджують
виконання останнім своїх обов'язків
щодо здійснення всіх необхідних
заходів, передбачених Законом України
«Про виконавче провадження», з метою
своєчасного та повного виконання
рішення.

Судом не встановлені факти, які
свідчать про бездіяльність відділу
державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції.

Доводи, зазначені позивачем у
адміністративному позові, щодо
протиправної бездіяльності
відповідача не знайшли свого
підтвердження у ході судового
розгляду, оскільки вони спростовуються
фактичними обставинами та доказами по
справі.

Приймаючи до уваги наведене і той, факт,
що відповідачем не надано доказів, які
б свідчили про допущення протиправної
бездіяльності з боку відділу державної
виконавчої служби, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги Управління
Пенсійного фонду України у м.
Краматорську Донецької області до
відділу державної виконавчої служби
Краматорського міського управління
юстиції не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 9, 10, 11, 112, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

П О С Т А Н О В
И В:

У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України у м. Краматорську Донецької
області до відділу державної
виконавчої служби Краматорського
міського управління юстиції про
визнання бездіяльності незаконною,
зобов'язати вчинити певні дії -
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд у порядку, визначеному статтею 186
КАС України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Лазарєв В.В.