Справа № 335/2817/14-а
Суддя: Крамаренко І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 335/2817/14-а 2-а/335/107/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2014 року
м.
Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А.,
розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Запоріжжя про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Запоріжжя про визнання
бездіяльності протиправною,
зобов'язання призначити пенсію.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
13.02.2014 року він вдруге звернувся до
управління ПФУ в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя із заявою про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до п. «а»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». На час звернення він
досяг 50 років та мав стаж роботи більше
20 років, з них більше 10 років працював
повний робочий день на роботах з
особливо шкідливими та особливо
важкими умовами праці і за
результатами атестації робочих місць
за Списком № 1.

Зазначене звернення було здійснено із
встановленого зразка заявою, яку
ОСОБА_1 просив розглянути у
відповідності до встановленого чинним
законодавством порядку, у разі
необхідності подачі додаткових
документів надати йому допомогу в їх
отриманні, а також у разі відмови в
призначенні пенсії надати вмотивоване
рішення.

Проте, 21.02.2014 року позивач отримав
відповідь із змісту якої вбачається, що
відповідач відмовляється зарахувати
до його пільгового стажу за Списком № 1
період роботи з 09.09.1991 року по 12.07.1993
року за відсутності документів про
підтвердження пільгового характеру
роботи та вважає, що права на пенсію він
не має. Вмотивованого рішення про
відмову в призначенні пенсії не надано.

Позивач вважає, що вказаним відповідач
проявив бездіяльність з розгляду його
звернення та призначення йому пенсії,
яка є протиправною, тому просив суд
зобов'язати відповідача зарахувати до
його пільгового стажу за Списком № 1
період роботи з 09.09.1991 року по 12.07.1993
року та призначити йому пенсію з 13.02.2014
року.

Ухвалою суду від 19.03.2014 року відкрито
скорочене провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України,
суд розглядає справу в порядку
скороченого провадження без судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

У наданих суду письмових запереченнях
від 01.04.2014 року №5439/10 відповідач вказує
на відсутність підстав для задоволення
позову, правомірність своїх дій
обґрунтовує посиланнями на норми
чинного законодавства України, зокрема
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» просить у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши всі обставини та
перевіривши їх доказами, суд дійшов до
наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публiчно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавств, шляхом
справедливого, неупередженого та
своєчасного розгляду адміністративних
справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод, та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку. Відсутність хоча б однієї з
наведених вище ознак є підставою для
задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд
керується принципом верховенства
права (ст. 8 КАС України) відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Предметом розглядуваного позову є
оскарження бездіяльності суб'єкта
владних повноважень щодо розгляду
заяви про призначення пенсії у зв'язку
з відмовою у зарахуванні до пільгового
стажу за Списком № 1 періоду роботи
позивача з 09.09.1991 року по 12.07.1993 року.

Згідно із п. 2 Прикінцевих положень
закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» положення Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
застосовуються в частині визначення
права на пенсію за віком на пільгових
умовах.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено умови
призначення пенсій за віком, зокрема
необхідний вік для чоловіків - 60 років.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за віком на пільгових
умовах мають чоловіки після досягнення
50 років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
Списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто
ІНФОРМАЦІЯ_2 йому виповнилось 50 років,
що підтверджується копією паспорта
позивача.

13.02.2014 року ОСОБА_1 особисто звернувся
до управління ПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя із встановленого зразка
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах шляхом направлення
її поштою.

Заперечення відповідача щодо
неправомірного звернення позивача із
заявою про призначення пенсії шляхом
направлення поштою є безпідставними,
оскільки п. 5 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що у разі,
якщо до заяви про призначення,
відновлення пенсії додані не всі
необхідні документи, орган, що
призначає пенсію, письмово повідомляє
заявника про те, які документи
необхідно подати додатково, про що в
заяві про призначення пенсії робиться
відповідний запис. Якщо вони будуть
подані не пізніше трьох місяців із дня
повідомлення про необхідність подання
додаткових документів, то днем
звернення за пенсією вважається день
приймання заяви про призначення пенсії
або дата, зазначена на поштовому
штемпелі місця відправлення заяви.

Як вбачається із наданої позивачем
копії квитанції про поштове
відправлення, заява про призначення
пенсії була направлена ним
рекомендованим листом 13.02.2014 року.

Окрім того, разом із заявою про
призначення пенсії позивач надіслав
супровідний лист, згідно з яким просив
УПФУ в Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя розглянути його звернення у
відповідності до норм, вказаних у
пунктах п. 37, 39, 43 Порядку, у разі
необхідності подачі додаткових
документів надати йому допомогу в їх
отриманні, а також у разі відмови в
призначенні пенсії надати вмотивоване
рішення.

Вказані вимоги позивача узгоджуються
із нормами чинного законодавства
України, зокрема із положеннями
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Так, п. 36 вказаного Порядку встановлено,
що орган, який призначає пенсію, надає
роз'яснення особам з питань
призначення та виплати пенсій, у разі
необхідності - бланки документів,
допомогу особам щодо одержання
відсутніх документів для призначення
пенсії.

Пунктом 37 Порядку встановлено, що
орган, що призначає пенсію, розглядає
питання про призначення пенсії, при
зверненні особи з відповідною заявою.

Особі органом, що призначає пенсію,
видається розписка із зазначенням дати
приймання заяви, а також переліку
одержаних і відсутніх документів, які
необхідно подати в трьохмісячний
термін з дня прийняття заяви. Копія
розписки зберігається в пенсійній
справі.

У пункті 43 Порядку вказано, що право
особи на одержання пенсії
установлюється на підставі всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
поданих документів органом, що
призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10
днів після винесення рішення видає або
направляє особі повідомлення про
призначення, відмову в призначенні
пенсії із зазначенням причин відмови
та порядку його оскарження.

Також, як вбачається із змісту
супровідного листа, який доданий до
заперечень, ОСОБА_1 звернувся із заявою
про призначення пенсії поштою,
оскільки працівники УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя при його особистому
зверненні відмовлялись реєструвати
його заяву та надавати розписку.

Лист відповідача від 21.02.2014 року № 3054/07
не містить письмового повідомлення
позивача про необхідність подачі
додаткових документів для призначення
пенсії.

Будь-яких доказів, які б підтверджували
направлення УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя ОСОБА_1 письмових
повідомлень або розписки із
зазначенням дати приймання заяви, а
також переліку одержаних і відсутніх
документів, які необхідно подати в
трьохмісячний термін з дня прийняття
заяви суду відповідачем не надано.

Усупереч вищенаведеним нормам
відповідач належним чином заяву про
призначення пенсії не розглянув та
надав лист від 21.02.2014 року № 3054/07, за
змістом якого не визнає права позивача
на призначення пенсії, оскільки
відмовляється зарахувати період його
роботи з 09.09.1991 року по 12.07.1993 року до
пільгового стажу за Списком № 1 та
вважає, що права на пенсію він не має, за
відсутності документів про
підтвердження пільгового характеру
роботи саме за Списком № 1.

Отже заяву позивача відповідачем було
розглянуто саме як заяву про
призначення пенсії, але пенсію не
призначено саме з підстав відсутності,
на думку відповідача, необхідної
кількості пільгового стажу з причин
відсутності підтверджуючих
документів.

Окрім того, до своїх заперечень
відповідач надав розрахунок стажу
ОСОБА_1, що також свідчить про те, що
відповідач розглядав заяву саме як
звернення за призначенням пенсії, але
вмотивованого рішення про відмову в
призначенні пенсії не прийняв.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №281553,
підприємство, на якому у спірний період
працював позивач - Запорізьке
спеціалізоване управління № 3
Спеціалізованого тресту з ремонту
промислових будівель, споруд та
обладнання «Укрметалургремонт»,
перейменоване в ЗАТ «Металургремонт -
3», - ліквідовано без визначення
правонаступників.

При цьому статтею 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
основним документом, який підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно із записами трудової книжки
позивача (№№ 13-14 ) з 09.09.1991 року по 12.07.1993
року ОСОБА_1 працював за професією
монтажника по монтажу сталевих та
залізобетонних конструкцій, постійно
зайнятого ремонтом металургійного
обладнання.

Вказана професія згідно із листом
Міністерства Металургії СРСР 28-5-7/265 від
24.07.1991 року перейменована на
слюсаря-ремонтника, оскільки види
виконуваних робіт відповідають саме
такій назві професії в Єдиному
тарифно-кваліфікаційному довіднику, та
включена до розділу 3, підрозділи 1, 2, 3,
шифр професії 1030100а-1753а Списку № 1,
затвердженого Постановою КМУ СРСР від
26.01.1991 року № 10.

Крім того довідкою архівного відділу
ЗМР від 12.09.2013 року №Р-1591-1/19
підтверджується факт роботи позивача у
спірний період, отримання ним за цей
час заробітної плати та кількість
відпрацьованих годин, що було
предметом перевірки УПФУ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя, яким було складено
відповідний акт від 08.10.2013 року.

Також пільговий стаж ОСОБА_1
підтверджується копією особової
картки НОМЕР_1, копія якої була додана
до позову.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових
умовах», затвердженому Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 18.11.2005 року №383 до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.1992 року.

Наведена норма тлумачиться однозначно
та саме в тому розрізі, в якому її
викладає позивач, тобто, у разі
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та результатами проведеної
атестації робочих місць за умовами
праці після 21.08.1992 року до пільгового
стажу має бути зараховано весь період
роботи особи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків.

Пунктом 4.3 Порядку застосування
Списків встановлено, що у разі
підтвердження права на пенсію за віком
на пільгових умовах за результатами
атестації робочих місць, вперше
проведеної до 21.08.1997 року, до стажу, який
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, зараховується весь
період роботи на даному підприємстві у
виробництвах, передбачених Списками.

Атестація робочого місця позивача за
Списком №1 була проведена до 21.08.1997
року, а саме за наказом про атестацію
робочих місць від 28.03.1995 року № 45, тому,
враховуючи вищенаведені норми
законодавства, весь період його роботи
з 09.09.1991 року по 12.07.1993 року має бути
зараховано до стажу за Списком №1.

На час звернення за призначенням
пенсії позивач мав стаж роботи за
Списком № 1 11 років 04 місяці 14 днів, з
них 09 років 06 місяців 11 днів
Відповідачем враховано, а 1 рік 10
місяців 3 дні за період з 09.09.1991 року по
12.07.1993 року Відповідач протиправно не
визнає, як пільговий стаж за Списком №1.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Між тим, відповідачем не представлено
доказів правомірності своїх дій та
доказів повного і обґрунтованого
розгляду звернення позивача за
призначенням пенсії.

Наведене свідчить, що відмовляючи
позивачу у зарахуванні до його
пільгового стажу за Списком №1
спірного періоду роботи та вчиняючи
бездіяльність щодо призначення пенсії
позивачу відповідач діяв усупереч
вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України,
згідно з якою органи державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Бездіяльність не відповідає
встановленим у ч. 3 ст. 2 КАС України
критеріям визначення правомірності
рішень суб'єктів владних повноважень
та є протиправним.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про
визнання протиправною бездіяльності у
призначенні йому пенсії за віком на
пільгових умовах, зобов'язання
зарахувати до пільгового стажу з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за Списком № 1 періоду
його роботи з 09.09.1991 року по 12.07.1993 року,
у зв'язку з чим призначити та
виплачувати йому пенсію за віком на
пільгових умовах відповідно до п. «а»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 13.02.2014 року, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України,
ст. 12, 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст. 4, ч. 1 ст. 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», ч. 4 ст.
9, ст. ст. 10, 11, 18, ч. 1 ст. 41, 71, 72, ч. 4 ст. 122, 158,
163, 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати бездіяльність управління
Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя щодо розгляду заяви ОСОБА_1
про призначення пенсії за віком від
13.02.2014 року, ухвалення по ній рішення та
призначення пенсії відповідно до п. «а»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» протиправною.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1
період його роботи з 09.09.1991 року по
12.07.1993 року до пільгового стажу за
Списком №1, у зв'язку з чим призначити
йому пенсію за віком на пільгових
умовах за Списком № 1 відповідно до п.
«а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» з 13.02.2014 року та
проводити її виплати.

На постанову може бути подано
апеляційну скаргу до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
І.А. Крамаренко