Справа № 826/2617/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2014 року 11:28
№ 826/2617/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А. при секретарі судового
засідання Руденко Н.В.,
за участю представників сторін:
від позивача: Яковенко П.В. (довіреність
від відповідача: Леонов А.А.
(довіреність від 13.01.2014 р. № 423/5/138-14)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс-Логістик»до
Управління Укртрансінспекції у м.
Києві про визнання незаконною та
скасування постанови № 042613 від 07.02.2014,-
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Транс-Логістик» з позовом до
управління Укртрансінспекції у м.
Києві про визнання незаконною та
скасування постанови № 042613 від 07.02.2014,
відповідно до якої на позивача
накладено штраф у розмірі 1 700 грн. за
відсутність щоденних реєстраційних
листків режиму праці та відпочинку
водія ТЗ на автомобілі, перевірка якого
проводилась 24.12.2013 р. в Кіровоградській
Не погоджуючись з прийнятим рішенням
позивач зазначає, що при перевірці
складено акт про відсутність у водія
договору обов'язкового страхування від
нещасних випадків на транспорті. Акт
був складений в одному екземплярі та
водієві не надавався, що, як зазначає
позивач, є порушенням п. 20 Порядку
здійснення державного контролю на
автомобільному транспорті.
Окрім того, у постанові йдеться про
відсутність щоденних реєстраційних
листків режиму праці та відпочинку
водія ТЗ, а не на причину вказану в акті.
Позивач в обґрунтування позову також
зазначає, що при винесенні постанови не
викликано представника позивача, що є
порушенням п. 26 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
Позивач, крім того зазначає, що у
відповідності до розділу 3 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті», при використанні цифрових
тахографів позивач не зобов'язаний
мати реєстраційні листки режиму праці
та відпочинку водія ТЗ.
З урахуванням наведеного та положень
ст. 48 Закону України «Про автомобільний
транспорт», п. 8 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті, затвердженого постановою
КМ України від 08.11.2006 р. № 1567, п. 6.1.
Положення про робочий час і час
відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів, затвердженого
Міністерства тар спорту та зв'язку
України від 07.06.2010 р. № 340, позивач
зазначає, що ТЗ був обладнаний
тахографом, що підтверджується
протоколом перевірки від 28.11.2013 р., а
тому ведення щоденних реєстраційних
листків режиму праці та відпочинку
водіїв ТЗ не було і не є обов'язковим.
Позивач додає, що як власник ТЗ, що був
предметом перевірки, здійснював
перевезення вантажу за наявності
документів, передбачених ст. 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»,
а тому, як вважає позивач, на нього не
може покладатися відповідальність
передбачена ст. 60 зазначеного Закону.
З урахуванням наведеного у сукупності
позивач просить задовольнити позов.
Представник відповідача, надавши копії
спірного рішення, акту перевірки та
копію посвідчення водія, усно проти
позову заперечив, зазначивши про
законність та обґрунтованість
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 24.04.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.
Згідно з постановою управління
Укртрансінспекції від 07.02.2014 р. № 042613 з
ТОВ «Транс-Логісти» (код з ЄДР 35917412)
адміністративно-господарський штраф у
У постанові зазначено, що при перевірці
24.12.2013 р. у Кіровоградській обл.
автомобілю д/н АА6539ОМ встановлено, що
допущено не оформлення щоденних
реєстраційних листків режиму праці та
відпочинку водія ТЗ, відповідальність
за що передбачена ст. 60 Закону України
«Про автомобільний транспорт».
Постанова прийнята на підставі акту №
098817 від 24.12.2013 р.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано доказів того, що позивач
повідомлявся про розгляд справи, в
рамках якої на нього накладено штраф,
хоча на наведені обставини позивач
посилається у позовній заяві.

Між тим, з наявних матеріалів справи
вбачається, що автомобіль під час
перевірки здійснював внутрішнє
перевезення вантажу (в межах України).
Відносно належного технічного стану
автомобіля надано протокол перевірки
технічного стану транспортного засобу
№ 00062-01914-13 від 12.08.2013 р., згідно із
свідоцтвом про реєстрацію повна маса -
19 000 кг., маса без навантаження 9020 кг. До
матеріалів також надано поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 19.07.2013 р., строком дії з
12.08.2013 р. по 11.08.2014 р., що охоплює період
перевірки.

Вирішуючи у зв'язку з наведеним спір по
суті суд зазначає, що засади
організації та діяльності
автомобільного транспорту визначені
Законом України «Про автомобільний
транспорт».

Цей Закон регулює відносини між
автомобільними перевізниками,
замовниками транспортних послуг,
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів, а
також їх відносини з юридичними та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності, які
забезпечують діяльність
автомобільного транспорту та безпеку
перевезень.

Статтею 60 вказаного Закону, на підставі
якого до позивача застосовано штраф,
передбачено, що за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються
адміністративно-господарські штрафи,
зокрема: за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, відповідно до положень ст.
48 зазначеного Закону автомобільні
перевізники, водії повинні мати і
пред'являти особам, які уповноважені
здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують вантажні
перевезення.

Так, документами для здійснення
внутрішніх перевезень вантажів є,
зокрема: для автомобільного
перевізника - документ, що засвідчує
використання транспортного засобу на
законних підставах, інші документи,
передбачені законодавством; для водія -
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційні документи на
транспортний засіб,
товарно-транспортна накладна або інший
визначений законодавством документ на
вантаж, інші документи, передбачені
законодавством.

Відповідно до положень частини 8 статті
53 зазначеного Закону («Організація
міжнародних перевезень пасажирів і
вантажів») водії транспортних засобів,
що належать резидентам або
нерезидентам України, зобов'язані
допускати до перевірки тахографів
посадових осіб центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на наземному транспорті,
надавати їм реєстраційні листки режиму
праці та відпочинку водіїв - тахокарти,
а також, у разі якщо у транспортному
засобі використовуються цифрові
тахографи, роздруковувати на
паперовому носії інформацію про роботу
та відпочинок водіїв.

Слід зазначити, що саме про відсутність
тахокарт йдеться в оскаржуваному
рішенні.

У свою чергу, згідно з п. 1.4 Інструкції з
використання контрольних пристроїв
(тахографів) на автомобільному
транспорті, яка затверджена Наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 24.06.2010 № 385, тахокарта
(реєстраційний листок режиму праці та
відпочинку водія), це бланк,
призначений для внесення й зберігання
зареєстрованих даних, який вводять в
аналоговий контрольний пристрій
(тахограф) та на якому маркувальні
пристрої останнього здійснюють
безперервну реєстрацію інформації, що
підлягає фіксуванню відповідно до
положень ЄУТР.

Згідно з п. 3.3. зазначеної Інструкції
водій транспортного засобу,
обладнаного тахографом: забезпечує
правильну експлуатацію тахографа та
управління режимами його роботи
відповідно до інструкції виробника
тахографа; своєчасно встановлює,
змінює і заповнює тахокарти та
забезпечує їх належне зберігання;
використовує тахокарти (реєстраційний
листок режиму праці та відпочинку
водія) (у разі використання аналогового
тахографа) або у разі використання
цифрового тахографа - особисту картку
водія кожного дня, протягом якого
керував транспортним засобом; має при
собі: протокол про перевірку та
адаптацію тахографа до транспортного
засобу; заповнені тахокарти у
кількості, що передбачена ЄУТР, або
картку водія чи роздруківку даних
роботи тахографа у разі обладнання
транспортного засобу цифровим
тахографом.

Пунктом 1.3. Інструкції визначено, що
вона поширюється на суб'єктів
господарювання, які провадять
діяльність у сфері надання послуг з
перевезення пасажирів та/або вантажів
автомобільними транспортними засобами
(крім таксі).

У взаємозв'язку з наведеним слід
додати, що відповідно до постанови КМ
України від 8 листопада 2006 р. № 1567
затверджено Порядок здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що
державному контролю підлягають усі
транспортні засоби вітчизняних та
іноземних суб'єктів господарювання
(далі - транспортні засоби), що
здійснюють автомобільні перевезення
пасажирів та вантажів на території
України.

Пунктом 8 вказаного Порядку
передбачено, що під час проведення
комплексної перевірки суб'єкта
господарювання перевіряється, зокрема,
наявність тахографів - контрольних
пристроїв для показу чи реєстрації в
автоматичному або напівавтоматичному
режимі інформації про рух транспортних
засобів та періоди роботи водіїв,
ведення щоденних реєстраційних
листків режиму праці та відпочинку
водіїв на транспортних засобах, якими
здійснюються міжнародні автомобільні
перевезення.

Пункт 6.1 Положення про робочий час і час
відпочинку водіїв колісних
транспортних засобів, затвердженого
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 07.06.2010 року N 340 (далі
- Положення № 340), передбачає, що
автобуси, що використовуються для
нерегулярних і регулярних спеціальних
пасажирських перевезень, для
регулярних пасажирських перевезень на
міжміських автобусних маршрутах
протяжністю понад 50 км, вантажні
автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн
повинні бути обладнані діючими та
повіреними тахографами.

У свою чергу, до набрання чинності п. 6.1.
цього Положення водій, який керує
транспортним засобом, що визначений у
цьому пункті та необладнаний
тахографом, веде індивідуальну
контрольну книжку водія.

Згідно з п. 4 наказу, який затверджено
положення, передбачено, що для
перевезення вантажів колісними
транспортними засобами з повною масою
понад 12 тонн (в даному випадку 19 000 кг.),
нерегулярних і регулярних спеціальних
пасажирських перевезень, регулярних
пасажирських перевезень на міжміських
автобусних маршрутах протяжністю від 50
до 150 км - пункт 6.1. набирає чинності з
01.06.2013.

При цьому, відповідно до п. 1.5.
Положення, тахограф, це контрольний
пристрій, який встановлюється на ТЗ для
показу та реєстрації інформації про
рух ТЗ.

У свою чергу, відповідно до п. 1.1.
Порядку ведення переліку суб'єктів
господарювання, що здійснюють
установлення та технічне
обслуговування контрольних пристроїв
(тахографів) в автомобільних
транспортних засобах, затвердженого
наказом Міністерства інфраструктури
України від 17.04.2013 № 226, який
зареєстровано в Мінюсті України 17
травня 2013 р. за № 759/23291, контрольний
пристрій (тахограф), це обладнання, яке
є засобом вимірювальної техніки,
призначене для встановлення на
транспортних засобах для показу та
реєстрації в автоматичному чи
напівавтоматичному режимі інформації
про рух таких транспортних засобів та
про певні періоди роботи їхніх водіїв.

З аналізу наведених вище норм
законодавства вбачається, що у разі,
якщо транспортний засіб обладнаний
аналоговим топографом, під час
перевірки мають бути пред'явлені
реєстраційні листки режиму праці та
відпочинку водіїв - тахокарти. В даному
випадку, як зазначено вище, до позивача
застосовано штраф саме за відсутність
цих щоденних реєстраційних листків
режиму праці та відпочинку водіїв.

У той же час, як вбачається з аналізу
приведених вище норм законодавства, у
випадку, якщо транспортний засіб
обладнаний цифровим тахографом, водій
має пред'явити особисту картку водія чи
роздруківку даних роботи тахографа (у
разі обладнання транспортного засобу
цифровим тахографом).

В даному випадку, як вбачається з
протоколу перевірки та адаптації
тахографа до транспортного засобу №
004443 від 28.11.2013 р., належний позивачу
транспортний засіб, а саме: автомобіль
Scania P230 DB, номерний знак АА6539ОМ,
обладнаний цифровим тахографом, що,
відповідно, не передбачає виготовлення
та наявності у водія реєстраційних
листків режиму праці та відпочинку
водіїв - тахокарт, а відтак, відсутність
цього документу, не може бути підставою
для висновку про відсутність у водія
всіх необхідних документів та, у свою
чергу, підставою для застосування до
позивача штрафних санкцій.

При цьому, індивідуальна контрольна
книжка водія повинна бути в наявності у
разі, якщо транспортний засіб
необладнаний тахографом (пункт 6.3
Положення № 340, п. 4 наказу, яким
затверджено Положення № 340), у зв'язку з
цим відсутність цього документу в
даному випадку не є обов'язковою.

Враховуючи, що підставою для
застосування штрафних санкцій є саме
відсутність у водія реєстраційних
листків режиму праці та відпочинку
водіїв - тахокарт, наявність яких у
нього в даному випадку не передбачена
законодавством, суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення не
враховує наведених вище вимог
законодавства та фактичних обставин,
та, відповідно, є протиправним і
підлягає скасуванню, оскільки судом не
встановлено вчинення позивачем
порушення, про яке зазначено у спірному
рішенні та за яке накладено штраф.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, враховуючи
вищенаведене у сукупності, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позову та наявність
підстав для його задоволення шляхом
визнання протиправним та скасування
спірного рішення.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Транс-Логістик» (код з ЄДР 35917412;
адреса: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 26, літера
А, офіс 1; поштова адреса: 07401, Київська
обл., м. Бровари-1, а/с 615) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
постанову № 042613 від 07.02.2014 р., прийняту
управлінням Укртрансінспекції у м.
Києві.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А. Кармазін