Справа № 826/1337/14
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2014 року № 826/1337/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Смолія І.В., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу:
за позовомОСОБА_1до Державного
реєстратора Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Крилової
Галини Анатоліївнипровизнання
незаконним та скасування рішення №
9752330 від 08.01.2014 та зобов'язання вчинити
діїНа підставі ч.4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Суд розглядає справу у
письмовому провадженні.
Обставини справи:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в особі державного
реєстратора Кендзьора В.Я. про визнання
незаконним та скасування рішення №
9752330 від 08.01.2014 та зобов'язання вчинити
В обґрунтування позивних вимог
позивачем вказується на те, що у
відповідача були відсутні правові
підстави для відмови позивачу у
державній реєстрації права власності
форма: приватна, на 401/2290 частину
квартири АДРЕСА_1, оскільки право
власності на таку було визнано за ним
рішення суду яке набрало законної сили
та є обов'язковим до виконання. У
судових засіданнях представник
позивача позовні вимоги підтримав.

не усунення відповідачем порушень
встановлених позивачем, що в свою чергу
може призвести до завдання значної
шкоди здоров'ю та життю людей.

Представник відповідача в судових
засіданнях позов заперечив в повному
обсязі, в обґрунтування заперечень на
позов зіслався на обставини викладені
в письмових запереченнях на позов.

У судовому засіданні 02.04.14р. суд у
відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 КАС
України перейшов до розгляду справи в
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2013 Солом'янським районним судом
міста Києва прийнято рішення в
цивільній справі № 2-192-13 за первісним
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ
спільного сумісного майна подружжя та
за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про поділ спільного сумісного майна
подружжя, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного
майна подружжя задоволено частково та
у порядку поділу спільного майна
подружжя визнано, у тому числі, за
ОСОБА_1 право власності на 401/2290 частину
квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва
від 23.10.2013 рішення Солом'янського
районного суду міста Києва від 17.04.2013
залишено без змін.

21.11.2013 ОСОБА_1 до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
було подано заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, яка
була зареєстрована за реєстраційним
номером 4108503, для проведення державної
реєстрації права власності, форма
власності: приватна, на 401/2290 частину
квартири, яка знаходиться яка
знаходиться в будинку АДРЕСА_1.

03.12.2013 державним реєстратором Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Криловою Галиною Анатоліївною за
результатами розгляду заяви від 21.11.2013
за реєстраційним №4108503 було прийнято
рішення про зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень та запропоновано надати
додаткові документи.

08.01.2014 державним реєстратором Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Криловою Галиною Анатоліївною за
результатами розгляду заяви від 21.11.2013
за реєстраційним №4108503 було
встановлено, що подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують, а саме, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№1141 від 26.10.2011 при реєстрації
зазначається площа об'єкту нерухомого
майна : " загальна та (за наявності)
житлова... ", у той час як поданому
заявником рішенні суду в резолютивній
частині загальна та житлова площа
квартири взагалі не вказана, та
прийнято рішення №9752330 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

ОСОБА_1 вважаючи, що державним
реєстратором було протиправно
відмовлено у державній реєстрації прав
за заявою від 08.01.2014 за реєстраційним
№9752330 звернувся з відповідним позовом
до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, та враховуючи,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд прийшов до переконання про
безпідставність позовних вимог
виходячи з наступних міркувань.

Згідно з частинами першою та третьою
статті 3 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" встановлено, що
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно,
які підлягають державній реєстрації
відповідно до цього Закону, виникають з
моменту такої реєстрації.

Частиною першою статті 15 зазначеного
Закону встановлено, що державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно з частинами першою та третьою
статті 16 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" заява про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень подається до органу державної
реєстрації прав, на території якого
розміщений об'єкт нерухомого майна або
більша за площею його частина. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень подаються документи, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення відповідних прав, та
документ, що підтверджує оплату послуг
з державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відповідно до пункту 5 частини першої
статті 19 зазначеного Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Як встановлено судом вище, позивачем до
державного реєстратора як підставу для
здійснення реєстраційних дій було
подано рішення Солом'янського
районного суду міста Києва в цивільній
справі № 2-192-13 що набрало законної
сили.

аб.2 п.20 Порядку ведення Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затвердженого постановою КМУ від 26
жовтня 2011 №1141, з метою проведення
державної реєстрації виникнення права
власності державний реєстратор
вносить до запису про нерухоме майно
такі відомості щодо об'єкта нерухомого
майна:

- тип об'єкта нерухомого майна
(житловий будинок, будівля, споруда,
квартира житлове приміщення, нежитлове
приміщення тощо);

- призначення об'єкта нерухомого
майна (житловий або нежитловий);

- площа об'єкта нерухомого майна
(загальна та (за наявності) житлова):

- відомості про складові частини
об'єкта нерухомого майна (найменування
та/або присвоєння літера, загальна та
(за наявності) житлова площа об'єкта
нерухомого майна, який є складовою
частиною складної речі та призначений
для обслуговування іншої (головної)
речі, пов'язаний з не спільним
призначенням та є її приналежністю)»

Аналіз наведених норм дає змогу
зробити висновки щодо відсутності у
державного реєстратора можливості
здійснити реєстрацію прав на нерухоме
майно чи його частку за відсутності
відомостей про площу такого
приміщення.

Як вбачається із змісту резолютивної
частини рішення Солом'янського
районного суду міста Києва в цивільній
справі № 2-192-13, таке не містить
відомостей щодо загальної або/та
житлової площі квартири, часту якої
передано позивачу.

Частинами першою, другою та третьою
статті 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" встановлено, що у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено, у тому
числі у разі, якщо подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують, а також
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення, та ін.

Судом встановлено, що рішенням від
03.12.2013 позивачу було надано можливість
надати додаткові документи, при цьому
виявлені порушення в установлений
термін позивачем усунуто не було.

Враховуючи наведені фактичні
обставини справи, суд приходити
переконання щодо правомірності дій
відповідача щодо винесення рішення про
відмову у реєстрації прав на нерухоме
майно на підставі поданих позивачем
03.12.13р. матеріалів, а тому позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд приходить до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які не підтверджуються достатніми
доказами, що свідчить про не
обґрунтованість позовних вимог, а отже,
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Статтею 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові особи і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 69, 70 71, 158-163,167 КАС
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
Київський апеляційний
адміністративний суд через Окружний
адміністративний суд м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
І.В.
Смолій