Справа № 804/5627/14
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 квітня 2014 р. Справа № 804/5627/14
Суддя Дніпропетровського окружного
адміністративного суду Кальник В.В.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Держави України в особі судді
Тернівського районного суду м.Кривого
Рігу Дніпропетровської області
Кулігіної Тетяни Дмитрівни про
визнання протиправними дій та
стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним
адміністративним позовом, в якому
просить:

- визнати неправомірними дії
судді Жовтневого районого суду
м.Кривого Рогу Кулігіної Тетяни
Дмитрівної при винесені 23.05.13р. ухвали
по справі № 0413/9149/2012, в якій зазначив, що
позовну заяву ОСОБА_1 від 09.08.2011р до
Відкритого акціонерного товариства
«ТехноТрансСервис» залишити без
розгляду;

- визнати дії судді Жовтневого
районого суду м.Кривого Рогу Кулігіної
Тетяни Дмитрівної такими, що порушили
права позивача на ефективний судовий
захист у розумний строк;

- стягнути з відповідача на
користь позивача витрати, які поніс
позивач, та які пов'язані з витратами у
зв'язку з провадженнями у національних
судах та державних установах,
включаючи витрати на копіювання, друк,
папір, поїздки та поштові послуги у
сумі 100 грн.;

- стягнути за рахунок
державного бюджету на користь позивача
в рахунок відшкодування завданої
позивачу моральної шкоди, у найменьший
термін, діями судді Жовтневого
районого суду м.Кривого Рогу Кулігіної
Тетяни Дмитрівної в сумі 9500 грн.;

- допустити негайне виконання рішення
суду, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

У своєму позові як на підставу
протиправності дій відповідача, що
привели до порушень прав позивача,
передбачених ст.ст. 3, 6, 19, 55, 124
Конституції України та право на
справедливий і публічний розгляд
справи № 0413/9149/2012, ОСОБА_1 посилається
на неналежне здійснення правосуддя,
ухвалення завідомо неправосудного
рішення та здійснення службового
підроблення.

Відповідно до частини першої та другої
статті 126, частини другої статті 129
Конституції України, частини першої
статті 6 Закону України від 7 липня 2010
року №2453-VІ «Про судоустрій і статус
суддів» незалежність і
недоторканність суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Здійснюючи правосуддя, суди є
незалежними від будь-якого впливу. Суди
здійснюють правосуддя на основі
Конституції і законів України,
забезпечуючи при цьому верховенство
права.

При офіційному тлумаченні положень
частин першої, другої статті 126
Конституції України, Конституційний
Суд України у своєму Рішенні від 1
грудня 2004 року №19-рп/2004 вказав, що
незалежність суддів полягає передусім
у їхній самостійності, непов`язаності
при здійсненні правосуддя будь-якими
обставинами та іншою, крім закону,
волею. Зазначений підхід щодо
забезпечення незалежності суддів
закріплено у Конвенції про захист прав
людини та основних свобод (4 листопада
1950 року), ратифікованої Верховною Радою
України 17 липня 1997 року.

Верховний Суд України в пункті 10
постанови Пленуму №8 від 13 червня 2007
року «Про незалежність судової влади»
(далі - Постанова Пленуму ВСУ) зазначив,
що відповідно до частини п'ятої статті
125 Конституції України судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України і тому вважаються
законними, доки вони не скасовані в
апеляційному чи касаційному порядку
або не переглянуті компетентним судом
в іншому порядку, визначеному
процесуальним законом, в межах
провадження справи, в якій вони
ухвалені.

Виключне право перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством.

Аналогічна позиція викладена і у
Рішенні Конституційного Суду України
№2-рп/2011 від 11 березня 2011 року,
відповідно до якого давати оцінку
процесуальним діям суддів щодо
розгляду конкретної судової справи
може лише апеляційна і касаційна
інстанція при перегляді судових
рішень.

Виходячи з положень пунктів 2, 3
Постанови Пленуму ВСУ, звернення з
позовом де відповідачами зазначені суд
чи суддя в зв'язку з розглядом ними
справ або заяв, слід розцінювати як
вплив на суд.

Відповідно до пункту 10 Постанови
Пленуму ВСУ, оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду і
вирішення справи поза встановленим
процесуальним законом порядком не
допускається та суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів і заяв з
таким предметом.

У разі порушення суддею законодавства,
розділом VI Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачена дисциплінарна
відповідальність, порядок і умови її
застосування.

Згідно з п.1 ч.1 ст.109 КАС України суд
відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись п.1
ч.1 ст.109 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ

Відмовити у відкритті
провадження в адміністративній справі
за позовом ОСОБА_1 до Держави України в
особі судді Тернівського районного
суду м.Кривого Рігу Дніпропетровської
області Кулігіної Тетяни Дмитрівни про
визнання протиправними дій та
стягнення моральної шкоди.

Роз'яснити позивачу, що повторне
звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Копію ухвали надіслати позивачу разом
із позовною заявою та усіма доданими до
неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 КАС України та
може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст.186 КАС України.

Суддя В.В. Кальник