Справа № 2а/0370/2669/12
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/81575/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Волинського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Маневицького районного
міжгосподарського комбінату
сільського комунального господарства
"Райсількомунгосп" про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за касаційною скаргою Волинського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року позивач звернувся в
суд із позовом до Маневицького
районного міжгосподарського комбінату
сільського комунального господарства
"Райсількомунгосп" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2012 року відмовлено в задоволенні
позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, позивач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позов, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що підприємством до
Волинського ОВФСЗН подавався звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2011 рік, відповідно до
цього звіту середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу комбінату у 2011 році
становила 14 осіб, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників-інвалідів - 0, кількість
інвалідів, які повинні працювати - 1
особа.

Протягом 2012 року Відповідач щомісячно
звітував до Маневицького районного
центру зайнятості про наявність
вакансій для працевлаштування
інвалідів (осіб з обмеженими фізичними
можливостями).

Підприємство, 15.02.2012 року зверталося з
листом до Позивача про наявність 2
вільних вакантних місць для
працевлаштування інвалідів та
направлення для працевлаштування 2
інвалідів.

Підприємством були створені робочі
місця для інвалідів, а саме: майстер з
експлуатації водопровідних мереж,
машиніст насосних станцій,
слюсар-ремонтник водопровідної мережі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону
№ 875-ХІІ, для підприємств. Установ,
організацій, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
встановлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця, а також
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів.

Статтею 20 вказаного Закону
передбачено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку до 15
квітня року, що настає за роком, в якому
відбулося порушення нормативу місць
для працевлаштування інвалідів, згідно
Порядку сплати підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, суми
адміністративно-господарських санкцій
та пеня за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 31.01.2007р.
№70, сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, яке
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Згідно пункту 4 Порядку обчислення суми
адміністративно-господарських санкцій
проводиться роботодавцями самостійно
згідно з Інструкцією щодо заповнення
форми № 10 ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів», затвердженою наказом
Мінпраці України 10 лютого 2007р. №42.
Вищевказаний звіт подається
роботодавцями щороку до 1 березня
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів, в яких вони зареєстровані.

Згідно частини 1 статті 18 Закону №
875-ХІІ, забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ. Організацій чи до
державної служби зайнятості.

Частиною 3 статті 18 цього Закону
встановлено обов'язок підприємств,
установ, організацій, фізичних осіб,
які використовують найману працю
виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Отже, подання відповідного звіту до
центру зайнятості є належним
підтвердженням наявності на
підприємстві створених місць для
працевлаштування інвалідів.

Згідно частини 2 статті 18-1 зазначеного
вище Закону, рішення про визнання
інваліда безробітним і взяття його на
облік для працевлаштування
приймається центром зайнятості за
місцем проживання інваліда на підставі
поданих ним рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів. Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином, законодавством України
обов'язок з працевлаштування інвалідів
покладений на орган державної влади з
питань праці та соціальної політики,
але цьому мають передувати певні дії
підприємств, установ і організацій зі
створення робочих місць для інвалідів
та з відповідного інформування
зазначених органів з метою
працевлаштування інвалідів.

Ухвалюючи рішення, суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що в
діях Відповідача відсутній склад
правопорушення внаслідок відсутності
вини у не працевлаштуванні осіб з
обмеженими фізичними можливостями на
створені підприємстві робочі місця для
інвалідів, наявність якої є
обов'язковою умовою накладення на
відповідача
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених статтею 20 Закону
№ 875-ХІІ. Тому вимоги про стягнення з
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
та пені є необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Волинського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 06 грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді