Справа № 2а-16555/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2011-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 квітня 2011 року 10:21 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києвапроскасування рішень
про застосування штрафних (фінансових)
відповідача - Гаркуша К.Р.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 8 квітня 2011 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тексту -позивач)
звернулась з позовом до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі м. Києва (далі по тексту
-відповідач) про скасування рішень про
застосування штрафних (фінансових)
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем безпідставно
винесені оскаржувані рішення про
застосування штрафних (фінансових)
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржувані рішення прийняті на
підставі чинного законодавства.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
Державною податковою інспекцією
у Дніпровському районі м. Києва
проведено перевірку фізичної особи
-суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 за результатами чого складено
результати документальної невиїзної
перевірки правильності обчислення та
своєчасності сплати до бюджету сум
податків та зборів (обов'язкових
платежів) за період з 20.06.2007р. -31.12.2009р.
(далі по тексту -Акт перевірки).
Актом перевірки встановлено, що
позивач здійснювала підприємницьку
діяльність у сфері роздрібної торгівлі
дитячим одягом на спрощеній системі
оподаткування. Реєстратор
розрахункових операцій, книга обліку
розрахункових операцій та книга обліку
доходів і витрат в ДПІ у Дніпровському
районі м. Києва не зареєстровані.
Згідно із звітами СПД - платника
єдиного податку сума виторгу за 2007р.
за 2008 рік (вх. 182167 від 08.01.2009р.) -334 741,00грн.
та за 2009 рік (вх. №303517 від 20.01.2010р.) -385
СПД - фізичною особою ОСОБА_1 з 20.06.2007р.
по 31.12.2009р. проведено розрахункові
операції на загальну суму 940 141,00грн. без
застосування РРО. Крім того, в акті
перевірки зазначено, що на місці
здійснення підприємницької діяльності
(магазин «Дитячий пасаж») в реалізації
знаходився необлікований товар на
загальну суму 582 070,00грн.
Згідно з поясненнями СПД - фізичної
особи ОСОБА_1 від 08.06.2010р. розрахунки
проводилися в готівковій формі, книга
ф.10 була подана на реєстрацію до ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва 11.05.2008р.
та отримана підприємцем 08.06.2010р., з 17
травня 2008 року по дату перевірки
торгівельна виручка обліковувалась у
власному робочому журналі підприємця.
На підставі Акту перевірки
відповідачем винесенні рішення про
застосування штрафних (фінансових)
підставі п. 1 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»від 06.07.1995р. №265/95-ВР та згідно з
п. 1 статті 17 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»позивачу застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
12 статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»та згідно з статтею 20 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»позивачу
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 1 164 140грн.
Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

1. Згідно з п. 1 статті 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції.

Пунктами 1 і 2 Порядку видачі Свідоцтва
про сплату єдиного податку,
затвердженого наказом ДПА України від
29.10.1999р. № 599 і зареєстровано в Мінюсті
України 02.11.99р. за №752/4045 визначено, що
відповідно до Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" суб'єкти
підприємницької діяльності -фізичні
особи, які займаються підприємницькою
діяльністю без створення юридичної
особи і у трудових відносинах з якими,
включаючи членів їх сімей, протягом
календарного року перебуває не більше
10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за календарний рік не перевищує
500 тис. гривень, мають право обрати
спосіб оподаткування доходів за
єдинимподатком шляхом отримання
свідоцтва про сплату єдиного податку
за встановленою формою. Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа, яка сплачує єдиний податок,
звільняється від обов'язку
нарахування, відрахування та
перерахування до державних цільових
фондів зборів, пов'язаних з виплатою
заробітної плати працівникам, які
перебувають з ним у трудових
відносинах, включаючи членів його
сім'ї. Платник єдиного податку не
звільняється від обов'язку
нарахування, утримання та
перерахування до бюджету прибуткового
податку з громадян з доходів, які
виплачуються найманим працівникам,
включаючи членів сім'ї, та подання
відомостей про виплачені їм доходи до
органів державної податкової служби.
Доходи платника єдиного податку,
отримані ним від провадження
підприємницької діяльності, не
включаються до складу його сукупного
оподатковуваного доходу у разі, якщо
вони обкладаються єдиним податком, а
сплачена сума єдиного податку є
остаточною і не включається до
перерахунку його загальних податкових
зобов'язань. Плата (податок) за землю не
сплачується платником єдиного податку
лише за земельні ділянки, які
використовуються ним для здійснення
підприємницької діяльності,
зазначеної у Свідоцтві. Підставою для
видачі Свідоцтва є подання суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою письмової заяви згідно з
додатком 1 до цього Порядку та
платіжного документа (квитанція,
копія платіжного доручення з відміткою
банківської установи) про сплату
(перерахування) єдиного податку за
період не менше ніж календарний місяць.
Заява має бути подана не пізніше ніж за
15 днів до початку кварталу, з якого він
обирає спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком за умови сплати всіх
установлених податків та обов'язкових
платежів, термін сплати яких настав на
дату подання Відповідно до Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" суб'єкти
підприємницької діяльності - фізичні
особи -платники єдиного податку мають
право не застосовувати електронні
контрольно-касові апарати для
проведення розрахунків із споживачами.

Проте відповідно до п. 6 статті 9
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (надані послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності
-фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємства (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів
(крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і
витрат.

Законом України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»передбачено, що необхідною
умовою для звільнення фізичної особи -
платника єдиного податку від обов'язку
застосування реєстратора
розрахункових операцій при проведенні
розрахункових операцій є ведення книги
ф. 10 у встановленому порядку.

Відповідно до статті 1 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»реєстратори
розрахункових операцій застосовуються
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності або

юридичними особами (їх філіями,
відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами) (далі - суб'єкти
підприємницької діяльності), які
здійснюють операції з розрахунків у
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг)
у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг.

Згідно з п. 1 статті 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»у разі
встановлення протягом календарного
року в ході перевірки факту: проведення
розрахункових операцій з
використанням реєстраторів
розрахункових операцій або
розрахункових книжок на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих
послуг); непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових операцій з фіскальним
режимом роботи; невідповідності суми
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у
денному звіті, а в разі використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня;
нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки на
окремому господарському об'єкті такого
суб'єкта господарювання: за кожне
наступне вчинене порушення - у
п'ятикратному розмірі вартості
проданих з порушеннями, встановленими
цим підпунктом, товарів (послуг).

Відповідно до статті 238 Господарського
кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Згідно з статтею 250
Господарського кодексу України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Суд звертає увагу на те, що за своєю
суттю штрафні (фінансові) санкції є
адміністративно-господарською
санкцією, оскільки є заходом майнового
характеру, який застосовується органом
державної влади за порушення суб'єктом
господарювання встановлених
законодавчим актом правил здійснення
господарської діяльності та
спрямований на припинення
правопорушення і ліквідації його
наслідків, тобто підпадає під критерії
визначення
адміністративно-господарської
санкції, встановлені статтею 238
Господарського кодексу України. А
відтак, стягнення штрафних (фінансових)
санкцій, як застосування до суб'єкта
господарювання
адміністративно-господарської
санкції, тобто притягнення до
відповідальності за вчинене
правопорушення в сфері господарської
діяльності, можливе в межах строків,
встановлених статтею 250 зазначеного
Кодексу, тобто не пізніше шести місяців
з дня виявлення порушення і не пізніше
року з дня його вчинення.

Як вбачається з оскаржуваних рішень
від 03.06.2010р. фінансові санкції
застосовані до позивача за період з
20.06.2007р. по 31.12.2009р.

Отже, застосування до СПД - фізичної
особи ОСОБА_1
адміністративно-господарської санкції
у вигляді штрафу за порушення норм
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»після закінчення
одного року з дня його вчинення є
неправомірним.

При цьому, суд враховує позицію Вищого
адміністративного суду України,
викладену в оглядовому листі від 24.10.2008
№1776/100/13-08 «Про деякі питання практики
вирішення спорів у справах за участю
органів державної податкової служби».

Так, позивачем в перевіряємий період
проведено розрахункові операції на
загальну суму 940 141,00грн. без
застосування РРО, з якої:

- за 2007 рік -220 000,00грн., з яких
11362,50грн. за ІІІ квартал 2007 року +
176088,00грн. -за 4 квартал 2007 року;

- за 2008 рік -334 741,00грн., з яких
11362,50грн. за 1 квартал 2008 +96057,50грн. за 2
квартал 2008 року + 114300,00грн. за 3 квартал
2008 року +113021,00грн. за 4 квартал 2008 року;

- за 2009 рік -385 400,00грн., з яких
129580,00грн. за 1 квартал 2009 + 97452,00грн. за 2
квартал 2009 року + 143468,00грн. за 3 квартал
2009 року +14900,00грн. за 4 квартал 2009 року.

Таким чином, рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від
03.06.2010р. № підлягає частковому
скасуванню, а саме: за періоди з ІІІ
кварталу 2007 року по ІІ квартал 2009 року.

220 000,00грн. за 2007 рік + 334 741,00грн. за 2008 рік
+ 227 032грн. за 1 та 2 квартали 2009 року *5= 3 908
865грн.

Рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від
03.06.2010р. № в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій за
періоди 3 та 4 квартали 2009 року
відповідачем застосовано в межах
строків, передбачених статтею 250
Господарського кодексу України.

2. Стосовного винесеного рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 03.06.2010р. № на суму 1 164
140грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до Довідки №22 від
10.03.2010р. про наявність товарів на місці
реалізації у громадян, які займаються
підприємницькою діяльністю складеної
перевіряючими, встановлено, що на місці
здійснення діяльності за адресою м.
Київ, вул. Малишка, 5 «Дитячий Пасаж»в
реалізації знаходився необлікований
товар на загальну суму -582 070,00грн.

Згідно з статтею 6 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва.

Пунктом 4 Указу Президента
України від 03.07.1998, № 727/98 "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" форма книги обліку
доходів та витрат, що підлягають
оподаткуванню відповідно до цього
Указу, і порядок її ведення суб'єктами
малого підприємництва, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
встановлюються Державною податковою
адміністрацією України.

Відповідно до п. 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані: вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно з п. 1 постанови Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001, № 1269 "Про
затвердження Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат" книга обліку
доходів і витрат (далі - книга) ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку), а також
особами, які мають пільговий торговий
патент для продажу товарів (крім
підакцизних) (надання послуг)
відповідно до законодавства з питань
патентування деяких видів
підприємницької діяльності, якщо такі
особи не є платниками податку на додану
вартість згідно із законодавством
(далі - суб'єкти підприємницької
діяльності).

Пунктом 2 постанови Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001, № 1269 "Про
затвердження Порядку ведення книги
обліку доходів і витрат" передбачено,
що прошнурована і пронумерована книга
реєструється в органі державної
податкової служби за місцем державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності (далі - орган реєстрації).

До органу реєстрації подається
належним чином оформлений примірник
книги разом із заявою про її
реєстрацію, у якій зазначаються:
найменування, місцезнаходження,
банківські реквізити,
ідентифікаційний код - для юридичної
особи; прізвище, ім'я, по батькові,
паспортні дані, місце проживання,
ідентифікаційний номер платника
податків та інших обов'язкових
платежів - для фізичної особи; номер та
дата видачі суб'єкту підприємницької
діяльності свідоцтва про сплату
єдиного податку або номер, дата видачі
та термін дії пільгового торгового
патенту.

Книга реєструється безоплатно
протягом двох робочих днів з дати
подання зазначених документів. На
титульному аркуші книги зазначаються
загальна кількість сторінок, відомості
про орган реєстрації, дата реєстрації
та номер запису в журналі обліку
зареєстрованих книг. Ці відомості
засвідчуються підписом посадової
особи, яка провела реєстрацію, та
скріплюються печаткою органу
реєстрації.

Відповідно до п. 5 постанови
Кабінету Міністрів України від 26.09.2001,
№ 1269 "Про затвердження Порядку ведення
книги обліку доходів і витрат"
суб'єктом підприємницької діяльності
до книги заносяться такі відомості:
порядковий номер запису; дата
здійснення операції, пов'язаної з
проведеними витратами і/або отриманим
доходом; сума витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Згідно з п. 8 Порядку видачі
Свідоцтва про сплату єдиного податку,
затвердженого Наказом ДПА України від
29.10.1999, № 599 "Про затвердження Свідоцтва
про сплату єдиного податку та Порядку
його видачі" для визначення
результатів власної підприємницької
діяльності на підставі хронологічного
відображення здійснених господарських
і фінансових операцій платник єдиного
податку веде Книгу обліку доходів і
витрат згідно із додатком N10 до
Інструкції про прибутковий податок з
громадян, затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.93 N12 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 09.06.93 за №64. При цьому
обов'язковому заповненню підлягають
лише графи "період обліку", "витрати на
виробництво продукції", "сума виручки
(доходу)", "чистий доход".

Відповідно до листа ДПА України
від 05.11.1997р. №17-0117/10-8886 у Книзі обліку
доходів і витрат графи 4, 5 і 6
заповнюються підприємцем
безпосередньо на місці реалізації
після кожного факту продажу.
Наприкінці робочого дня підбиваються
підсумки всіх сум, отриманих за
реалізований товар, і виводиться денна
сума валового доходу.

Статтею 20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до суб'єктів підприємницької
діяльності, що здійснюють реалізацію
товарів, які не обліковані у
встановленому порядку, застосовується
фінансова санкція у розмірі подвійної
вартості необлікованих товарів за
цінами реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Згідно з частиною першою статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд, визнає
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 03.06.2010р. №
у частині застосування штрафних
(фінансових) санкції за порушення
допущенні позивачем у період з ІІІ
кварталу 2007 року по ІІ квартал 2009 року,
таким, що прийняте з порушенням діючого
законодавства, в іншій частині
зазначеного рішення, суд дійшов
висновку, що воно є правомірним так, як
і рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 03.06.2010р.
№.

З урахуванням викладеного суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Частиною третьою статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, передбачено, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу -відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. У зв'язку з тим,
що позивачем не заявлено вимогу про
стягнення з бюджету судового збору, суд
не присуджує понесені ним судові
витрати.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій № від 03.06.2010р.
в частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій на суму 3 908 865 (три
мільйони дев'ятсот вісім тисяч
вісімсот шістдесят п'ять)грн.

В іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлено
15.04.2011р.

Суддя
В.В. Амельохін