Справа № 249/398/14-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пархоменко
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
справа №249/398/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого:
Ханової Р.Ф.

суддів:
Гайдара А.В.,

Яковенко М.М.

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення

Шахтарської міської ради

на постанову
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області

від 19
березня 2014 року

по адміністративній справі №
249/398/14-а (суддя Пархоменко І.О.)

за позовом ОСОБА_3

до
Управління праці та соціального
захисту населення

Шахтарської міської ради

про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити

певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шахтарського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 березня 2014 року з підстав
обґрунтованості задоволений
адміністративний позов ОСОБА_3 (надалі
позивач) до Управління праці та
соціального захисту населення
Шахтарської міської ради (далі
Управління, відповідач), внаслідок чого
визнані неправомірними дії Управління
з приводу відмови позивачу у видачі
посвідчення та листа талонів на
придбання пільгового проїзного білета,
зобов'язано Управління видати позивачу
посвідчення та аркуш талону на
пільговий проїзд за формою, яка діяла
на 1 січня 1992 року (арк. справи 36-37).

Ухвалюючи постанову суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
має право на отримання посвідчення та
аркуш талону на пільговий проїзд за
формою, яка діяла на 1 січня 1992 року
відповідно до положень статті 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» від 22
жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон №
3551-XII) та Угоди «Про взаємне визнання
прав на пільговий проїзд для інвалідів
учасників Великої вітчизняної війни, а
також осіб, які до них прирівняні» від 12
березня 1993 року (далі Угода), оскільки
він прирівнюється до категорії
громадян, які мають право на пільговий
проїзд.

Не погоджуючись з висновком суду
першої інстанції, відповідач в
апеляційній скарзі посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та постановити рішення, яким
в задоволені позовних вимог ОСОБА_3
відмовити в повному обсязі (арк. справи
40-41).

Апелянт доводить, що інваліди з числа
військовослужбовців, які стали
інвалідами від захворювання,
пов'язаного з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській атомній
електростанції в Угоді не зазначені.

Відповідно до пункту першого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Шахтарської міської ради, оскільки 5
липня 1994 року йому встановлена 3 група
інвалідності у зв'язку з
профзахворюванням, пов'язаним з
роботами на ЧАЕС. Згідно виписки з акту
огляду МСЕК від 20 грудня 2004 року
позивачу безстроково встановлена 2
група інвалідності у зв'язку з
захворюванням пов'язаним з виконанням
обов'язків військової служби (арк.
справи 27, 32, 33).

Позивач звернувся до Управління з
пакетом документів, необхідних для
видачі посвідчення інваліда війни
другої групи, внаслідок чого йому
видано посвідчення серії Є 065579
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України № 302 від 12 травня 1994
року «Про порядок видачі посвідчень і
нагрудних знаків ветеранів війни»
(арк. справи 6).

Позивач 14 січня 2014 року звернувся до
Управління з заявою про видачу
посвідчення та аркуш талону на
пільговий проїзд за формою, яка діяла
на 1 січня 1992 року, у видачі яких йому
відмовлено листом від 23 січня 2014 року
№07/03-56 з посиланням на те, що позивач не
відноситься до категорії громадян, які
мають право на пільговий проїзд на
території країн СНД (арк. справи 3-4).

Основним законом, що визначає правовий
статус ветеранів війни, забезпечує
створення належних умов для їх
життєзабезпечення, сприяє формуванню в
суспільстві шанобливого ставлення до
них є Закон № 3551-XII, розділом 3 якого
передбачені пільги ветеранам війни та
гарантії їх соціального захисту,
стаття 13 якого передбачає пільги
інвалідам війни та особам, прирівняним
до них.

Відповідно до статті 4 Закону № 3551-XII
ветеранами війни є особи, які брали
участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Приписами пункту 6 Рішення
Конституційного Суду України від 1
грудня 2004 року № 20-РП/04 встановлено, що
«... ветеранами війни є особи, які брали
участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантій їх соціального
захисту», а саме розділ 11 цього Закону
визначає поняття і зміст статусу
ветеранів війни (учасники бойових дій,
інваліди війни, учасники війни) та осіб,
на яких поширюється дія його положень.
Це колишні військовослужбовці ..., які
безпосередньо ...як у воєнний, так і в
мирний час, виконували інші обов'язки
військової служби та тилового
забезпечення, пов'язані з необхідністю
захисту Батьківщини, у тому числі з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, ядерних аварій...».

Статтею 2 Закону № 3551-XII передбачено, що
права та пільги для ветеранів війни і
членів їх сімей, встановлені раніше
законодавством України і
законодавством колишнього СРСР, не
можуть бути скасовані без їх
рівноцінної заміни. Нормативні акти
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, які
обмежують права та пільги ветеранів
війни, передбачені цим Законом, є
недійсними.

Статтею 9 Конституції України
визначено, що діючі міжнародні
договори є частиною національного
законодавства України.

Відповідно до статті 3 Закону № 3551-XII,
якщо міжнародними договорами або
угодами, в яких бере участь Україна,
встановлені більш високі вимоги щодо
захисту ветеранів війни, ніж ті, що їх
містить законодавство України, то
застосовуються норми міжнародного
договору або міжнародної угоди.

Дія Угоди поширюється на інвалідів та
учасників Великої Вітчизняної війни, а
також осіб, прирівняних до них, для яких
встановлені пільги на проїзд на
відповідних видах транспорту, згідно з
додатками 1, 2, 3.

Згідно зі статтею 2 Угоди, інвалідам
Великої Вітчизняної війни I та II груп та
особам, прирівняним до них, надається
право безкоштовного проїзду
залізницею чи на суднах транзитних та
місцевих ліній річкового флоту
територіями держав - учасниць цієї
Угоди один раз на рік (туди та назад) та
з 50-відсотковою знижкою повітряним,
водним чи міжміським автомобільним
транспортом.

Відповідно до статті 7 Угоди, підставою
для придбання пільгового проїзного
квитка є посвідчення та аркуш талонів
на пільговий проїзд, видані
відповідними органами колишнього
Союзу РСР або Сторонами за формою, що
діяла на 1 січня 1992 року, за місцем
постійного проживання особи, яка має
право на пільговий проїзд.

Отже, основними документами для
придбання пільгового проїзного квитка
є саме посвідчення та аркуш талонів на
пільговий проїзд, які видає саме
Управління.

Положеннями Додатку № 1 Угоди, до
категорії громадян, прирівняних за
пільгами на проїзд у міжміському
транспорті до інвалідів Великої
Вітчизняної війни відносяться:
інваліди Першої світової та
громадянської війни; інваліди з числа
військовослужбовців, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії чи каліцтва, отриманих під час
захисту колишнього Союзу РСР або під
час виконання інших обов'язків
військової служби, або внаслідок
хвороби, пов'язаної з перебуванням на
фронті в інші періоди, а також інваліди
з числа партизан громадянської війни.

Відповідно до тлумачення абзацу
першого пункту 2 Додатку № 1 до Угоди,
наданого Рішенням Економічного суду
СНД від 17 березня 2008 року, під «іншими
обов'язками військової служби»,
розуміються обов'язки
військовослужбовців, передбачені
законодавством колишнього СРСР, які не
пов'язані із захистом СРСР.
Військовослужбовці, які стали
інвалідами при виконанні інших
обов'язків військової служби, не
пов'язані із захистом СРСР, відносяться
до категорії громадян, прирівняних по
пільгам на проїзд в міжнароднім
транспорті до інвалідів Великої
Вітчизняної війни. Право на пільги
підтверджується посвідченням, виданим
компетентним органом.

Пунктом 21 статті 13 Закону № 3551-XII
встановлено, що інвалідам 1 і 2 груп
надається право безплатного проїзду
один раз на рік (туди і назад)
залізничним, водним, повітряним або
міжміським автомобільним транспортом,
а особам, які супроводжують інвалідів 1
групи (не більше одного
супроводжуючого) - 50% знижка вартості
проїзду один раз на рік (туди і назад)
зазначеними видами транспорту.

Отже, позивач, як особа яка стала
інвалідом 2 групи при виконанні ним
обов'язків військової служби,
прирівнюється до категорії громадян,
яка має право на пільговий проїзд та
підпадає під дію Угоди.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду, що позивач відповідно до Закону
№ 3551-XII є інвалідом війни 2 групи і
відповідно має право на знижку з
вартості проїзду один раз на рік на
проїзд залізничним, водним, повітряним
чи міжміським транспортом.

З огляду на викладене колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги відповідача не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції, підстави для
скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись статтями 5, 9, 160, 167, 184, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Шахтарської міської ради на постанову
Шахтарського міськрайонного суду
Донецької області від 19 березня 2014
року у справі № 249/398/14-а - залишити без
задоволення.

Постанову Шахтарського міськрайонного
суду Донецької області від 19 березня
2014 року у справі № 249/398/14-а - залишити
без змін.

Ухвала постановлена та підписана 23
квітня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Р.Ф.
Ханова

Судді:
А.В. Гайдар

М.М. Яковенко