Справа № 357/15194/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Голуб А.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 грудня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
з позовом до Міського відділу
державної виконавчої служби
Білоцерківського міськрайонного
управління юстиції та просила визнати
дії головного державного виконавця
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Кравченко О.Г. щодо закінчення
виконавчого провадження та винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження за виконавчим листом
№27137161 від 04.08.2011 року протиправними;
визнати протиправними дії начальника
міського відділу державної виконавчої
служби Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
Юрченко С. Ю. щодо затвердження
вищеозначеної постанови; постанову про
закінчення виконавчого провадження
№27137161 від 04.08.2011 року визнати
незаконною; скасувати та зобов'язати
відповідача відновити виконавче
провадження №27137161 за виконавчим
листом №2а-63158/2011.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 23 грудня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що
оскаржувана постанова державного
виконавця позбавила її права повторно
отримати виконавчий лист, чим порушила
закріплене Конституцією право на
виконання судового рішення в повному
обсязі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
14.06.2011 року Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
було винесено постанову по справі №
2-а-63158/2011 за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Білій Церкві, якою зобов'язано
відповідача перерахувати та виплатити
позивачу основну державну пенсію,
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю у відповідності до ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та надбавку до пенсії за
проживання на радіоактивно
забрудненій території у відповідності
до ст. 39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 15.11.2010 року, з урахуванням
проведених виплат.

На виконання вищевказаної постанови
суду ОСОБА_3 в серпні 2011 року було
виплачено 43 380,16 грн. В зв'язку з чим,
головним державним виконавцем
міського від ділу ДВС Білоцерківського
міськрайонного управління юстиції
04.08.2011 року винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа по справі № 2-а-63158/2011.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
постанова про закінчення виконавчого
провадження є обґрунтованою, оскільки
судове рішення по справі № 2-а-63158/2011
фактично виконано боржником, -
Управлінням ПФУ в м. Білій Церкві, - в
повному обсязі.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено,
що державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 49
Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Припинення виплати пенсії та
додаткової пенсії у розмірі,
визначеному згідно постанови
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 14.06.2011 року,
обґрунтоване тим, що 21 червня 2011 року
був чинності Закон України «Про
внесення змін до Закону України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»,
яким змінено розміри соціальних
виплат.

На думку колегії суддів УПФУ у м. Білій
Церкві Київської області правомірно з
листопада 2011 року припинив виплачувати
пенсію та додаткову пенсію у розмірах
встановлених вищевказаним судовим
рішенням, адже при визначенні розмірів
таких соціальних виплат суд керувався
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Судом першої інстанції було правильно
враховано, що з набранням чинності
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» та постанови КМ
України «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» від
06 липня 2011 року № 745 було змінено
правові підстави та розміри соціальних
виплат особам, які мають статус осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінету Міністрів України було надано
право встановлювати розмір вказаних
соціальних виплат.

Відповідне повноваження Кабінетом
Міністрів України було реалізоване
шляхом прийняття постанови «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» від 06 липня 2011 року
№ 745. Вказана постанова набула чинності
23 липня 2011 року.

Згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2012
рік» у 2012 році норми і положення,
зокрема, ст.ст. 39, 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

На виконання п. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
на 2012 рік» Кабінетом Міністрів України
було винесено постанову «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 23
листопада 2011 року № 1210.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає,
що з 23 липня 2011 року особи, які набули
статусу осіб, що постраждали внаслідок
Чорнобильської АЕС, втратили право на
отримання відповідних виплат у
розмірі, встановленому Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно абз. 3 ч. 4 ст. 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» у разі настання
обставин, які тягнуть за собою
зменшення пенсії, перерахунок
призначеної пенсії проводиться з
першого числа місяця, в якому настали
ці обставини, якщо вони мали місце до 15
числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо вони мали місце
після 15 числа.

З огляду на те, що 23 липня 2011 року
настали обставини, які тягнуть за собою
зменшення розміру вищевказаних
соціальних виплат, колегія суддів
приходить до висновку, що Управління
Пенсійного фонду України в м. Білій
Церкві Київської області з 01 серпня 2011
року не було зобов'язане виплачувати
позивачу пенсію та додаткову пенсію у
розмірах, встановлених постановою
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 14.06.2011 року.

Апелянт посилається на те, у вказаному
судовому рішенні було зазначено лише
дату, з якої позивачу необхідно
виплачувати пенсію та додаткову пенсію
у відповідних розмірах.

Разом з тим, відсутність у постанові
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 14.06.2011 року
кінцевої дати не породжує у боржника
обов'язок довічно здійснювати виплату
позивачу пенсії та додаткової пенсії у
розмірах, встановлених вказаним
судовим рішенням. Такий обов'язок у
боржника припиняється у разі зміни
правового регулювання нарахування
зазначених соціальних виплат.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судове рішення по
даній справі було фактично виконано в
повному обсязі, оскільки позивачу було
проведено перерахунок доплати до
пенсії за судовим рішенням за період з
15.11.2010 року і ці кошти позивачу
виплачені в серпні 2011 року, а також
позивачу виплачувалася пенсія,
додаткова пенсія та доплата до пенсії
відповідно до вказаної постанови суду
до 31.10.2011 року, а тому погоджується з
судом першої інстанції про те, що
приймаючи оскаржувану постанову,
державний виконавець діяв у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, а підстав
для скасування оскаржуваної постанови
суду немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 23 грудня 2013 року,
- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.