Справа № 2а-9636/12/0170/4
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/25069/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.розглянувши в порядку
письмового провадженнякасаційну
скаргуСімферопольської міжрайонної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим Державної
податкової службина
постановуОкружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
08.10.2012та ухвалуСевастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 19.03.2013у справі №
2а-9636/12/0170/4за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю «Трейд
Траст»доСімферопольської міжрайонної
державної податкової інспекції
Автономної Республіки Крим Державної
податкової службипровизнання
протиправним та скасування наказів ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Трейд Траст»
звернулось до Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим із позовом до
Сімферопольської міжрайонної
державної податкової інспекції АР Крим
Державної податкової служби, у
відповідності до якого просило:

- визнати протиправним та скасувати
наказ №189 від 20.04.2012 про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки;

- визнати протиправним та скасувати
наказ №218 від 28.04.2012 про продовження
терміну проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 08.10.2012, залишеною
без змін ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 19.03.2013, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову у
повному обсязі, оскільки вважає, що
постанову та ухвалу було прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

У письмовому заперечені на касаційну
скаргу позивач, посилаючись на те, що
вимоги касаційної скарги є
необґрунтованими, просить у
задоволенні касаційної скарги
відмовити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до п.1 ч.1 ст.222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про наявність підстав
для часткового задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджується, що відповідачем
прийнято наказ №189 від 20.04.2012 про
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки
позивача з питань достовірності
формування податкового кредиту та
податкових зобов'язань декларацій з
ПДВ за листопад - грудень 2011 року по
взаємовідносинам з ТОВ «Ріаліз Ойл».
Підставою для проведення перевірки
оформленої наказом №189 стало ненадання
позивачем пояснень та їх
документального підтверджень на
письмові запити відповідача від 15.02.2012
та від 12.03.2012, предметом яких була
правомірність формування позивачем
податкового кредиту за
листопад-грудень 2011 року по
взаємовідносинам з ТОВ «Ріаліз Ойл».
Позивач надав відповідь на вказані
запити, в якій зазначено про
відсутність підстав для виконання
викладених у запитах вимог, оскільки в
них не зазначено підстави для
надіслання запитів, надання інформації
та документів, передбачених абз.3 ст.73
Податкового кодексу України, та не
вказано випадку виявлення порушення
вимог податкового законодавства .

Задовольняючи позов, попередні судові
інстанції виходили з того, що наказ № 189
від 20.04.2012, який прийнято саме на
підставі пп.78.1.1, .78.1.4 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України, не може
вважатися таким, що прийнятий в
порядку, у межах повноважень та спосіб,
які визначені законом, а прийнятий без
достатніх правових підстав, що є
підставою для визнання його
протиправним та скасування. Оскільки
видання наказу №218 від 28.04.2012 про
продовження терміну проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача пов'язано з
проведенням перевірки на підставі
наказу №189 від 20.04.2012, який визнано
протиправним, то наказ №218 від 28.04.2012
також є протиправним та підлягає
скасуванню.

Суд касаційної інстанції вважає такі
висновки судів попередніх інстанцій
передчасними, як такими, що зроблені
без всебічного та об'єктивного
дослідження усіх обставин справи. При
цьому, колегія суддів виходить з
наступного.

Звертаючись до суду з вимогою про
визнання протиправним наказів
відповідача, позивач скористався
гарантованим Конституцією України
правом на звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод.

Дане право закріплене і в ч.1 ст.6
Кодексу адміністративного суду
України, у відповідності до якої кожна
особа має право у порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частин 1, 2 ст.2 Кодексу
адміністративного суду України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного суду України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

З наведених процесуальних норм права
вбачається, що позивач на власний
розсуд визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень, проте, ці
рішення, дії або бездіяльність за
будь-яких обставин повинні бути такими,
які породжують, змінюють або
припиняють права, свободи або інтереси
позивача у сфері публічно-правових
відносин.

Отже, оскільки особа вважає, що її
суб'єктивне право у певних
правовідносинах не може бути
реалізованим належним чином, або на неї
протиправно покладено обов'язок, така
особа має право звернутися за судовим
захистом.

В такому разі, відповідні вимоги особи
можуть бути задоволені лише за умови,
що такі рішення, дії суб'єкта владних
повноважень є юридично значимими для
позивача, тобто, порушують права та
інтереси останнього шляхом обмежень у
реалізації його прав чи покладення на
нього обов'язків.

При цьому, обов'язковою ознакою
нормативно-правового акту чи правового
акту індивідуальної дії є створення
юридичних наслідків у формі прав чи
обов'язків, їх зміни чи припинення.

Як вбачається з матеріалів справи,
зміст оскаржуваних позивачем наказів
відповідача полягає в призначенні та
організації проведення контролюючим
органом позапланової невиїзної
перевірки позивача та продовженні
терміну цієї перевірки.

Враховуючи вищезазначене, судам під
час нового розгляду даної справи
необхідно встановити, чи були
реалізовані відповідачем спірні
накази на момент звернення позивачем з
даним позовом, тобто, чи була проведена
відповідачем документальна
позапланова невиїзна перевірки
позивача з питань достовірності
формування податкового кредиту та
податкових зобов'язань декларацій з
ПДВ за листопад - грудень 2011 року по
взаємовідносинах з ТОВ «Ріаліз Ойл», як
наслідок прийнятих оспорюваних
наказів, а також встановити, чи був за
результатами проведеної перевірки
контролюючим органом складений
відповідний акт та прийнято відповідне
рішення про визначення позивачу
податкових зобов'язань.

Оскільки наслідком розв'язання
публічно-правового спору має бути
захист порушеного суб'єктивного права
позивача, то, з урахуванням
встановлення вищезазначених обставин,
при вирішенні даного спору по суті суди
мають дійти обґрунтованого висновку
про те, чи є саме оскаржувані накази
відповідача такими, що породжують для
позивача настання будь-яких юридичних
наслідків і впливають на його права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин, а також визначити, за
захистом яких саме порушених прав
звернувся позивач до суду та чи буде
задоволення позовних вимог про
визнання протиправними та скасування
наказів (у випадку їх реалізації
відповідачем та фактичного проведення
перевірки) мати своїм правовим
наслідком безпосередній захист
порушених прав позивача.

Вказані обставини та фактичні дані
залишилися поза межами дослідження
судами першої та апеляційної
інстанцій, що, з урахуванням
повноважень касаційного суду (які не
дають касаційній інстанції права
досліджувати докази, встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні),
виключає можливість перевірити Вищим
адміністративним судом України
правильність висновків судів
попередніх інстанцій в цілому по суті
спору.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також
враховуючи той факт, що судами
попередніх інстанцій не було з'ясовано
належним чином обставини справи, у той
час як їх встановлення впливає на
правильність вирішення спору, ухвалені
у справі судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам
слід взяти до уваги вищевикладене,
встановити повно і правильно фактичні
обставини відповідно до заявлених
позовних вимог та предмету доказування
у справі та, в залежності від
встановленого й у відповідності до
норм матеріального та процесуального
права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Сімферопольської
міжрайонної державної податкової
інспекції Автономної Республіки Крим
Державної податкової служби
задовольнити частково.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 08.10.2012 та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 19.03.2013
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
І.В. Борисенко

Судді
В.В. Кошіль

О.А. Моторний