Справа № 817/154/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"16" квітня 2014 р.
Справа № 817/154/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "24" лютого
2014 р. у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання притиправною та скасування
вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ФОП ОСОБА_3 звернувся до
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просив визнати
протиправним та скасувати вимогу №Ф
від 13.01.2014 року про сплату боргу
(недоїмки) № 3 єдиного внеску в розмірі
38427,99 грн., рішення № від 27.01.2014
року про застосування штрафних санкцій
в сумі 2680,98 грн. та податкове
повідомлення - рішення № від
27.01.2013 року, яким позивачу збільшено
податкові зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності в сумі 10044,53
грн. та нараховані штрафні санкції в
сумі 5022,27 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2014
року визнано протиправним та скасовано
вимогу №Ф від 13.01.2014 року про сплату
боргу (недоїмки) №3.

Визнано протиправним та скасовано
рішення № від 27.01.2014 року про
застосування штрафних санкцій.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення №
від 27.01.2013 року.

Не погоджуючись з даною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та проаналізувавши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що посадовими особами
відповідача проведено документальну
планову виїзну перевірку позивача щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012
року., дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, виконання вимог
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. та
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 р. по 31.12.2012 року.

За результатами вказаної перевірки
складено акт від 13.01.2014 року, №
2/17-01/НОМЕР_3, в якому зафіксовано
порушення позивачем ст. 164, п. 167 п. 177.1, п.
177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України, у результаті чого визначено
податкові зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності на суму
10044,53 грн. за 2012 рік та п. 2 ч.1 ст. 7 ч. 11 ст.
8 Закону України п.2 ч.1 ст. 7, ч.11 ст.8
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» в
порушення яких донараховано єдиного
внеску на загальну суму 38427,99 грн. в т.ч.
15191,66 грн. за 2011 рік та 23236,33 грн. за 2012
рік.

На підставі результатів вказаної
перевірки сформована та направлена
вимога № Ф від 13.01.201 року про сплату
боргу ( недоїмки) № 3 єдиного внеску в
розмірі 38427,99 грн.

27.01.2014 року відповідачем прийнято
рішення № про застосування
штрафних санкцій в сумі 2680,98 грн.

27.01.2014 року прийнято податкове
повідомлення - рішення № , яким
позивачу збільшено податкові
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб від підприємницької
діяльності в сумі 10044,53 грн. та
нараховані штрафні санкції в сумі 5022,27
грн.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача позивач звернувся з даним
позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з наступного,
з чим погоджується суд апеляційної
інстанції.

Встановлено, що 01.11.2009 року між ФОП
ОСОБА_4 (Виконавець) та позивачем
(Замовник) укладено договір про надання
інформаційних (консультативних) послуг
№ 2, згідно умов якого Замовник доручає,
а виконавець зобов'язується надати
йому, у відповідності до умов даного
договору спеціальну інформацію
(кваліфіковану консультацію) з
використанням свого власного
транспорту, а замовник зобов'язується
прийняти послуги та оплатити їх.

Зміст інформації, яку надає Виконавець
передбачений п. 2 вказаного договору до
якої належать: консультація з питань
перевірки кількості і якості лісової
деревообробної продукції при
відправці за кордон і в межах України;
загальна характеристика умов роботи
(джерела сировини, якість, ціна
продукції, наявність постачально -
збутової мережі); попит на лісову
деревообробну продукцію на
міжнародному ринку і ринку України.

Загальна вартість наданих послуг за
період, що перевірявся складає 43763,50
грн. (без ПДВ).

Вказані витрати підтвердженні актами
здачі прийому виконаних робіт (наданих
послуг) та платіжними дорученнями про
оплату вказаних послуг.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в апеляційному порядку,
що надані, згідно вищезазначеного
договору, послуги безпосередньо
пов'язані з господарською діяльністю
Позивача.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.7 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» єдиний внесок
нараховується для платників,
зазначених у пункті 4 (крім фізичних
осіб - підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 частини
першої статті 4 цього Закону, - на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Пунктом 4 ч.1 ст. 4 Закону визначено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 2. ч. 1. ст. 7 Закону, для
платників, зазначених у пункті 4 (крім
фізичних осіб - підприємців, які обрали
спрощену систему оподаткування) та 5
частини першої статті 4 цього Закону,
єдиний внесок нараховується на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Відповідно до ч.4 п.164.1 ст.164 ПК України
базою оподаткування для доходів,
отриманих від провадження
господарської або незалежної
професійної діяльності, є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається відповідно до пункту 177.2
статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього
Кодексу.

Згідно із п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 ПК України
передбачено, що до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу

Тобто, норма п.177.4 ст.177 ПК України є
відсильною нормою і вказує на те, що
витрати суб'єкта господарювання, який
не є платником податку на прибуток, але
надає звітність про доходи від
зайняття підприємницькою діяльністю,
формуються у тому ж порядку як у
платників податку на прибуток.

Підпунктом 14.1.27 ст.14 Податкового
кодексу України (далі - ПК) визначено, що
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно п. 138.1. ст. 138 ПК витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно п.п. 138.10.5 п. 138.10 ст. 138 ПК України,
до складу інших витрат включаються
фінансові витрати, до яких належать
витрати на нарахування процентів (за
користування кредитами та позиками, за
випущеними облігаціями та фінансовою
орендою) та інші витрати підприємства в
межах норм, встановлених цим Кодексом,
пов'язані із запозиченнями (крім
фінансових витрат, які включені до
собівартості кваліфікаційних активів
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку).

Відповідно до абз. "в" п.п. 138.10.2 п. 138.10.
ст. 138 ПК України, до складу інших витрат
включаються витрати на утримання
основних засобів, інших необоротних
матеріальних активів
загальногосподарського використання
(оперативна оренда (у тому числі оренда
легкових автомобілів), придбання
пально-мастильних матеріалів, стоянка,
паркування легкових автомобілів,
страхування майна, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона).

В силу вимог п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до вимог пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового кодексу України до складу
витрат не включаються витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Усі витрати позивача підтверджені
первинними документами відповідно до
вимог Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та Податкового
кодексу України, які є підставою для
бухгалтерського та податкового обліку.

Отже, виходячи з викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про правомірність
позивача щодо віднесення до складу
витрат вартості придбаного пального
та вартості отриманих послуг від ФОП
ОСОБА_4

Щодо нарахування позивачу єдиного
внеску за 2011 рік, то колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо недоведеності
відповідачем завищення оподаткованого
доходу, оскільки в акт перевірки не
містить опису витрат, які були зменшені
позивачу, підстав зменшення, операцій
за якими формувались такі витрати та
суть порушення.

Крім того, в акті не вказані, первинні
документи, на підставі яких вчинено
записи у податковому та
бухгалтерському обліку та які
підтверджують наявність порушень.

Враховуючи вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
впливають на правильність прийнятого
рішення, яке постановлено з
додержанням вимог матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"24" лютого 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області
вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: - ,