Справа № 736/497/14
Суддя: Корх О. І.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 736/497/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року
м.
Корюківка

Корюківський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Корха О. І.,

при секретарі - Александровій Н.
Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Корюківка справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до УДАІ УМВС
України в Чернігівській області,
інспектора ДПС взводу супроводу РДПС
ДАІ старшого сержанта міліції Духнова
Дмитра Григоровича про визнання дій
відповідача протиправними, скасування
постанови серії СВ1 №095676 від 29 травня
2013 року про скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2
КУпАП та закриття адміністративної
справи про притягнення позивача до
ададміністративної відповідальності
за ст.122 ч.2 КупАП, поновлення строку на
оскарження постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду, з цією позовною заявою в порядку
адміністративного судочинства
України, посилаючись на те, що на
початку квітня 2014 року він отримав
виклик 27.03.2014/03-42/2230 Відділу ДВС
Корюківського РУЮ, в якому державний
виконавець запрошував його з'явитися 03
квітня 2014 року до відділу для
примусового виконання постанови ДАІ
про сплату 860 грн. штрафу. Вимоги
державного виконавця у позивача
викликали подив, тому він з'явився до
відділу у призначений час і
поцікавився підставами такої вимоги,
на що державний виконавець послався на
постанову в справі про адміністративне
правопорушення і видав йому її копію.

З виданої копії постанови
вбачається, що постановою серії СВ1
№097446 від 29 травня 2013 року інспектора
ДПС взводу супроводження РДПС ДАІ УМВС
України в Чернігівській області
старшого сержанта міліції відповідача
Духнова Дмитра Григоровича, ОСОБА_1 був
визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП України і
на нього було накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 430 грн. за те, що 29
травня 2013 року о 15 год. 20 хв. у м.
Чернігові ОСОБА_1 керував автомобілем
Міцубіші Паджеро державний номер
НОМЕР_1, на перехресті вулиці
Котляревського - проспект Миру проїхав
прямо з полоси, яка призначена для руху
праворуч, чим порушив розташування
транспортних засобів на дорозі, що
визначено дорожнім знаком п5.16 «Рух по
смугах», тому на думку
відповідача-інспектора ДПС, ОСОБА_1
скоїв адміністративне правопорушення
передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП.

З тверджень позивача він, після
візиту до відділу виконавчої служби
поїхав до ВДАІ Корюківського РВ УМВС,
де на його вимогу йому надали копію
протоколу від 29.05.2013 року про скоєне ним
адміністративне правопорушення.

З постановою
відповідача-інспектора ДПС позивач
ОСОБА_1 не згоден.

Також в позові позивач зазначив, що
відповідно до ст.9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна, винна дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Частина 2 ст. 122 КУпАП України,
передбачає відповідальність водіїв за
порушення розташування транспортних
засобів на проїзній частині. Але,
позивач не визнає свою вину у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП України.

29 травня 2013 року о 15 год. 20 хв. у м.
Чернігові ОСОБА_1 дійсно керував
автомобілем Міцубіші Паджеро, але
державний номер був НОМЕР_1, на
перехресті вулиці Котляревського -
проспект Миру на автомобілі він
здійснив рух прямо з тієї смуги, яка
призначена для руху прямо, тобто, з
лівої крайньої, при цьому він ніяких
правил дорожнього руху не порушив, тому
заперечує проти висновку відповідача,
щодо наявності в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП .

Після переїзду перехрестя позивач
ОСОБА_1, з його тверджень, був зупинений
відповідачем інспектором ДПС, який
знаходився на значній відстані від
перехрестя і не міг добре бачити, що
відбувається на перехресті. Спочатку
інспектор ДПС цікавився, чи має позивач
договір обов'язкового страхування, а
потім пред'явив йому претензії про
неправильність переїзду перехрестя та
почав складати протокол про
адміністративне правопорушення. На
вимоги ОСОБА_1 надати докази його вини,
інспектор ДПС не відреагував. З
пред'явленими претензіями інспектора
ДПС позивач не був згоден, його вони
обурили, у складеному протоколі він
власноруч написав, що з протоколом не
згоден, просить допомоги юриста.
Подальша доля даного протоколу
позивачу не була відома. ОСОБА_1 не
вбачає в своїх діях порушень Правил
дорожнього руху, його дії були
відповідно до Правил, бо він , з його
тверджень, з лівої смуги руху поїхав
прямо. Про правильність своїх дій під
час переїзду перехрестя може
підтвердити свідок, який на той момент
знаходився у автомобілі позивача.

Зараз позивачу ОСОБА_1 у Відділі ДВС
Корюківського РУЮ вручили копію
постанови інспектора ДПС від 29 травня
2013 року, але про розгляд даної
адміністративної справи в той день він
нічого не знав, про розгляд справи його
ніхто не повідомляв і не попереджав,
адміністративна справа розглянута
відповідачем інспектором ДПС без
участі ОСОБА_1

Позивач в позові зазначив, що в
оскаржуваній постанові вказаний інший
державний номер автомобіля, таким
автомобілем ОСОБА_1 не керував. Згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу державний номер
автомобіля позивача НОМЕР_1, в
протоколі про адміністративне
правопорушення вказаний також такий
державний номер. А в оскаржуваній
постанові вказаний державний номер
керованого позивачем автомобіля
НОМЕР_1, але таким автомобілем він не
керував.

Позивач в позові зазначив, що в
оскаржуваній постанові поставлений
підпис не ОСОБА_1 в графі про отримання
примірника постанови 29.05.2013 року
порушником, бо постанова виносилась
без його присутності, її примірник
позивач не отримував, його підпис
сфальсифікований.

Відповідно до ст. 268 КУпАП України,
особа, яка притягується до
адміністративної відповідальності має
право ознайомитись з матеріалами
справи, давати пояснення, подавати
докази, заявляти клопотання, при
розгляді справи користуватися
юридичною допомогою адвоката .

В позові позивач ОСОБА_1 стверджує,
про те, що він був позбавлений права
користуватися своїми правами,
передбаченими ст. 268 КУпАП, бо
відповідач інспектор розглянув дану
справу без його участі, його не
запросив на розгляд справи. Не знаючи
про час та місце розгляду даної справи,
позивач не міг захиститись від
обвинувачення, не міг надати
відповідні докази для об'єктивного
вирішення даної справи, не міг
скористатися юридичною допомогою, хоча
про її необхідність позивач вказав у
протоколі про адміністративне
правопорушення. Розгляд справи
відбувся з суттєвим порушенням
конституційних прав позивача.

Відповідно до ст. 33 КУпАП України,
при накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність. Всі вищевказані
обставини пройшли поза увагою
інспектора ДПС, який при розгляді даної
справи, при вирішенні питання
накладення на позивача
адміністративного стягнення,
вищевказані обставини взагалі не
пояснив. В своїй постанові відповідач
інспектор ДПС не вказав, чи встановлені
по справі обставини, що пом'якшують чи
обтяжують відповідальність позивача,
хоча визначив позивачу значний розмір
штрафу.

Відповідно до ст. 285 КУпАП України,
копія постанови протягом трьох днів
вручається або висилається особі, щодо
якої її винесено.

З тверджень позивача копію
оскаржуваної постанови позивачу
ОСОБА_1 ніхто не вручив, її копія
позивачу не надсилалась, під
постановою підпис не позивача,
вказівки про надсилання позивачу копії
постанови поштою у самій постанові
відсутні. Про наявність оскаржуваної
постанови позивач ОСОБА_1 з його
тверджень дізнався 03 квітня 2014 року у
Відділі ДВС Корюківського РУЮ, куди
з'явився за викликом. Позивач вважає, що
строк на оскарження постанови він не
пропустив, але вимушений просити суд
про поновлення строку на оскарження
постанови.

Позивач в позові зазначив про те, що
за таких обставин оскаржувана
постанова серії СВ1 №097446 від 29 квітня
2013 року інспектора ДПС взводу
супроводження РДПС ДАІ УМВС України в
Чернігівській області старшого
сержанта міліції відповідача Духнова
Д.Г. не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП
України, не відповідає протоколу про
адміністративне правопорушення від
29.05.2013 року, постанова є протиправною,
винесена з порушенням вимог ст. 268 КУпАП
України і підлягає скасуванню.

Для оскарження даної постанови
відповідача інспектора ДПС Духнова Д.Г.
позивач ОСОБА_1 звернувся до суду.
Враховуючи те, що особа, яка наклала на
нього адміністративне стягнення,
проходить службу в УДАІ УМВС України в
Чернгівській області, яке несе
відповідальність за дії своїх
працівників, тому це Управління
повинно бути відповідачем по справі.

Виходячи з вищевикладеного,
позивач просить суд: визнати
протиправними дії інспектора ДПС
взводу супроводження РДПС ДАІ УМВС
України в Чернігівській області
старшого сержанта міліції відповідача
Духнова Д.Г. по притягненню його до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 122 КУпАП України і скасувати його
постанову серії СВ1 №097446 від 29.05.2013 року
про визнання позивача ОСОБА_1 винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122
КУпАП України, закрити дану
адміністративну справу.Також просив
суд поновити строк для оскаржкеея
постанови.

В судове засідання позивач ОСОБА_1
не з'явився, подав письмову заяву про
розгляд справи без його участі, позов
підтримує повністю.

Представник відповідача УДАІ УМВС
України в Чернігівській області та
інспектор РДПС взводу супроводження
РДПС ДАІ УМВС України в Чернігівській
області Духнов Дмитро Григорович в
судове засідання не з'явився, подано
заперечення проти позову, в якому
просять справу розглядати без їх
участі та просять відмовити ОСОБА_1 в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, а постанову серії СВ1 №097446 від
29.05.2013 року залишити без змін.

Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1 ст.41 КАС
України, у випадку неявки в судове
засідання осіб які беруть участь у
справі під час судового розгляду повне
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог за строками
давності, за наступних підстав.

По справі встановлено, що на початку
квітня 2014 року позивач отримав виклик
27.03.2014/03-42/2230 Відділу ДВС Корюківського
РУЮ, в якому державний виконавець
запрошував його з'явитися 03 квітня 2014
року до відділу для примусового
виконання постанови ДАІ про сплату 860
грн. штрафу.

Вимоги державного виконавця у позивача
викликали подив, тому він з'явився до
відділу у призначений час і
поцікавився підставами такої вимоги,
на що державний виконавець послався на
постанову в справі про адміністративне
правопорушення і видав йому її копію.

З виданої копії постанови
вбачається, що постановою серії СВ1
№097446 від 29 травня 2013 року інспектора
ДПС взводу супроводження РДПС ДАІ УМВС
України в Чернігівській області
старшого сержанта міліції відповідача
Духнова Дмитра Григоровича, ОСОБА_1 був
визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП України і
на нього було накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 430 грн. за те, що 29
травня 2013 року о 15 год. 20 хв. у м.
Чернігові ОСОБА_1 керував автомобілем
Міцубіші Паджеро державний номер
НОМЕР_1, на перехресті вулиці
Котляревського - проспект Миру проїхав
прямо з полоси, яка призначена для руху
праворуч, чим порушив розташування
транспортних засобів на дорозі, що
визначено дорожнім знаком п5.16 «Рух по
смугах», тому на думку
відповідача-інспектора ДПС, ОСОБА_1
скоїв адміністративне правопорушення
передбачене ст. 122 ч.2 КУпАП.

Після візиту до відділу
виконавчої служби ОСОБА_1 поїхав до
ВДАІ Корюківського РВ УМВС, де на його
вимогу йому надали копію протоколу від
29.05.2013 року про скоєне ним
адміністративне правопорушення.

З постановою
відповідача-інспектора ДПС ОСОБА_1 не
згоден.

Позивач не згоден з вказаним та
стверджує в позові, що 29 травня 2013 року
о 15 год. 20 хв. у м. Чернігові він, тобто
ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем
Міцубіші Паджеро, але державний номер
був НОМЕР_1, на перехресті вулиці
Котляревського - проспект Миру на
автомобілі він здійснив рух прямо з
тієї смуги, яка призначена для руху
прямо, тобто, з лівої крайньої, при
цьому він ніяких правил дорожнього
руху не порушив, тому заперечує проти
висновку відповідача, щодо наявності в
його діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2
КУпАП України.

Після переїзду перехрестя ОСОБА_1
був зупинений відповідачем
інспектором ДПС, який знаходився на
значній відстані від перехрестя і
стведжень позивача не міг добре бачити,
що відбувається на перехресті.
Спочатку інспектор ДПС, з тверджень
відповідача, цікавився, чи має позивач
договір обов'язкового страхування, а
потім пред'явив йому претензії про
неправильність переїзду перехрестя та
почав складати протокол про
адміністративне правопорушення. На
вимоги ОСОБА_1 надати докази його вини,
інспектор ДПС , як стверджує позивач, не
відреагував. З пред'явленими
претензіями інспектора ДПС позивач не
був згоден, його вони обурили, у
складеному протоколі він власноруч
написав, що з протоколом не згоден,
просив допомоги юриста. Подальша доля
даного протоколу позивачу не була
відома. ОСОБА_1 не вбачає в своїх діях
порушень Правил дорожнього руху,
вважає, що його дії були відповідно до
Правил, бо він з його тверджень, з лівої
смуги руху поїхав прямо.

Відповідно до ст.9 КУпАП України,
адміністративне правопорушення
(проступок) визнається протиправним,
вина (умисна або не обережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободу громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Частина 2 ст. 122 КУпАП України,
передбачає відповідальність водіїв за
порушення розташування транспортних
засобів на проїзній частині. Але,
позивач не визнає свою вину у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП України.

Відповідно до ст. 33 КупАп України при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення ,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують чи обтяжують
відповідальність.

Стаття 7 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
передбачає, що ніхто не може бути
підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом. При цьому,
провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законів.

Дослідивши всі надані сторонами
матеріали справи, а саме: протокол про
адміністративне правопорушення серії
АГ2 №284939 та постанову серії СВ1 №097446
від 29.05.2013 року по справі про
адміністративне правопорушення, суд
прийшов до висновку, що вказаний
протокол про адміністративне
правопорушення та постанова по справі
про адміністративне правопорушення
винесені в межах компетенції, без
порушення вимог ст. ст. 33, 254 - 255, 258, 268, 278
- 280 КУпАП.

Також по справі встановлено, що
відповідно до 289 КУпАП скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом правомочним
розглядати скаргу. Прозивач просить
суд поновити йому строк звернення до
суду.

Протокол про адміністративне
правопорушення серії АГ2 №284939 та
постанову серії СВ1 №097446 від 29.05.2013
року відносно позивача за ст. 122 ч.2
КУпАП по справі про адміністративне
правопорушення було складенно
представником відповідача та надано на
ознайомлення позивачу 29.05.2013 року. В
протоколі про адміністративне
правопорушення серії АГ2 №284939 від
29.05.2013 року є власноручний запис
позивача про те, що він не заперечує,
щоб розгляд справи відбувся 29.05.2013 року.
В постанові про адміністративне
правопорушення СВ1 №097446 від 29.05.2013
року є підпис позивача про те, що 29.05.2013
року позивачем особисто було отримано
копію вказаної постанови від 29.05.2013
року. Скаргу на постанову по справі про
адміністративне правопорушення
позивачем повинно було подати протягом
десяти днів з дня винесення постанови
тобто 8 червня 2013 року, а фактично
подано тільки 08 квітня 2014 року.

Згідно ч.2 ст. 99 КАСУ, строк звернення з
адміністративним позовом до суду
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав чи інтересів.

Відповідно до ст.100 Кодексу
адміністративного судочинства,
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

В матеріалах адміністративного позову
зазначено, що позивачем пропущено 10
денний строк для звернення з позовом до
суду у зв'язку з тим, що відповідач
після винесення постанови не вручив її
позивачу, не була вона надіслана йому і
пізніше, і дізнався позивач про її
існування лише тоді, коли отримав
виклик 27.03.2014/03-42/2230 Відділу ДВС
Корюківського РУЮ .

Однак, у постанові про накладення
адміністративного стягнення
зазначено, що правопорушник отримав
копію постанови 29.05.2013 року, що
підтверджується підписом позивача, в
протоколі про адміністративне
правопорушення позивача під його
особистий підпись було відповідачем
ознайомлено про те, що позивачу стало
відомо про порушене право 29.05.2013 року, а
звернувся він до суду з позовом 08.04.2014
року.

Позивачем в позові зазначено
клопотання про поновлення строку на
подання скарги на постанову про
адміністративне правопорушення як
пропущеного з поважних причин, однак на
думку суду позивачем не наведено
доказів у підтвердження поважності
причини пропущення процесуального
строку, тому відсутні піідстави для
поновлення процесуального строку.

За таких обставин, аналізуючи в
сукупності вищенаведене, суд оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позивач ОСОБА_1 скоїв
адміністративне правопорушення
передбачене ст. 122 ч.2 КупАП, протокол
про адміністративне правопорушення та
постанова по справі про
адміністративне правопорушення
винесені в межах компетенції, без
порушення вимог ст. ст. 33, 254 - 255, 258, 268, 278
- 280 КУпАП, тому позивачу слід відмовити
в задоволенні позову.

Так як позов підлягає відмові в
задоволенні, тому судові витрати
сплачені позивачем при подачі позову
до суду слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.
ст. 141, 23, 33, 122 ч. 2, 245, 268, 278 - 280, 289, 293 КУпАП,
ст. ст. 3, 6, 18 ч. 2, 87, 128, 158-163, 167, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О
В И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до УДАІ УМВС України в Чернігівській
області, інспектора ДПС взводу
супроводу РДПС ДАІ старшого сержанта
міліції Духнова Дмитра Григоровича про
визнання дій відповідача
протиправними, скасування постанови
серії СВ1 №095676 від 29 травня 2013 року про
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.122 ч.2
КУпАП та закриття адміністративної
справи за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, поновлення строку на
оскарження постанови.

Судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 73 (сімдесят три) гривні 08
копійок залишити за позивачем.

Копії постанови направити
сторонам.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Суддя
О. І. Корх