Справа № 2а-14660/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2011-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2011 року 10:28 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до треті
особиКиївської міської ради Орган
самоорганізації населення «Комітет
мікрорайону «Жуляни», ОСОБА_2, Головне
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
радипровизнання рішення нечинним,
позивача -ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4
відповідача -ОСОБА_5
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 7 квітня 2011 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 (далі по тесту -позивач)
звернулась з позовом до Київської
міської ради (далі по тесту
-відповідач), треті особи - Орган
самоорганізації населення «Комітет
мікрорайону «Жуляни», ОСОБА_2, Головне
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради про визнання нечинним рішення
Київської міської ради від 18.12.2008р.
№922/922 «Про передачу громадянам
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд та для
ведення садівництва у мікрорайоні
Жуляни у Солом'янському районі м.
Києва»у пункті №465 Додатку №1 «Список
громадян, яким передаються у приватну
власність земельні ділянки для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд та для ведення
садівництва у мікрорайоні Жуляни у
Солом'янському та у Голосіївському
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем з порушенням
норм чинного законодавства винесено
оскаржуване рішення.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржуване рішення прийнято в мажах
повноважень та на підставі чинного
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
16 червня 2005 року позивач
звернувся до Київської міської ради з
заявою про виділення та надання їй у
приватну власність земельної ділянки
під будівництво індивідуального
житлового будинку і господарських
будівель у мікрорайоні
«Жуляни»Солом'янського району м. Києва.
Згідно рішенням Київської
міської ради від 16.03.2006р. №279/3370 «Про
надання дозволу громадянам на розробку
проектів відведення земельних ділянок
у мікрорайоні Жуляни в Солом'янському
районі м. Києва»позивачу надано дозвіл
на розробку проекту відведення
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1.
Рішенням Київської міської ради
від 18.12.2008, № 922/922 "Про передачу
громадянам земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд та для ведення
садівництва у мікрорайоні Жуляни у
Солом'янському та Голосіївському
районах м. Києва" вказану земельну
ділянку передано у приватну власність
громадянці ОСОБА_2

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини другої
статті 140 Конституції України
особливості здійснення місцевого
самоврядування в містах Києві та
Севастополі визначаються окремими
законами України.

Згідно з статтею 6 Закону України
«Про столицю України місто-герой
Київ»місцеве самоврядування у м. Києві
здійснюється територіальною громадою
міста як безпосередньо, так і через
Київську міську раду, районні в м. Києві
ради та їх виконавчі органи. Місцеві
державні адміністрації підзвітні і
підконтрольні відповідним радам у
частині повноважень, делегованих їм
відповідними радами.

Згідно із пунктом 34 частини першої
статті 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»вирішення
відповідно до Закону питань земельних
відносин є виключною компетенцією
пленарних засідань сільських,
селищних, міських рад.

Положеннями статті 9 Земельного
кодексу України передбачено, що
розпорядження землями територіальної
громади міста, передача земельних
ділянок комунальної власності у
власність громадян та юридичних осіб,
надання земельних ділянок відноситься
до повноважень Київської міської ради,
крім того, відповідно до п. 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні ради.

Поняття нормативно-правових актів та
актів індивідуальної дії визначені
Указом Президента України від 10.06.97р.
№503/97 „Про порядок офіційного
оприлюднення нормативно-правових
актів та набрання ними чинності" та
роз'яснення Президії Вищого
арбітражного суду України від 26.01.2000р.
№02-5/35 „Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів".

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих і станів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Залежно від компетенції органу, який
прийняв такий документ, і характеру та
обсягу відносин, що врегульовано ним,
акти поділяються на нормативні і такі,
що не мають нормативного характеру,
тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий
уповноваженим державним чи іншим
органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово.

Серед таких нормативно-правових актів
є постанови Верховної Ради України,
укази та розпорядження Президента
України, постанови та розпорядження
Кабінету Міністрів України, постанови
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим.

Що ж до актів ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані.

У цьому випадку оскаржуване рішення є
правовим актом індивідуальної дії,
який є обов'язковим до виконання для
певного кола суб'єктів.

Акти Індивідуальної дії можуть бути
оскаржені лише особами, безпосередні
права, свободи чи охоронювані законом
інтереси яких такими актами порушені.

В даному випадку акт індивідуальної
дії - рішення Київської міської ради
від 18.12.2008, № 922/922 "Про передачу
громадянам земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд та для ведення
садівництва у мікрорайоні Жуляни у
Солом'янському та Голосіївському
районах м. Києва" застосовано до
обмеженого кола суб'єктів та позивач за
даним рішенням є особою, яка
претендувала на отримання земельної
ділянки.

Отже, із зазначеним позовом звернулась
не та особа, якій належить право вимоги
Звернення до суду з позовом особи, якій
не належить право вимоги (неналежний
позивач), є підставою для відмови у
задоволенні такого позову, оскільки
права, свободи чи інтереси цієї особи у
сфері публічно-правових відносин не
порушені.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи,
враховуючи те, що позивачем не доведено
та не надано доказів на підтвердження
застосування або можливості
застосування до нього оскаржуваного
рішення, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача задоволенню не
підлягають.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
14.04.2011р.

Суддя
В.В. Амельохін