Справа № 2270/6952/12
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2014 року м. Київ
К/800/11802/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Федорова М.О.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2013 року

у справі № 2270/6952/12

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_4)

до Регіонального управління
департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Хмельницькій області (далі -
відповідач, РУД САТ ДПС України у
Хмельницькій області)

про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

ВСТАНОВИЛА:

ФОП ОСОБА_4 звернулась у листопаді 2012
року до суду з адміністративним
позовом до РУД САТ ДПС України у
Хмельницькій області про скасування
рішення від 04.10.2012 року № 220111 про
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 9801,40
гривня.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 10.12.2012 року
позов задоволено повністю.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2013 року
постанова Хмельницького окружного
адміністративного суду від 10.12.2012 року
скасована та прийнята нова постанова
про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції. Вважає, що
рішення суду апеляційної інстанції
було прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до ст. 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 06.08.2012 року посадовими
особами податкової міліції на підставі
постанови Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 11.07.2012
року проведено огляд торгівельного
приміщення та прилеглого помешкання за
адресою: АДРЕСА_1, що перебуває у
власності ФОП ОСОБА_4, результати якого
зафіксовано протоколами огляду від
06.08.2012 року.

При цьому, огляду передувала закупка,
під час якої ОСОБА_5 (мати ФОП ОСОБА_4)
продала одну пляшку горілки «Срібна
чарка» із невідповідною маркою
акцизного збору за ціною 20,00 гривень.

Разом з тим, встановлено, що під час
огляду у торгівельному кіоску були
виявлені 40 пачок цигарок та 6 пляшок
горілки, наповнені частково. Також,
виявлено пляшки з горілкою у кількості
37 штук, 1 пляшку шампанського, 2 пляшки
бальзаму та 5 пляшок вина у прилеглому
житловому будинку.

У подальшому працівниками податкової
міліції відібрано необхідні письмові
пояснення у ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
(покупець), на підставі яких
перевіряючими було складено протоколи
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_5 за ст. 156 ч. 1,
ст. 164 ч. 1, ст. 164-5 ч. 1, ст. 177-2 ч. 2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та ОСОБА_4 за ст. 156 ч. 1,
ст. 164 ч. 1, ст. 164-5 ч. 1, ст. 177-2 ч. 2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Постановою Ізяславського районного
суду Хмельницької області від 02.10.2012
року у справі № 2207/2151/2012 про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_4 провадження у
справі закрито у зв'язку з відсутністю
в діях останньої складу
адміністративного правопорушення.

За результатами апеляційного
оскарження постанови Ізяславського
районного суду Хмельницької області
від 21.09.2012 року у справі № 2207/2150/2012 про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_5 постановою
апеляційного суду Хмельницької
області від 30.11.2012 року провадження у
справі також закрито через з
відсутність у діях апелянта складу
адміністративних правопорушень.

На підставі матеріалів перевірки від
06.08.2012 року РУД САТ ДПС України у
Хмельницькій області, відповідно до
абз.5, 13, 15 ст. 17 Закону України «Про
державне регулювання виробництва та
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», прийнято рішення №
220111 від 04.10.2012 року про застосування
фінансових санкцій до суб'єкта
господарювання ФОП ОСОБА_4 у розмірі
9801,40 гривня.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що ні
позивачем, як суб'єктом
підприємницької діяльності, ні його
відповідальною особою реалізація
алкогольних напоїв у розрізі
здійснення підприємницької діяльності
не здійснювалась, а тому позивач не
може нести відповідальність згідно з ч.
2 ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів».

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає такий висновок суду першої
інстанції помилковим та погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
який скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, виходив з наступного.

Матеріалами справи не підтверджено
пояснення ФОП ОСОБА_4 та її матері щодо
здійснення продажу горілки поза межами
торгового об'єкта позивача, оскільки
покупцем, при наданні письмових
пояснень правоохоронцям, зазначено, що
консерви та пляшку горілки «Срібна
чарка» ним придбано в магазині, який
знаходиться у с. Білогородка,
Ізяславський район, Хмельницька
область. Про факт продажу товарів
безпосередньо з магазину позивача
вказано у відповідних протоколах про
адміністративні правопорушення.

Крім того, дана обставина встановлена
рішенням Ізяславського районного суду
Хмельницької області від 21.09.2012 року та
апеляційного суду Хмельницької
області від 30.11.2012 року, у яких
зазначено про здійснення реалізації
алкогольного напою в магазині,
оскільки відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Щодо доводів позивача про відсутність
у неї трудових відносин із ОСОБА_5, а
відтак непричетність ФОП ОСОБА_4 до
самовільного продажу її матір'ю
горілки, на думку колегії суддів
касаційної інстанції правомірно не
взято до уваги судом апеляційної
інстанції, оскільки факт відсутності
діючого трудового договору не
перешкоджав ОСОБА_5 виконувати функції
продавця у своєї дочки, здійснюючи
реалізацію товару.

При цьому, як вірно зазначено судом
апеляційної інстанції, відповідно до ч.
4 ст. 24 Кодексу законів про працю
України трудовий договір вважається
укладеним і тоді, коли наказу чи
розпорядження не видано, але
працівника фактично було допущено до
роботи. Тому, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції, що
оскільки ОСОБА_5 фактично перебувала на
місці реалізації товару та фактично
здійснювала його реалізацію, то була
допущена ФОП ОСОБА_4 до здійснення
торгівельної діяльності. Разом з тим,
судом апеляційної інстанції при
дослідженні письмових пояснень,
наданих працівникам міліції під час
огляду, які містяться в матеріалах
справи, ОСОБА_5 зазначено, що «підміняє»
дочку, коли остання їде по товар.

З аналізу зазначених обставин, колегія
суддів касаційної інстанції вважає
вірним та обґрунтованим висновок суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності підстав для сумнівів про
достовірність даних, викладених в
матеріалах перевірки, як носія
доказової інформації.

Крім того, при винесенні оскаржуваного
рішення, суд першої інстанції виходив з
того, що факт продажу 06.08.2012 року однієї
пляшки горілки носить разовий характер
і не являється реалізацією алкогольних
напоїв у розумінні здійснення
господарської діяльності, оскільки
ОСОБА_5 не здійснювала регулярної,
постійної та суттєвої діяльності,
відтак, у її діях відсутній склад
адміністративного порушення, і ці
обставини, згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не потребують доказування.

Про те, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з позицією суду
апеляційної інстанції, що не потрібно
ставити у залежність відсутність
відповідальності довіреної особи
підприємця, встановленої нормами
Кодексу про адміністративні
правопорушення, із відсутністю
відповідальності, що покладена
безпосередньо на суб'єкт
господарювання Законом України «Про
державне регулювання виробництва та
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», оскільки, згідно
ст. 42 Господарського кодексу України,
господарська діяльність - самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку).
Тобто, підприємець здійснює
господарську діяльність на власний
ризик, отже, обов'язок щодо контролю за
діями осіб, яких він до неї залучає,
покладається саме нього.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції, що доводи,
викладені ФОП ОСОБА_4 в
адміністративному позові є намаганням
позивача уникнути від покладеної на
неї законодавством відповідальності,
оскільки заходів, необхідних для
запобігання вчиненню порушень
сторонньою особою на її торгівельному
об'єкті, позивач не вжила.

З огляду на встановлені судом
апеляційної інстанції обставини
справи, колегія суддів касаційної
інстанції приходить до висновку, що
позивачем порушено ст. 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
та обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», у зв'язку з чим не
має підстав вважати неправомірним
застосування до неї штрафних санкцій, а
тому підстави для скасування рішення
РУД САТ ДПС у Хмельницькій області
відсутні.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції дійшла висновку, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
фактичним обставинам справи, що
призвело до неправильного
застосування норм матеріального права,
та не правильного вирішення справи, у
зв'язку з чим судом апеляційної
інстанції правомірно та обґрунтовано
скасовано постанову суду першої
інстанції та ухвалено нову постанову
про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів прийшла до
висновку, що в межах касаційної скарги
порушень судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права при вирішенні цієї справи не
допущено. Правова оцінка обставин у
справі дана вірно, а тому касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржувані
судові рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 05.02.2013 року
у справі № 2270/6952/12 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І. О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М. І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) М.О. Федоров З
оригіналом згідно З оригіналом згідно
З оригіналом згідно

Помічник судді
Паніотова В.Г.