Справа № 208/9512/13-а
Суддя: Гібалюк Т. Я.
Дата ухвалення: 2014-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 208/9512/13-а
№ провадження 2-а/208/38/14
ПОСТАНОВА

Іменем
України

27 лютого 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська у складі:

головуючого судді Гібалюк Т.Я.

при секретарі Бардадим О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС ДАІ з
обслуговування адміністративної
території м. Дніпродзержинська
Подолянця Павла Володимировича про
скасування постанови про порушення
правил дорожнього руху ,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до
інспектора ДПС ДАІ з обслуговування
адміністративної території м.
Дніпродзержинська Подолянця Павла
Володимировича про скасування
постанови про порушення правил
дорожнього руху посилаючись на те, що
постановою АА2 № 911267 від 25 листопада 2013
р., за вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, його було
притягнуто до адміністративної
відповідальності та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 255 грн. У зв'язку з тим,
що дане рішення прийняте суб'єктом
владних повноважень не обґрунтовано,
без урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
просить суд визнати його протиправним
та скасувати.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав.

Інспектор ДПС ДАІ Подолянець П.В. в
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
у встановленому законом порядку.
Причини неявки суду не повідомив,
письмових заперечень проти позову не
надав, що дозволило суду провести
розгляд справи без його участі, на
підставі наявних у справі доказів.

Суд вважає можливим проводити розгляд
справи у відсутності сторін, на
підставі наданих суду документів.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Згідно постанови АЕ № 279242 по справі про
адміністративне правопорушення від 13
червня 2010 р., позивача ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 260 грн.

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення від 25 листопада 2013 року,
на підставі якого відповідачем
винесено оскаржувану постанову,
позивач, керуючи автомобілем «Ситроен»
С-ЕLYSEE, тр. НОМЕР_1 в м. Дніпропетровську
по мостовому переходу рухався і
швидкістю 85 кмч, чим порушив швидкість
руху на 25 кмч. Швидкість вимірювалась
приладом «Візир № 0812545», чим порушив
вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху
України.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у
населених пунктах рух транспортних
засобів дозволяється із швидкістю не
більше 60 км/год.

Як вбачається з пояснень позивача,
зазначених в адміністративному позові,
з зазначеною постановою позивач не
згоден.

Суд вважає, що відповідачем
оскаржувану постанову винесено
необґрунтовано, без урахування всіх
обставин, що мають значення для справи.

Згідно положень ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Згідно п. 22.9 Інструкції при несенні
служби працівник ДПС може
застосовувати необхідні технічні
засоби для виявлення відповідного
правопорушення. Відповідно до ст. 251
КУпАП показання технічних приладів,
які використовуються при нагляді за
виконанням правил (у тому числі Правил
дорожнього руху) належать до
сукупності доказів у справі про
адміністративне правопорушення.

Згідно п. 13.2 Інструкції забороняється
застосування засобів вимірювання, які
не пройшли метрологічної повірки або
мають свідоцтво про таку повірку,
термін дії якого минув. Проте, в
оскаржуваній постанові, крім
зазначеного серійного номера
технічного приладу «Візир», відсутня
інформація щодо допуску даного
технічного приладу для застосування,
його повірки та терміну її дії.

Згідно п. 13.2 Інструкції до роботи зі
спеціальними технічними засобами
допускаються працівники, які вивчили
інструкції з їх експлуатації та склали
заліки з правил їх застосування.
Працівники, які не склали заліків, до
роботи з такими засобами не
допускаються. Поміж тим, оскаржувана
постанова не містить відомостей, ким
саме було проведено фіксування
правопорушення, та чи мала дана особа
допуск до роботи з вказаним технічним
засобом.

Прилад вимірювання швидкості «Візир»
не має функції відокремлення і
ідентифікації автомобіля-порушника, а
також функції фіксування порушення
способом фото-і кінозйомки,
відеозапису. Тому показання цього
приладу вимірювання не можуть бути
використані як докази у справі.
Показання приладу, сертифікат,
свідоцтво, паспорт, відомості про
повірку та інші документи на прилад
позивачу надані не були.

Суд вважає, що відповідачем суду не
надано доказів, які б свідчили про
вчинення позивачем вказаного
правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП
постанову органу (посадової особи) про
накладення адміністративного
стягнення може бути оскаржено у
вищестоящий орган (вищестоящий
посадовій особі) або в районний,
районний у місті, міській чи
міськрайонний суд, у порядку,
визначеному Кодексом
адміністративного судочинства
України, з особливостями,
встановленими КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони
обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Таким чином, судом встановлено, що
постанову про адміністративне
правопорушення інспектора ДПС ДАІ
Подолянця П.В. від 25 листопада 2013 р.
відносно ОСОБА_1 прийнято
необгрунтовано, без урахування усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 99,100,106, 108, 165 КАС
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС ДАІ з обслуговування
адміністративної території м.
Дніпродзержинська Подолянця Павла
Володимировича про скасування
постанови про порушення правил
дорожнього руху АА2 № 911267 від 25
листопада 2013 р. - задовольнити.

Скасувати постанову про порушення
правил дорожнього руху АА2 № 911267 від 25
листопада 2013 р. відносно ОСОБА_1 за ч. 1
ст.122 КУпАП України.

Зобов'язати Державне казначейство
України за рахунок коштів державного
бюджету здійснити на користь ОСОБА_1
виплату понесені ним витрат по сплаті
судового збору в розмірі 68,82 грв.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя
Гібалюк Т. Я.