Справа № 2-403/10
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 р.
Справа № 15821/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Рибачука А.І.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
на ухвалу Сихівського районного суду м.
Львова від 04 жовтня 2011 року про відмову
в задоволенні заяви про роз'яснення
судового рішення в справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
про зобов'язання вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2011 року, Сихівським
районним судом м. Львова зареєстровано
заяву управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
про роз'яснення рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 07 червня 2010
року № 2а-403/10, а саме роз'яснення того,
якими мотивами послуговувався суд при
визначенні суми пенсії ОСОБА_1 та яким
чином управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі м. Львова
виконати рішення суду, якщо сума пенсії
в рішенні суду не відповідає можливій
сумі пенсії позивача у разі
перерахунку.

В обґрунтування вимог заяви
вказано, що у зв'язку з тим, що
управлінням здійснюється перерахунок
пенсії ОСОБА_1 автоматизованим
способом відповідно до змін
прожиткового мінімуму, управління не в
змозі встановити вказану пенсію у
розмірі 2271,30 грн.

Ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 04 жовтня 2011 року в
роз'ясненні рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 07 червня 2010
року відмовлено.

Зазначену ухвалу мотивовано тим, що
роз'яснення судового рішення не
поширюється на роз'яснення мотивів, з
яких суд виходив при прийнятті рішення.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
заявником - управлінням Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова, подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану ухвалу та прийняти нову,
якою роз'яснити рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 07 червня 2010
року № 2а-403/10.

В ґрунтування вимог апеляційної скарги
зазначено, що судом першої інстанції
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України, вважає можливим
проведення розгляду справи за їхньої
відсутності, в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 07 червня 2010
року задоволено позов ОСОБА_1 та
зобов'язано відповідача скасувати
здійснений йому 18 травня 2009 року
перерахунок пенсії за віком,
визначеної у розмірі 1789,80 грн., а також
зобов'язати відповідача провести
позивачу перерахунок пенсії за віком
згідно із чинним законодавством
України і встановити розмір належної
йому з 18 травня 2009 року пенсії у розмірі
2271,30 грн., виходячи із середньомісячної
заробітної плати за 2008 рік - 1573,99 грн.

Частиною 1 ст. 170 КАС України
передбачено, що якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Виходячи із системного тлумачення
даної норми, роз'яснено може бути
постанову чи ухвалу суду у разі, якщо
без такого роз'яснення її тяжко
виконати, оскільки високою є
ймовірність неправильного виконання
внаслідок неясності резолютивної
частини рішення.

Висновки суду щодо способу, строків,
порядку виконання рішення є
факультативними елементами
резолютивної частини рішення, тому
вони можуть виступити предметом
роз'яснення лише у тому разі, коли суд
закріпив їх у рішенні.

Водночас, із змісту заяви про
роз'яснення судового рішення
вбачається, що заявник просить надати
роз'яснення порядку його дій, як
суб'єкта владних повноважень.

Крім того, аналізуючи зміст заяви про
роз'яснення судового рішення, колегія
суддів приходить до висновку, що
заявник не розуміє мотивації судового
рішення та незгідний з такою, що
свідчить про застосування механізму
роз'яснення судового рішення,
передбаченого ст. 170 КАС України, з
іншою метою.

Статтею 13 КАС України особам, які
беруть участь у справі, а також особам,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки,
забезпечується право на апеляційне та
касаційне оскарження рішень
адміністративного суду, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови в
задоволенні заяви.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, ухвала суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування ухвали суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова залишити без
задоволення, а ухвалу Сихівського
районного суду м. Львова від 04 жовтня 2011
року про відмову в задоволенні заяви
про роз'яснення судового рішення в
справі № 2а-403/10/1304 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
А.І.
Рибачук

В. В.
Клюба