Справа № 826/3620/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2014 року 11:50
№ 826/3620/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кобилянського К.М., розглянувши у
порядку письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Приватного підприємства
«Акрілат-Хімконтракт»до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходівпро
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості і картки відмови,ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство
«Акрілат-Хімконтаркт» звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, в якій просить суд визнати
протиправними та скасувати рішення
відповідача про коригування митної
вартості №100250000/2013/600760/2 від 24.09.2013 та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№100250000/2013/01740.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
коригування митної вартості за
резервним методом здійснене
відповідачем з порушенням вимог
законодавства України, оскільки митний
орган мав достатньо інформації для
визначення ціни із застосуванням
попередніх п'яти методів. Посилався на
наявність усіх, передбачених Митним
кодексом України, документів, що
підтверджують правомірність
формування позивачем митної вартості
за основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

Представник відповідача проти позову
заперечив в повному обсязі та, в свою
чергу зазначив, що позивач надав
митному органу документи, які не
містили всіх відомостей, на
підтвердження числових значень
складових митної вартості товарів,
отже позивач не підтвердив
документально заявлену ним митну
вартість товару. Крім того, відповідач
посилався на витяг з цінової бази даних
- Автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками Державної митної
служби України, у якій аналогічні
ввезеним позивачем товари було
оформлено за іншою митною вартістю.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Між ПП «Акрілат-Хімконтракт» (Покупець)
та SHANDONG NB TECHNOLOGY CO., LTD(Китай) (Продавець)
укладено Контракт від 07.06.2013 №С13G06053
(далі - Контракт №С13G06053) про постачання
товару - Холин Хлорид 60%, кількість - 17,00
тон, ціна - 850,00 дол. США/т, країна
виробника - Китай, умови поставки - FOB
Qingdao.

Відповідно до пункту 2 Контракту
№С13G06053, загальна сума Контракту
становить 14 450,00 дол. США.

На виконання Контракту №С13G06053 SHANDONG NB
TECHNOLOGY CO., LTD (Китай) поставив на адресу
позивача партію товару у кількості 17
000,00 т.

Суд встановив, що з метою митного
оформлення зазначеної партії товару,
позивач подав до митного органу митну
декларацію №100250000/2013/071372. Митна
вартість була визначена позивачем за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

На підтвердження митної вартості
товару до вказаної митної декларації
позивач надав наступні документи:

- зовнішньоекономічний контракт
№С13G06053 від 07.06.2013;

- інвойс/рахунок № ЕС1307470 від
08.07.2013;

- міжнародну автомобільну
накладну (СМR) №292 від 12.09.2013;

- коносамент (Bill of Lading) №4352-0177-307.026
від 25.07.2013;

- платіжне доручення № 1220 від
02.07.2013;

- платіжне доручення № 1293 від
29.08.2013;

- довідку про транспортні витрати
№ б/н від 05.09.2013;

- прейскурант (прайс-лист)
виробника товару від 07.06.2013;

- пакувальний лист від 08.07.2013;

- сертифікат походження товару
№ССРІТ 125358811 від 22.07.2013;

- митна декларація країни
відправлення №40024111 від 22.07.2013;

- сертифікат якості від 24.07.2013;

- ветеринарні свідоцтва форми - 1, 2
№Щ-30, №221885 від 20.09.2013;

- міжнародний ветеринарний
сертифікат №11926 від 22.07.2013;

- дозвіл на ввезення в Україну
об'єктів ветеринарно-санітарного
контролю №15-9-2-2-11/24771 від 28.08.2013.

На вимогу митного органу надати
додаткові документи, позивач надав
додатково

- копію експертного висновку
Київської торгово-промислової палати
№ Ц-681/1 від 28.10.2013;

- виписку з бухгалтерської
документації (податкові накладні № 131
від 12.11.2013, №307 від 22.10.2013).

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів,
відповідач прийняв рішення про
коригування митної вартості №
100250000/2013/600760/2 від 24.09.2013, заявленої у
митній декларації №100250000/2013/071372 та
скоригував митну вартість товару у бік
її збільшення до 1,0050 дол. США за
одиницю. Також відповідач оформив
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
№100250000/2013/01740.

В графі 33 вищезазначеного рішення
відповідача про коригування митної
вартості вказано, що митна вартість
визначена за резервним методом у
зв'язку з неможливістю застосування
попередніх п'яти методів визначення
митної вартості.

Представник відповідача зазначив, що
при здійсненні аналізу наданих до
митного оформлення позивачем
документів, виявлено, що вони містять
розбіжності та у наданих документах
відсутні всі відомості відповідно до
обраного методу визначення митної
вартості, а також заявлена митна
вартість товару відрізнялась від
митної вартості аналогічного товару,
що підлягав оформленню. У зв'язку із
зазначеним було прийнято оскаржуване
рішення про коригування митної
вартості № 100250000/2013/600760/2 від 24.09.2013 та
оформлено картку відмови №100250000/2013/01740.

Не погоджуючись із рішенням
відповідача про коригування заявленої
митної вартості № 100250000/2013/600760/2 від
24.09.2013 та карткою відмови №100250000/2013/01740,
позивач оскаржив їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів регулюються
положеннями Митного кодексу України, а
також положеннями Податкового кодексу
України та інших законів України з
питань оподаткування.

Статтею 49 Митного кодексу України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до статті 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу
(частина 1); митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу (частина 2).

Статтею 57 глави 9 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(частина 2). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (частина 3).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в статті 58
Митного кодексу України.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Як визначено в частині 5 статті 58
Митного кодексу України, ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах 5 і 6
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Положеннями частини 3 статті 53 Митного
кодексу України передбачено, що у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України
встановлено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості (частина 1). Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині 1 статті 58 цього Кодексу
(частина 2).

За змістом частини 6 статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що орган
доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

Відповідач, приймаючи рішення про
коригування митної вартості виходив з
того, що подані документи містять
розбіжності, а тому митна вартість
імпортованого товару не може бути
визначена за ціною договору.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

В графі 33 «Обставини прийняття рішення
та джерела, що використовувались
митним органом для коригування митної
вартості» оскаржуваного рішення від
24.09.2013 №100250000/2013/600760/2 зазначено, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), оскільки
документи, зазначені у частині другій
статті 53 Митного кодексу України
містять неповні дані, декларантом не
подано додаткові документи на письмову
вимогу митного органу згідно частини 3
статті 53 Митного кодексу України, -
виписку з бухгалтерської документації;
-висновки про якісні та вартісні
характеристика товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями;- інші наявні документи
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів (за власним бажанням).
В митного органу наявна інформація, яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття вішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом (МД №100270000/2013/206106 від
15.08.2013). Згідно з частиною 2 статті 53
Митного кодексу України під час
митного оформлення не було подано всіх
документів, що підтверджують складові
митної вартості, тому згідно частиною 3
статті 53 Митного кодексу України на
письмову вимогу митного органу
декларанту запропоновано протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документа: 1)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 2)виписку з
бухгалтерської документації; 3)
каталогу, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 4)
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини; 5) інші наявні
документа для підтвердження заявленої
митної вартості товарів (за власним
бажанням). Митна вартість визначена із
застосуванням резервного методу, з
урахуванням вимог статті 84 Митного
кодексу України. Попередні методи не
застосовані: метод 1 - відповідно до
вимог частини 2 статті 58 Митного
Кодексу України; методи 2, 3 - у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні товари; метода 4, 5 -
через відсутність основи для
віднімання (додавання) вартості.
Процедуру консультації проведено.

Представник відповідача зазначив, що
для підтвердження транспортних витрат
декларантом надіслано довідку
експедитора ДП «Кюне і Нагель» б/н від
05.09.2013. Разом з тим, відповідно до статті
9 Закону України від 01.07.2004 № 1955-ІV «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» підтвердження витрат
експедитора є документи (рахунки,
накладні тощо), видані суб'єктами
господарювання, що залучались до
виконання договору експедирування.

Представник відповідача також
посилався на те, що відповідно до
пункту 3.1.7 договору транспортного
експедирування від 20.01.2012 №КН03Р8 ДП
«Кюне і Нагель» зобов'язаний за рахунок
ПП «Акрілат-Хімконтракт» організувати
страхування вантажу. Декларантом не
надано до митного оформлення страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування.

Крім того, згідно листа відповідача від
02.12.2013 №14.1/6-24/8528 підставами для відмови
у перегляді рішення про коригування
митної вартості товару від 24.09.2013
№100250000/2013/600760/2 були наступні обставини:

- надана, в якості прайс-листа
виробника, комерційна пропозиція б/н
від 07.06.2013 не містить відомості, яких
достатньо будь-якому покупцю для
отримання інформації щодо умов продажу
товару, а саме: дата та термін дії
прайс-листа, умови та термін поставки,
характер тари та упаковки, умови
платежу. Отже, комерційна пропозиція не
відповідає зазначеним умовам та є
пропозицією, що надавалась
безпосередньо позивачу;

- згідно з експертним висновком
Київської торгово-промислової палати
від 28.10.2013 №Ц-681/1 вартісний аналіз
товару проведено експертом на підставі
наданих до митного оформлення
товаросупровідних документів ПП
«Акрілат-Хімконтракт». Експертом не
наведено, який вплив на ціну має якість
товару, розмір обсягу поставки, дата
вироблення товару, термін його
постачання та інші ціноутворюючі
фактори. Отже, експерт посилається
виключно на цінову політику фірми
«SHANDONG NB TECHNOLOGY CO., LTD» стосовно певної
поставки оцінюваного товару до ПП
«Акрілат-Хімконтракт». Тому,
експертний висновок прийнятий до уваги
органом доходів і зборів, але не може
бути визначальним для підтвердження
заявленої митної вартості товару;

- надані податкові накладні не
супроводжуються наданням первинної
документації, що не дає можливості
перевірити фактичні дані щодо
відчуження оцінюваних товарів на
території України.

Суд відхиляє наведені доводи
відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до умов Контракту №С13G06053
поставка відбувається на умовах - FOB
Qingdao (Інкотермс 2000).

Згідно Офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати Інкотермс-2000 термін
відправлення FOB означає здійснення
поставки на умовах франко-борт (...
назва порту відвантаження). Даний
термін означає, що продавець виконав
поставку, коли товар перейшов через
поручні судна в названому порту
відвантаження. Це означає, що з цього
моменту всі витрати і ризики втрати чи
пошкодження товару повинен нести
покупець. За умовами терміна FOB на
продавця покладається обов'язок по
митному очищенню товару для експорту. В
результаті поставки товару на умовах FOB
страхування товару не є обов'язким.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, при митному оформленні товару,
надав відповідачу довідку про
транспортні витрати від 05.09.2013 б/н, де
транспортна компанія - ДП «Кюне і
Нагель» вказало, що страхування
вантажу не здійснювалось. (а.с. 26). Крім
того, у довідці про транспортні витрати
від 05.09.2013 б/н ДП «Кюне і Нагель»
зазначило вартість транспортних
послуг, а саме: 12 389,15 грн.

Таким чином, доводи відповідача про
відсутність документів щодо
страхування вантажу, інформації про
вартість такого страхування, а також
ненадання документів щодо вартості
транспортування є необґрунтованими.

Суд відхиляє посилання відповідача на
відсутність у наданому позивачем
прайс-листі виробника «SHANDONG NB TECHNOLOGY CO.,
LTD» дати та терміну дії прайс-листа,
умов та терміну поставки, характеру
тари та упаковки, умов платежу,
оскільки чинним законодавством
України не визначені вимоги до
прайс-листів. Крім того, відповідачем
не доведено впливу відсутності такої
інформації на митну вартість
імпортованого товару.

Щодо зауважень відповідача до змісту
експертного висновку Київської
торгово-промислової палати від 28.10.2013
№Ц-681/1, а саме: експертом не наведено,
який вплив на ціну має якість товару,
розмір обсягу поставки, дата
вироблення товару, термін його
постачання та інші ціноутворюючі
фактори, суд зазначає, що частиною 2
статті 11 Закону України «Про
торгово-промислові палати в Україні»
встановлено, що методичні та експертні
документи, видані торгово-промисловими
палатами в межах їх повноважень, є
обов'язковими для застосування на всій
території України.

Таким чином, зауваження відповідача до
вказаного експертного висновку суд
відхиляє.

Стосовно посилання відповідача на
ненадання позивачем до податкових
накладних первинної документації, суд
зазначає, що у відповідності до
положень Митного кодексу України,
надання податкових накладних, а тим
більше первинної документації щодо
подальшого продажу імпортованого
товару є необов'язковим.

Також, суд зазначає, що подання митному
органу для митного оформлення товару
прайс-листів виробника, висновків
експертних організацій та інших
додаткових документів відповідно
Митного кодексу України не є
обов'язковим. Такі документи в якості
додаткових надаються у випадку
необхідності підтвердження відомостей
про митну вартість товару, що містяться
в основних доданих до декларації
документах, достовірність яких
викликає сумнів у митного органу.

Відповідно до положень статей 49, 50
Митного кодексу України митною
вартістю товарів, які перемішуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (a) статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року оцінка імпортованого товару
для митних цілей повинна базуватися на
дійсній вартості імпортованого товару,
на який розраховується мито або
аналогічного товару і не повинна
базуватися на вартості товару
національного походження чи на
довільній або фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під "дійсною вартістю"
слід розуміти ціну, за яку, під час та в
місці, визначеними законодавством
імпортуючої країни, такий чи
аналогічний товар продається або
пропонується до продажу при звичайному
ході торгівлі за умов повної
конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (c) статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року якщо дійсна вартість не може
бути визначена відповідно до параграфу
(b) цього параграфа, оцінка для митних
цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що вищезазначені
зауваження відповідача не є належним
обґрунтуванням для застосування
резервного методу при визначенні
митної вартості товару та доказом
неможливості застосування попередніх
п'яти методів визначення митної
вартості у відповідності до вимог
Митного кодексу України.

Представник відповідача також
посилався на те, що митна вартість
імпортованого товару була визначена за
ціною, нижчою за ціну оформлення
ідентичного чи подібного
(аналогічного) товару митними органами,
що підтверджується витягом з цінової
бази даних Автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками
Державної митної служби України (а.с.
105).

Суд також зазначає, що та обставина, що
в автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками є інформація про
те, що товар, який задекларовано однією
особою, іншими особами розмитнювався
за іншою вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості та її
визначенні за резервним методом, адже
торгові відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та
управління ризиками з об'єктивних
причин не може містити усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, тому такі
дані не можуть мати більше значення,
ніж надані декларантом первинні
документи про товар.

Отже, суд встановив, що позивач надав
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені частиною 2 статті 53 Митного
кодексу України. Подані документи
чітко ідентифікували оцінюваний товар
та містили об'єктивні і достовірні
дані, що піддавалися обчисленню, які
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця.

У ході судового розгляду справи
відповідач не спростував правильності
визначення митної вартості товарів, а
також відсутність можливості у митного
органу визначити митну вартість даного
товару на підставі наданих позивачем
документів за правилами, визначеними
статтею 58 Митного кодексу України.

Суд дійшов висновку, що митний орган
неправомірно визначив митну вартість
за резервним методом, з огляду на що,
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
22.10.2013 №21-326а13.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до положень частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши наявні матеріали
справи, а також норми чинного
законодавства України, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 6, 7, 17,
69-71, 94, 158, 160-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Приватного підприємства
«Акрілат-Хімконтракт» задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів №100250000/2013/600760/2 від
24.09.2013.

3. Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
товару №100250000/2013/01740.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного
підприємства «Акрілат-Хімконтракт»
() судові витрати в сумі
256,78 грн. (двісті п'ятдесят шість гривень
78 коп.)

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
К.М.
Кобилянський