Справа № 812/2650/14
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2650/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді: Пляшкової
К.О.,

при секретарі: Шибаєвій Т.В.,

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма «Вавір» про
стягнення заборгованості в розмірі 72,59
грн., -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Луганського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності до товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма «Вавір» про
стягнення заборгованості в розмірі 72,59
грн.

В обґрунтування позову зазначено, що
відповідач є юридичною особою,
зареєстрований як платник збору на
обов'язкове соціальне страхування, що
має найману робочу силу в Жовтневій
міжрайонній виконавчій дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності за №
11.

Відповідно до ст.1 Закону України від
11.01.2001 № 2213 «Про розмір внесків на деякі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування» та п.п.3.1.1
Інструкції про порядок надходження,
обліку та витрачання коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності від 26.06.2001 року №
16, відповідач як суб'єкт
підприємницької діяльності, що має
найману робочу силу, повинен
нарахувати 1,4% суми фактичних витрат на
оплату праці найманих працівників та
0,5% - 1,0% від суми оплати праці найманих
працівників. Відповідно до п.п.2 п.2 ст.27
Закону України від 18.01.2001 № 2240-ІІІ «Про
загальнообов'язкове соціальне
страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» страхувальник
зобов'язаний нарахувати та сплачувати
страхові внески в установлені строки
та в повному обсязі.

Перерахування зазначених сум шляхом
безготівкових розрахунків
здійснюється страхувальниками -
роботодавцями один раз на місяць - у
день встановлений для одержання в
установах банку коштів на плату праці
за відповідний період. Не сплачені в
строк кошти вважаються недоїмкою.

Згідно фінансового звіту про
нараховані внески, перерахування та
витрати, пов'язані із
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності,
форми 4-ФСС, станом на 01.07.2002 за
відповідачем рахується прострочена
заборгованість у сумі 72,59 грн., яка
виникла до 01.01.2011.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав заяву про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідач явку свого повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

З огляду на положення ст.ст.122, 128 КАС
України, суд вважає за можливе
розглянути адміністративну справу за
відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов
такого.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що відповідач -
товариство з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма «Вавір» зареєстровано
виконавчим комітетом Луганської
міської ради 23.09.1997 як юридичну особу та
перебуває на обліку в Жовтневій
міжрайонній виконавчій дирекції
Луганського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності за №
11.

08.07.2010 прийнято Закон України № 2464 від
08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», який набрав
чинності з 01.01.2011.

Пунктом 7 прикінцевих та перехідних
положень Закону України № 2464 від 08.07.2010
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
суми внесків, нарахованих на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, та суми
нарахованого збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування до 1
січня 2004 року, строк сплати яких не
настав на 1 січня 2011 року, не сплачені
станом на 1 січня 2011 року, підлягають
сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011
року.

Стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає за необхідне до спірних
правовідносин застосовувати порядок,
що діяв до 01.01.2011.

Згідно ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, передбачає
матеріальне забезпечення громадян у
зв'язку з втратою заробітної плати
(доходу) внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із смертю застрахованої
особи або членів її сім'ї, а також
надання соціальних послуг за рахунок
бюджету Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності, що
формується шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також за
рахунок інших джерел, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ст.14 Основ законодавства
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
страхові фонди є органами, які
здійснюють керівництво та управління
окремими видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
провадять збір та акумуляцію страхових
внесків, контроль за використанням
коштів, забезпечують фінансування
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням та
здійснюють інші функції згідно з
затвердженими статутами.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.27 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» встановлено, що
страхувальник зобов'язаний
нараховувати і сплачувати в
установлені строки та в повному обсязі
страхові внески до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності.

Згідно абз.2 та 5 п.1 ст.23 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», перерахування сум
здійснюється
страхувальниками-роботодавцями один
раз на місяць - у день, встановлений для
одержання в установах банку коштів на
оплату праці за відповідний період.

Якщо страхувальники несвоєчасно чи не
в повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції, передбачені ст.30
цього Закону.

Оглядом фінансового звіту про
нараховані внески, перерахування та
витрати, пов'язані із
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності
форми 4-ФСС за півріччя 2002 року (а.с.7) та
довідки (а.с.6) встановлено, що станом на
01.07.2002 за відповідачем рахується
заборгованість у розмірі 72,59 грн.

На час розгляду справи у суді,
відповідачем суму заборгованості у
добровільному порядку не сплачено.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.94 КАС України, а
також те, що позивач відповідно до ст.5
Закону України від 08 липня 2011 року №
3674-VІ «Про судовий збір» від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 71, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності до товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма «Вавір» про
стягнення заборгованості в розмірі 72,59
грн., - задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма «Вавір» (місцезнаходження: 91000, м.
Луганськ, вул. Градусова, 2,
ідентифікаційний код 13413643) на користь
виконавчої дирекції Луганського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності на р/р 0001 в
ГУДКСУ в Луганській області, МФО 804013,
заборгованість зі
сплати страхових внесків у розмірі 72,59
грн. (сімдесят дві гривні п'ятдесят
дев'ять копійок).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
К.О. Пляшкова