Справа № 826/1670/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2014 року № 826/1670/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Федорчука А.Б.,
розглянувши адміністративну справу в
письмовому провадженні
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СІЛЬПО ПДВПП"
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
вартості товарів від 05.08.2013р.
На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд
розглядає справу у письмовому
Товариство з обмеженою
відповідальністю "СІЛЬПО ПДВПП"
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (надалі по тексту
Відповідач) про визнання протиправними
та скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування заявленої митної
вартості від 05.08.2013 р. № 100270000/2013/310175/2.
Позовні вимоги мотивовано тим,
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів за результатами
здійсненого контролю правильності
визначення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, було безпідставно застосовано
інший метод визначення митної вартості
товарів ніж заявлений позивачем та
протиправно прийнято рішення про
коригування заявленої митної вартості
В судовому засіданні представник
Відповідача не з'явилися, хоча був
належним чином повідомлений про
судовий розгляд справи, відповідно до
вимог статей 35, 37 Кодексу
адміністративного судочинства
В матеріалах справи містяться
заперечення на позовну заяву.
У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва, зазначає
Судом встановлено, що на виконання умов
контракту купівлі-продажу № 508 від 14.05
2013р., укладеного між ТОВ "Сільпо ПДВПП",
з одної сторони, та Pacifik Seafood Group (США), з
іншої сторони, позивач в серпні 2013р.
здійснив поставку в Україну товар: Pacifik
Seafood Group (США), у зв'язку з чим до митного
органу були подано митну декларацію
від 05.08.2013р. № 100270000/2013/264325.
Митна вартість товару в декларації
митної вартості від 05.08.2013р.
№100270000/2013/264325 була заявлена
декларантом за основним методом, тобто
за ціною контракту щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).
На підтвердження заявленої позивачем у
митній декларації вартості товарів,
товариством було подано
товаросупровідні документи, зокрема:
Міжнародну автомобільну накладну (CMR);
Прейскурант (прайс-лист) виробника
товару; Рахунок-фактуру (інвойс);
Зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу; Комерційну
пропозицію; Ветеринарні свідоцтва форм
Ф-1, Ф-2; Сертифікат відповідності;
Декларацію виробника; Сертифікат про
походження товару загальної форми;
Підтвердження законності вилучення
водних біоресурсів із середовища їх
існування та інші документи.
Митним органом було повідомлено
Позивача про надання додаткових
документів, а саме: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини, виписку з
бухгалтерської документації; за
наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити; необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування; копію митної декларації
країни відправлення.
Уповноважена особа декларанта (Туренко
Г.В.) 05.08.2013 року повідомив Митний орган,
що додаткові документи на даний момент
надати не має можливості, про що
свідчить запис декларанта.
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
від 05.08.2013 року № 100270000/2013/310175/2
Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.
Спірні правовідносини виникли у сфері
митної справи і стосуються процедури
визначення митної вартості товарів та
правомірності рішення відповідача
щодо коригування митної вартості
товару, регулюються Митним кодексом
України від 13 березня 2012 року №4495-VI.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу
України, декларування здійснюється
шляхом заявлення за встановленою
формою (письмовою, усною, шляхом
вчинення дій) точних відомостей про
товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
Згідно ч. 6 ст. 264 Митного кодексу
України, митна декларація приймається
для митного оформлення, якщо вона
подана за встановленою формою,
підписана особою, яка її подала, і
перевіркою цієї декларації
встановлено, що вона містить всі
необхідні відомості і до неї додано всі
документи, визначені цим Кодексом. Факт
прийняття митної декларації
засвідчується посадовою особою
митного органу, яка її прийняла, шляхом
проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
Відповідно до ч.1 ст.49 Митного Кодексу,
визначено, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу,
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.
За приписами ст. 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ст. 54 Митного кодексу,
митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345 - 354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.
Суд звертає увагу, що митний орган може
вимагати, а декларант має надати лише
належні документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару. Дана правова
позиція підтверджується постановою
Верховного суду України від 10.04.2012 року
"надання неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог Митниці
щодо підтвердження митної вартості
За таких обставин є підстави для
висновку, що митні органи дійсно мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, зокрема, при здійсненні
перевірки правильності визначення
митної вартості товару та наявності
впливу на його ціну факту пов'язаності
продавця і покупця, а також, як
наслідок, упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості та
запитувати додаткові документи та
Перелік документів, які подаються
декларантом або уповноваженою ним
особою для підтвердження заявленої
митної вартості товару, визначений ч. 2
ст. 53 Митного кодексу України, а саме: 1)
декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування. У випадках,
встановлених Кодексом, митний орган
має право запитувати у декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи, визначені частинами третьою
- четвертою ст. 53 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ст. 53 Митного кодексу,
у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.
Частиною 4 ст. 53 Митного кодексу України
передбачено, що у разі якщо митний
орган має обґрунтовані підстави
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість,
декларант або уповноважена ним особа
на письмову вимогу митного органу, крім
документів, зазначених у частинах
другій та третій цієї статті, подає (за
наявності) такі документи: 1) виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).
В ході судового розгляду судом
встановлено, що відповідачем під час
контролю за правильністю визначення
митної вартості була проаналізована
інформація, що містилась у
товаросупровідних документах, наданих
до митного оформлення, цінова
інформація на подібні/ідентичні
товари, що ввозились на митну територію
України, після аналізу яких виникли
сумніви стосовно заявленої
декларантом митної вартості.
Судом встановлено, що відповідач
запропонував декларанту надати
письмові документи для підтвердження
Як вбачається з матеріалів справи,
декларантом не були надані в повному
обсязі додаткові документи митному
органу, що в свою чергу не
заперечується Позивачем.
Разом з тим, відповідачем проведено
процедуру консультації з декларантом,
з метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості товару
на підставі інформації, яка наявна у
декларанта та у митного органу, про що
зазначено у графі 33 оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі, невірно визначено митну
вартість товарів.

Коригування митної вартості товару
здійснено Відповідачем відповідно до
положень статті 55 Митного кодексу
України у зв'язку з тим, що документи,
надані Позивачем до митного
оформлення, містять неповні відомості
та розбіжності, а саме: згідно з
відомостями зазначеними в пункті 8.1
контракту від 14.05.2013 №508 «оплата товара
будет производится следущим образом:
оплата 15% стоимости партии товаров
производится в течении 7 календарних
дней после получения по факсу
проформы-инвойса, оплата 85 % стоимости
партии товаров производится за 10 дней
до получения товара Покупателем...»;
банківські платіжні документи, або
інші документи, що підтверджують ціну,
яка фактично сплачена декларантом не
надавались; Інвойс від 06.05.2013 №PSG11183
наданий до митного оформлення виданий
раніше ніж був підписаний контракт.

З наданого пакету документів Митний
орган незміг встановити вартість
страхування товару, оскільки відсутні
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування товару.

Крім того, Відповідач зазначає, що
витребуванні у Позивача додаткових
документів не були надані у повному
обсязі, а саме: висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціям, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Зокрема, прайс-лист фірми-посердника
надано виключно на ту продукцію,
оформлення якої здійснювалось, тобто
прайс-лист сформований без зазначення
переліку всієї продукції, що
суперечить суті прас-листа як
комерційної пропозиції продавця
необмеженій кількості покупців.

Відповідно до платіжних доручень в
іноземній валюті від 14.06.2013 №039 та від
16.07.2013 №070, сума оплати складає 48142,80 USD. В
той же час до митного оформлення подано
інвойс від 06.05.2013 №PSG11183 на суму 48 624,23 USD.
У проформі-інвойсі від 30.05.2013 №1
зазначена сума 48 560,40 USD.

Підсумовуючи вищевикладене, беручи до
уваги виключну компетенцію митних
органів в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості, право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, відповідач
мав право вимагати надання позивачем
додаткових документів.

Однак, з'ясовуючи питання щодо
достатності наданих декларантом
додаткових документів, обов'язковому
врахуванню підлягає те, що митниця може
вимагати, а суб'єкт господарювання має
надати лише належні документи для
перевірки та підтвердження
правильності зазначеної митної
вартості товару. Надання неналежних
документів не може вважатись
виконанням вимог митного органу щодо
підтвердження митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. (п.2 ст.58 Митного кодексу).

Згідно п. 2 ст.59 Митного кодексу, при
застосуванні цього методу визначення
митної вартості за основу береться
прийнята митним органом вартість
операції з ідентичними товарами з
дотриманням умов, зазначених у цій
статті. При цьому під ідентичними
розуміються товари, однакові за всіма
ознаками з оцінюваними товарами, у тому
числі за такими, як: 1) фізичні
характеристики; 2) якість та репутація
на ринку; 3) країна виробництва; 4)
виробник.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів, на
думку митного органу, митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору у зв'язку з
неподанням основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів,
невідповідністю обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару умовам, наведеним у главі 9
Митного кодексу. Метод 2-а не був
використаний у зв'язку з відсутністю
цінової інформації на ідентичні
товари. Метод 2-б не використаний у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на подібні товари. Методи 2в
та 2г не використані через відсутність
основи для віднімання (додавання)
вартості. Митна вартість, визначена за
резервним методом та ґрунтується на
раніше визнаних (визначених) митними
органами митних вартостях.

Зі змісту п.7. ст.55 Митного кодексу
випливає, у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

З огляду на вищенаведене, суд приходить
до висновку про правомірність дій
відповідача, а тому підстав для
скасування оскаржуваного рішення
Київської регіональної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості не вбачає.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, виконав покладений на
нього обов'язок щодо доказування
правомірності вчинених ним дій та
прийнятих рішень.

У зв'язку з відмовою у позові судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 99, 100, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.Б. Федорчук