Справа № 2а-14634/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2010-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 листопада 2010 року 14:53 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1доШевченківського РУ
ГУ МВС України в м. Києвіпроскасування
рішення від 27.04.2010р.,за участю:

позивача -ОСОБА_2

На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 11
листопада 2010 року проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач)
звернувся з позовом до Шевченківського
РУ ГУ МВС України в м. Києві (далі по
тексту - відповідач) про скасування
рішення від 27.04.2010р. про видворення з
України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішення про видворення з України є
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач відзиву на позов не надав,
явку своїх представників в судове
засідання не забезпечив, хоча про час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, проте
подав клопотання про розгляд справи за
відсутності представника відповідача.

Відповідно до положень статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України справа вирішується на підставі
наявних в ній доказів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 27 квітня 2010 року
встановлено, що громадянин Росії
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на
територію України 26 квітня 2010 року з
приватною метою. Приймаючої сторони в
Україні немає. Житло наймає у наглядно
знайомих людей, без відповідного
договору оренди жилого приміщення.

26 квітня 2010 року громадянина
Росії ОСОБА_1 затримано працівниками
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.
Києві за скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого статтею
173 Кодексу України про адміністративні
правопорушення та на підставі статей
30,32 Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без
громадянства»вирішено видворити з
України за грубе порушення діючого
законодавства України та заборонено
в'їзд на територію України терміном 5
років.

Частиною другою статті 55
Конституції України передбачено, що
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у правах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною шостою статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що іноземці, особи без
громадянства та іноземні юридичні
особи користуються в Україні таким
самим правом на судовий захист, що і
громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до статті 32 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства»від 04.02.1994, №
3929-XII видворення іноземця та особи без
громадянства може проводитись за таких
підстав: якщо вони вчинили злочин або
адміністративне правопорушення, після
відбуття призначеного їм покарання чи
виконання адміністративного
стягнення; якщо їх дії грубо порушують
законодавство про статус іноземців та
осіб без громадянства; якщо їх дії
суперечать інтересам забезпечення
безпеки України чи охорони
громадського порядку; якщо це
необхідно для охорони здоров'я, захисту
прав і законних інтересів громадян
України.

Так, в оскаржуваному рішенні
відповідачем застосовано такі
підстави видворення: скоєння
адміністративного правопорушення та
грубе порушення законодавства про
іноземців.

Частиною першою статті 32 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства»передбачено,
що іноземець та особа без громадянства,
які вчинили злочин або адміністративне
правопорушення, після відбуття
призначеного йому покарання чи
виконання адміністративного стягнення
може бути видворений за межі України.
Рішення про видворення його за межі
України після відбуття ним покарання
чи виконання адміністративного
стягнення приймається органом
внутрішніх справ за місцем його
перебування з наступним повідомленням
протягом 24 годин прокурора про
підстави прийняття такого рішення.

З тексту зазначеного рішення не
вбачається, яке саме адміністративне
стягнення застосовано до позивача,
крім того відсутня головна підстава
для його видворення, а саме те, що
накладене на нього адміністративне
стягнення виконано.

Всупереч наведеній нормі, в
оскаржуваному рішенні про видворення
вказано, що громадянин Росії ОСОБА_1 був
лише затриманий 26 квітня 2010 року
працівниками Шевченківського РУ ГУ МВС
України в м. Києві за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого статтею 173 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Тобто, порушений основний
процесуальний порядок прийняття
рішення про видворення.

Відповідно до частини другої
статті 32 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства»крім випадків,
зазначених у частині першій цієї
статті, іноземець та особа без
громадянства можуть бути видворені за
межі України за рішенням органів
внутрішніх справ, органів охорони
державного кордону (стосовно осіб, які
затримані у межах контрольованих
прикордонних районів при спробі або
після незаконного перетинання
державного кордону в Україну) або
Служби безпеки України з наступним
повідомленням протягом 24 годин
прокурора про підстави прийняття
такого рішення, якщо дії іноземця та
особи без громадянства грубо порушують
законодавство про статус іноземців та
осіб без громадянства, або суперечать
інтересам забезпечення безпеки
України чи охорони громадського
порядку, або коли це необхідно для
охорони здоров'я, захисту прав і
законних інтересів громадян України.

Рішення про видворення
громадянина Росії ОСОБА_1 не містить
опису жодного факту грубого чи
будь-якого іншого порушення
законодавства України про іноземців
вказаним громадянином, відсутні також
посилання на будь-які протоколи, акти
чи інші докази, які б давали підстави
зробити відповідні висновки.

«Грубим порушенням
законодавства»відповідно до
роз'яснень Пленуму Вищого
адміністративного суду від 25.06.2009, № 1
«Про судову практику розгляду спорів
щодо статусу біженця, видворення
іноземця чи особи без громадянства з
України та спорів, пов'язаних із
перебуванням іноземця та особи без
громадянства в Україні»слід розуміти
зокрема, грубе порушення Указу
Президента України від 15 червня 2001 року
N 435 "Про додаткові заходи щодо
реалізації права людини на свободу
пересування і вільний вибір місця
проживання" та Правил в'їзду іноземців
та осіб без громадянства в Україну, їх
виїзду з України і транзитного проїзду
через її територію, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 грудня 1995 року N 1074, а саме:
проживання без документів на право
проживання в Україні або проживання за
недійсними документами, недотримання
встановленого порядку реєстрації або
пересування і вибору місця проживання,
працевлаштування, ухилення від виїзду
після закінчення терміну перебування,
а також за недотримання правил
транзитного проїзду через територію
України.

Таким чином, посилання на статті 3
та 25 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства»в оскаржуваному рішенні
є безпідставними.

Щодо заборони громадянину Росії
ОСОБА_1 в'їзду на територію України
терміном 5 років, слід зазначити
наступне.

Як вбачається з вищенаведеного,
рішення про видворення з України від 27
квітня 2010 року є безпідставним,
нормативно необґрунтованим, а тому
заборона в'їзду на територію України
терміном 5 років може застосовуватися
як додаткова санкція при прийнятті
рішення про видворення іноземця з
території України лише тільки на
підставі частини першої статті 32
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства», а
саме після вчинення іноземцем злочину
чи адміністративного правопорушення,
винесення відповідного судового
рішення і тільки після відбування
покарання чи виконання
адміністративного стягнення.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими стосовно визнання
протиправним та скасування рішення
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.
Києві про видворення з України.

Відповідно до частини першої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа). У зв'язку з
тим, що позивачем не заявлено вимогу
про стягнення з бюджету судового збору,
суд не присуджує понесені ним судові
витрати.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення про видворення з України та
заборону подальшого в'їзду стосовно
громадянина Росії ОСОБА_1 від 27.04.2010р.
начальником сектору ВГІРФО
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.
Києві Ю.О. Зозулею, погоджене
начальником ВГІРФО Шевченківського РУ
ГУ МВС України в м. Києві П.В. Симоненком
та затверджене начальником
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.
Києві.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
11.11.2010р.

Суддя
В.В. Амельохін