Справа № 872/8771/13
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2014 рокусправа № 808/1809/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Чепурнова
Д.В. Поплавського В.Ю.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року у справі №808/1809/13-а за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області про визнання
протиправним та скасування постанови
та припису,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 12
лютого 2013 року звернувся до суду з
позовом до інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області згідно якого
просить визнати протиправними та
скасувати постанову №13 від 29 січня 2013
року та припис №16 від 23 січня 2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що 23 січня 2013 року
відповідачем винесено припис №16. Крім
того, позивач не повідомлявся про
проведення перевірки та зазначає що,
протокол та припис було складено за
його відсутності. 29 січня 2013 року
відповідачем винесено постанову №13
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності. Дану постанову та припис
позивач вважає прийнятими з порушенням
вимог законодавства України, що в свою
чергу призвело до неправомірного
накладення на нього стягнення.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 17 квітня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що за
невиконання позивачем вимог припису
№16 прийнято постанову про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності. Крім того
позивача було належним чином
повідомлено про дату, час і місце
розгляду справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Не погодившись з постановою суду,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову суду та прийняти
нову постанову про задоволення позову
у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
за відсутності позивача проведено
перевірку та безпідставно внесено в
протокол та припис запис про відмову
від підпису.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, обговоривши доводи
апеляційної, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що 23 січня
2013 року інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області за результатами
проведеної перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 складено
припис №16 (а.с. 47) на підставі
направлення № 35-08 від 10 січня 2013 року
для проведення позапланової перевірки.

Вказаним приписом позивача зобов'язано
вчинити певні дії по усуненню
виявлених порушень та припинити
виконання будівельних робіт.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 23 січня 2013 року (а.с. 48).

На підставі акту перевірки та
виявлених порушень складено протокол
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 23 січня
2013 року (а.с. 45).

29 січня 2013 року винесено постанову №13
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності на фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1.

Суд апеляційної інстанції
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права при винесенні оскаржуваної
постанови, виходить з наступного.

Законність прийняття відповідачем
постанови №13 про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності на фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 є предметом спору переданого на
вирішення суду.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про
архітектурну діяльність" будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Згідно ст.10 Закону України "Про
архітектурну діяльність", для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури. Державний контроль та
нагляд у системі центрального органу
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури
здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.

Згідно ч.1,2 ст.41 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт та ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів будівництва
визначає Порядок здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю (далі-Порядок), затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 р. № 553.

Відповідно до п.2 Порядку, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за дотриманням: вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, технічних умов, інших
нормативних документів під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт, архітектурних,
інженерно-технічних і конструктивних
рішень, застосування будівельної
продукції; порядку здійснення
авторського і технічного нагляду,
ведення загального та (або) спеціальних
журналів обліку виконання робіт,
виконавчої документації, складення
актів на виконані будівельно-монтажні
та пусконалагоджувальні роботи; інших
вимог, установлених законодавством,
будівельними нормами, правилами та
проектною документацією, щодо
створення об'єкта будівництва.

Згідно п.5 Порядку, державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за територіальним
принципом (у межах областей) у порядку
проведення планових та позапланових
перевірок.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є: перевірка
виконання суб'єктом містобудівної
діяльності приписів та вимог інспекцій
та інше (п.7 Порядку).

За результатами перевірки інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю складається акт (п.8,16 Порядку).

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол про порушення (п.17
Порядку).

Підставою для розгляду справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності є відповідний протокол,
складений посадовою особою інспекції
за результатами перевірки. Разом з
протоколом складається припис.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», суб'єкти
містобудування, які виконують
будівельні роботи, несуть
відповідальність у вигляді штрафу у
розмірі вісімнадцяти мінімальних
заробітних плат за невиконання
приписів Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України або її територіальних органів.

Процедуру накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, що передбачені Законом
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» визначає Порядок
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності (далі -
Порядок), затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 06
квітня 1995 року №244.

Згідно із пунктом 10 Порядку,
уповноважена посадова особа інспекції
складає протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності у двох
примірниках, один з яких надається під
підпис суб'єкту містобудування, що
притягається до відповідальності за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, не пізніше трьох робочих
днів з дня складення акта перевірки
такого суб'єкта містобудування.

Абзацом 2, 3 пункту 13 Порядку,
передбачено, що суб'єкт
містобудування, який притягається до
відповідальності за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності, має
право подати пояснення і зауваження
щодо змісту протоколу, які є його
невід'ємною частиною, а також викласти
мотиви своєї відмови від його
підписання.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем зроблено запис про
відмову від підпису позивача в приписі
та протоколі.

Згідно абзацу 3, 6 пункту 3 Порядку, у
разі відмови суб'єкта містобудування в
отриманні документів (протокол,
постанова та документи, які
підтверджують факт правопорушення),
які є підставою для притягнення його до
відповідальності, документи
надсилаються суб'єкту містобудування
рекомендованим листом з повідомленням.

Надіслання рекомендованим листом з
повідомленням документів, які є
підставою для притягнення до
відповідальності, за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
суб'єкта містобудування, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців,
вважається належним врученням
зазначених документів незалежно від
факту їх отримання суб'єктом
містобудування.

При цьому позивачем в доводах
апеляційної скарги не спростовується
факт отримання протоколу та припису
направлених відповідачем поштовим
зв'язком.

Пунктом 16, 17 Порядку передбачений
розгляд справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності (далі -
справа) розглядається посадовою особою
інспекції, до повноважень якої
належить розгляд таких справ, протягом
15 днів з дня одержання зазначеною
особою протоколу про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
інших матеріалів справи. Справа може
розглядатися за участю суб'єкта
містобудування, який притягається до
відповідальності, або його
уповноваженого представника,
експертів, інших осіб.

Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що Закон України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» та Порядок
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності (далі -
Порядок), затверджений Постановою
Кабінету Міністрів України від 06
квітня 1995 року №244 є спеціальними
нормами, які визначають процедуру
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

При цьому, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що відповідно до
частини 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Між тим, позивачем не надано до суду
належних доказів, які б підтверджували
відсутність позивача під час
проведення перевірки та доводів
позивача щодо внесення в протокол
неправдивої інформації.

На підставі зазначеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду
даної справи об'єктивно, повно та
всебічно дослідив обставини, які мають
суттєве значення для вирішення справи,
дав їм правильну юридичну оцінку і
ухвалив законне, обґрунтоване рішення
без порушень норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому постанову суду
першої інстанції у даній справі
необхідно залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198,
статтями 205, 206 КАС України,
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 17
квітня 2013 року у справі №808/1809/13-а - без
змін.

Постанова суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
В.Ю. Поплавський