Справа № 2а-1549/10/0770
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 квітня 2014 рокум. Ужгород№ 2а-1549/10/0770

Закарпатський окружний
адміністративний суд

у складі: головуючого - судді
Іванчулинця Д.В.,

з участю секретаря судового засідання
-Гринюк І.В.,

за участю сторін та осіб, які беруть
участь у справі:

представника позивача - Михайлик О.І.,

представника відповідача - Беззаботнов
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань у
приміщенні Закарпатського окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою комунального підприємства
«Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода» до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС
України 10 квітня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
постанови виготовлено та підписано 15
квітня 2014 року.

26.04.2010 року Комунальне підприємство
"Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода"
звернулося у Закарпатський окружний
адміністративний суд з позовною заявою
до Державної податкової інспекції в м.
Ужгороді Закарпатської області, якою
просить визнати недійсними податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у місті Ужгороді
від 29.12.2009 року № /0/4981/15-2/03344326/32087,
№/1/437/15-2/03344326/4747 від 23.02.2010 року та
від 19.03.2010 року №/2/763/15-2/03344326/1749 за
результатами Акту № 3059/15-2 від 17.12.2009
року «Про результати проведення
перевірки дотримання податкового
законодавства».

13 вересня 2010 року ухвалою
Закарпатського окружного
адміністративного суду за клопотанням
представника позивача було зупинено
провадження у справі до вирішення
іншої справи, що розглядається в
порядку адміністративного судочинства
в Закарпатському окружному
адміністративному суді - до набрання
законної сили рішенням по справі № 2а -
4793/09/0770 за позовом Комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" до
Державної податкової інспекції в м.
Ужгороді Закарпатської області про
визнання недійсними податкових
повідомлень - рішень.(а.с.64-65)

01 грудня 2011 року постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду у
адміністративній справі № 2а - 4793/09/0770
за позовом Комунального підприємства
"Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" до
Державної податкової інспекції в м.
Ужгороді Закарпатської області про
визнання недійсними податкових
повідомлень - рішень від 20.04.2006 року,
23.06.2006 року та від 10.08.2006 року в
задоволенні позовних вимог
відмовлено.(а.с.85-89) Дана постанова була
оскаржена позивачем.

22 травня 2013 року постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду у
адміністративній справі № 13990/12/9104 за
позовною заявою Комунального
підприємства "Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" до
Державної податкової інспекції в м.
Ужгороді Закарпатської області про
визнання недійсними податкових
повідомлень - рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій за
порушення граничного строку сплати
узгодженого зобов'язання із податку на
додану вартість апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Виробниче
управління водопровідно -
каналізаційного господарства міста
Ужгорода" задоволено, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01.12.2011 року
скасовано та прийнято нову, якою позов
Комунального підприємства "Виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода"
задоволено.(а.с.90-93) Дана постанова була
оскаржена Державною податковою
інспекцією у місті Ужгороді
Закарпатської області до Вищого
адміністративного суду України.

21 січня 2014 року ухвалою Вищого
адміністративного суду України
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 22.05.2013 року
у справі № 2а-4793/09/0770 (13990/12/9104) залишено
без змін. (а.с.94-96) На підставі чого 03.06.2013
року ухвалою суду провадження у справі
було поновлено. (а.с.97-98)

22.01.2014 року позивач подав до суду заяву
про зміну (доповнення ) підстав позову.

У судовому засіданні 27.03.2014 року було
замінено відповідача на належного, а
саме: Державною податковою інспекцією
у місті Ужгороді ГУ Міндоходів у
Закарпатській області.(а.с.168-170)

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги за обставин
викладених у позовній заяві підтримав
повністю, дав аналогічні позовній
заяві пояснення та просив суд їх
задовольнити.(а.с.182-183)

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав з
мотивів викладених у
запереченнях(а.с.49-53), зокрема
пояснивши, що відповідачем порушені
строки сплати податку на додану
вартість, на підставі чого до
Комунального підприємства "Виробниче
управління водопровідно -
каналізаційного господарства міста
Ужгорода" застосовано штрафні
(фінансові) санкції про що правомірно
винесено податкові повідомлення -
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення представників сторін та
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
Державною податковою інспекцією у м.
Ужгороді Закарпатської області
проведено перевірку дотримання
позивачем встановлених чинним
податковим законодавством граничних
термінів сплати податку на додану
вартість.

За результатами даної перевірки
виявлено порушення граничних термінів
сплати податку на додану вартість, про
що складено акт № 3059/15-2 від 17.12.2009 року
«Про результати проведення перевірки
дотримання податкового
законодавства».(а.с.10)

На підставі даного акту перевірки
прийнято податкові повідомлення -
рішення від 29.12.2009 року №
/0/4981/15-2/03344326/32087, яким до позивача
застосовано штрафні санкції у розмірі
100444,46 грн.(а.с.12).

Не погоджуючись із рішенням
податкового органу, 19 січня 2010 року,
Позивач в порядку п.5.2.2.Закону України «
Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами
державними цільовими фондами» ( далі
- Закон №2181),звернувся із скаргою № 41
на зазначене податкове
повідомлення-рішення до ДПІ в м.
Ужгороді. Рішенням про результати
розгляду скарги від 23.02.2010 року №
4320/10/250, отриманим 26.02.2010 року,
податковим органом залишено без змін
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, а скаргу - без
задоволення.

На підставі цього рішення було
виставлено податкове повідомлення -
рішення № /1/437/15-2/03344326/4747 від 23.02.2010
року.(а.с.14)

Керуючись п.5.2.2.Закону № 2181 не
погоджуючись із рішенням ДПІ в м.
Ужгороді, 01.03.2010 року оскаржило
податкове повідомлення-рішення до
вищестоящого контролюючого органу ДПА
в Закарпатській області скаргою № 172.
Рішенням ДПА В Закарпатській області №
522/10/25-055 від 19.03.2010 року податкове
повідомлення рішення залишено без змін
, а повторну скаргу залишено без
задоволення.

На підставі цього рішення було
виставлено податкове повідомлення -
рішення № /2/763/15-2/03344326/1749 від 19.03.2010
року.(а.с.16)

На підставі останнього рішення ДПА в
Закарпатській області Позивач 24.03.2010
року із скаргою № 229 до Державної
Податкової Адміністрації України.
Рішенням ДПА України № 3710/6/25-0215 від
16.04.2010 року оскаржуване податкове
повідомлення рішення залишено без змін
, а повторну скаргу залишено без
задоволення.

Як встановлено у судовому засіданні,
розрахунки штрафних санкцій від 17.12.2009
року (додаток до акту № 3059/15-2) є
невірними по причині неврахування
податковим органом та не відображення
в обліковій картці платника податків
факту скасування ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
27.10.2009 року (номер справи в касаційній
інстанції К-7796/07) постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
27.02.2007р. по справі 7/396-2006, у зв'язку з чим
стало неузгодженим податкове
зобов'язання у сумі 430 630,12 грн.
нарахованої штрафної санкції за
несвоєчасну сплату ПДВ за період 2004-2005
рр. Дане зобов'язання було сплачене
підприємством 10.07.2008 року платіжним
дорученням № 52 на суму 2 296 142,00 грн. на
виконання Постанови Кабінету
Міністрів України № 440 від 25.04.2008
р., якою передбачалось погашення
заборгованості з платежів до
державного бюджету (включаючи
розстрочену) станом на 01.01.2008 року, яка
залишилась непогашеною станом на дату
видачі ДПІ в м. Ужгороді відповідної
довідки ( №6 від 24.06.2008р.) Дане
зобов'язання в повному обсязі було
включене до складу мирової угоди,
затвердженої 04.05.2007 року по справі №
16/377.

Таким чином, одержавши ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
27.10.2009 року (номер справи в касаційній
інстанції К-7796/07), слід було виключити
з облікової картки платника податків
суму 430 630,12 грн. із податкових
зобов'язань, яка перестала бути
узгодженою, а кошти, зараховані в
рахунок її сплати перезарахувати в
рахунок сплати наступного за
календарними строками виникнення
податкового зобов'язання, аналогічно
здійснивши перезарахування всіх
наступних здійснених підприємством
платежів з податку на додану
вартість. Внаслідок такого
коригування облікової картки платника
податків податкове зобов'язання за
лютий 2009 року, відображене в
розрахунку, на підставі якого прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, виявиться
сплаченими значно раніше, а можливо,
навіть і своєчасно, а нарахована сума
штрафних санкцій не відповідатиме
фактичній кількості днів затримки
оплати даного зобов'язання.

Інструкцією про порядок застосування
штрафних (фінансових) санкцій органами
державної податкової служби,
затвердженої наказом ДІЇ А України
17.03.2001 року №110 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 23.03.2001
року № 268/5459 статтею 6, пунктом 6.1.7
підпунктом 3 абзацом 2 передбачено , що «
Податкове повідомлення приймається
одне на всю суму сплаченого (
погашеного) податкового боргу за
період від 91 календарного дня до дня
фактичного погашення всієї суми
податкового зобов'язання, незалежно
від кількості випадків сплати за цей
період.» Проте, в порушення
вищезазначеної інструкції,
оскаржуване повідомлення - рішення
прийняте не на всю суму узгодженого
податкового зобов'язання, яка у
відповідності до податкової
декларації з податку на додану
вартість, подану в ДПІ в м. Ужгороді
20.03.2009 року складає 299 298 грн„ а лише на
його частину , що підтверджується
розрахунком штрафних санкцій(а.с.11)

Окрім цього, у відповідності до Акту
перевірки з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства від 04.11.2009 року №
2539/23-1/03344326 на підставі отриманих
податкових накладних проведено
перерахунок податкового кредиту за І
півріччя 2009 року, в результаті якого,
відхилення по сумі податкового кредиту
за лютий 2009 року складає 104375,49 грн. Отже,
уточнена сума податкового зобов'язання
з податку на додану вартість звітного
періоду, а саме за лютий 2009 року складає
194 923 грн., проти суми 200 888, 89 грн. , яка
зазначена у податковому
повідомленні-рішенні, що оскаржується.
З цих підстав розрахунок штрафних
санкцій ( додаток до акту № 3059/15-2 від
17.12.2009 року) також с невірним, а
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню, оскільки прийняте на суму
податкового зобов'язання, що значно
перевищує фактичну.

Приписами абз.1 пп.16.3.3 п.16.3 ст.16 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
визначено, що при частковому погашенні
податкового боргу сума такої частки
визначається з урахуванням пені,
нарахованої на таку частку. Податковий
борг, що погашається частково,
сплачується разом зі сплатою пені,
нарахованої відповідно до такої
частки, єдиним платіжним документом, в
якому суми такого податкового боргу та
такої пені визначаються окремо.
Платіжні документи, які не містять
окремо виділену суму податкового боргу
та суму пені, не приймаються до
виконання.

Відповідно до абзацу другого пп.16.3.3
п.16.3 ст.16 наведеного Закону якщо
платник податків не сплачує пеню разом
зі сплатою податкового боргу (його
частини) або не визначає її окремо у
платіжному документі (чи визначає з
порушенням зазначеної пропорції), то
податковий орган самостійно здійснює
розподіл такої сплаченої суми на суму,
що спрямовується на погашення такого
податкового боргу (його частини), та
суму, що спрямовується на погашення
пені, нарахованої на суму такого
погашеного податкового боргу (його
частини), та надсилає такому платнику
податків повідомлення, в якому
міститься зазначена інформація.

Наслідком таких дій є зміна суми
податкового боргу, погашеного
платником податку. Податковий борг, що
погашається платником податку,
зменшується за рахунок того, що частина
сплаченої платником суми замість
погашення податкового боргу
спрямовується на сплату пені,
нарахованої на суму відповідного
податкового боргу. Сума, яка
спрямовується на погашення наявної у
платника податків пені, розподіляється
в автоматичному режимі за допомогою
алгоритму, що визначає питому вагу
такої пені у загальній сумі
податкового боргу.

Зменшення ж суми погашеного платником
податків податкового боргу призводить
до збільшення пені, що нараховується у
подальшому на залишок несплаченого
податкового боргу.

Відповідно до п.4.1 Інструкції про
порядок нарахування та погашення пені
за платежами, що контролюються
органами державної податкової служби,
затв. наказом ДПА України № 290 від
11.06.2003р. (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
погашення сум нарахованої пені
здійснюється за рахунок джерел,
визначених ст.7 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» щодо
погашення податкового боргу платників
податків.

Таким чином, погашення пені,
нарахованої на суму податкового боргу,
відбувається у тому самому порядку, що
й погашення податкового боргу, в тому
числі шляхом примусового стягнення на
активи платника податків, як це
передбачено пп.3.1.1 п.3.1 ст.3
вищевказаного Закону.

Виходячи з викладеного дії податкового
органу з розподілу сплачених платником
податків сум, вчинені відповідно до
пп.16.3.3 п.16.3 ст.16 цього Закону та п.3.8
Інструкції про порядок нарахування та
погашення пені за платежами, що
контролюються органами державної
податкової служби, безпосередньо
впливають на розмір залишку
податкового боргу та суму пені, що
підлягає нарахуванню і стягненню з
платника податків.

Відповідно до пп.7.1.1 п.7.7 ст.7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або податкового
боргу платника податку є будь-які
власні кошти такого платника податку.
Отже, грошовий платіж є єдиною формою
сплати податкових зобов'язань і
погашення податкового боргу.

Згідно з п.6 ст.7 Закону України «Про
Національний банк України»
Національний банк України визначає
систему, порядок і форми платежів.

Пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затв. постановою Правління
Національного банку України № 22 від
21.01.2004р., кошти з рахунків клієнтів
банки списують лише за дорученнями
власників цих рахунків (включаючи
договірне списання коштів згідно з
главою 6 цієї Інструкції) або на
підставі платіжних вимог стягувачів у
разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції. При
цьому, згідно з п.3.8 зазначеної
Інструкції реквізит «призначення
платежу» платіжного доручення
заповнюється платником так, щоб
надавати повну інформацію про платіж
та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Із наведеного випливає, що право
визначати призначення платежу
відповідно до чинного законодавства
України належить виключно платнику
податків. Тому суми податкових
зобов'язань або податкового боргу, з
урахуванням пп.16.5.2 п.16.5 ст.16 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», слід вважати сплаченими у
день реєстрації банківською установою
платіжного документа із зазначеним у
ньому призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань або
податкового боргу, визначених
платником податків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», який є спеціальним законом з
питань оподаткування і установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків,
визначено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Таким чином, у разі недотримання
платником податків порядку погашення
податкового боргу та виконання
податкових зобов'язань, передбаченого
п.7.7 ст.7 вищевказаного Закону,
податковий орган не наділений правом
чи обов'язком змінювати призначення
платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

З огляду на викладене, податковим
органом безпідставно винесені рішення
№ /0/1655/15-0/03344326/10057 від 20.04.2006р., №
/1/2879/15-0/03344326/16803 від 23.06.2006р., №
/2/3294/15-0/03344326/21995 від 10.08.2006р., про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 50 відсотків на
загальну суму 100444,46 грн. за порушення
граничного строку сплати узгодженого
зобов'язання по ПДВ.

Вищевказані висновки про неправомірне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, суд вважає
вирішальними для задоволення
заявлених позовних вимог.

Таким чином, заявлений позов підлягає
до задоволення, при цьому, виходячи із
передбачених ст.162 КАС України
повноважень суду при вирішенні
адміністративної справи, належить
визнати протиправними і скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у місті
Ужгороді від 29.12.2009 року №
/0/4981/15-2/03344326/32087,
№/1/437/15-2/03344326/4747 від 23.02.2010 року та
від 19.03.2010 року №/2/763/15-2/03344326/1749 за
результатами Акту № 3059/15-2 від 17.12.2009
року «Про результати проведення
перевірки дотримання податкового
законодавства», про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
50 відсотків на загальну суму 100444,46 грн.
за порушення граничного строку сплати
узгодженого зобов'язання по ПДВ.

Відповідачем не доведено
правомірність прийнятого ним рішення,
а отже позов є підставним і підлягає до
задоволення.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку що позовні вимоги слід
задовольнити частково, оскільки такі
підтверджені належними та допустимими
доказами і відповідачем не
спростовані.

Згідно ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
слід присудити понесені позивачем
документально підтверджені, у вигляді
сплати судового збору (платіжне
доручення № 27 від 23.04.2010 р.) судові
витрати у розмірі 3 (три) грн. 40 (сорок)
коп. до стягнення з Державного бюджету
України.

Керуючись ст. ст. 17, 71, 86,
94, 160, 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву комунального
підприємства «Виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода» до
Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді ГУ Міндоходів у Закарпатській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, - задоволити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у місті
Ужгороді від 29.12.2009 року №
/0/4981/15-2/03344326/32087,
№/1/437/15-2/03344326/4747 від 23.02.2010 року та
від 19.03.2010 року №/2/763/15-2/03344326/1749 за
результатами Акту № 3059/15-2 від 17.12.2009
року «Про результати проведення
перевірки дотримання податкового
законодавства», про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
50 відсотків на загальну суму 100444,46 грн.
за порушення граничного строку сплати
узгодженого зобов'язання по ПДВ.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позивача - Комунального
підприємства "Виробниче управління -
водопровідно-каналізаційного
господарства міста Ужгорода" понесені
документально підтверджені судові
витрати у розмірі 3,40 (три грн. сорок
коп).

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя Д.В. Іванчулинець