Справа № 826/1272/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

07 квітня 2014 року № 826/1272/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Гарника К.Ю., суддів Скочок Т.О., Шрамко
Ю.Т., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до третя особа
Державної казначейської служби
України Державна судова
адміністрація України провизнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
казначейської служби України (далі по
тексту - відповідач), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, Державна судова адміністрація
України, в якому просить суд: визнати
дії Державної казначейської служби
України щодо повернення виконавчого
листа неправомірними; зобов'язати
Державну казначейську службу України
виконати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
щодо стягнення з Державної судової
адміністрації України на користь
ОСОБА_1 коштів у розмірі 4176,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що виконавчий лист, виданий
Окружним адміністративним судом міста
Києва згідно постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2012 року в адміністративній
справі № 2а-4957/11/2670
підлягає виконанню Державною
казначейською службою України, а тому
відмова відповідача у відкритті
виконавчого провадження є
протиправною.

Представник відповідача у судове
засідання 31 березня 2014 року не з'явився,
заперечень проти позову не надав, хоча
про дату, час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Представник третьої особи у судове
засідання 31 березня 2014 року також не
з'явився.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

За таких обставин, заслухавши
пояснення представників сторін, після
розгляду адміністративного позову та
доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, колегія суддів зазначає
наступне.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від
01 лютого 2012 року у справі №
2а-4957/11/2670 позовні вимоги ОСОБА_1 до
Державної судової адміністрації
України, тертя особа: апеляційний суд
Полтавської області про визнання дій
протиправними та стягнення витрат на
санаторно-курортне лікування -
задоволено частково. Стягнено з
Державної судової адміністрації
України користь ОСОБА_1 кошти на
відшкодування санаторно-курортної
путівки у 2010 році в межах затвердженого
Радою суддів України єдиного нормативу
вартості санаторно-курортної путівки у
сумі 4176,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, в
листопаді 2012 року позивачем отримано
виконавчий лист, виданий Окружним
адміністративним судом міста Києва 09
січня 2013 року, який разом із заявою про
прийняття до примусового виконання
виконавчого документу, направлено до
Відділу примусового виконання рішень
Департаменту виконавчої служби
України.

Постановами старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Департаменту
виконавчої служби України від 14 лютого
2013 року та від 26 грудня 2013 року
відмовлено у відкритті виконавчого
провадження, оскілки зазначений
виконавчий документ підлягає
виконанню Державною казначейською
службою згідно положень Порядку
виконанню рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 03
серпня 2011 року № 845.

29 жовтня 2013 року виконавчий лист разом
із заявою направлено до Державної
казначейської служби України для
примусового виконання.

27 листопада 2013 року своїм листом
№5-13/2460-31656 Державна казначейська
служба України повернула виконавчий
лист № 2а-4957/11/2670, обґрунтовуючи свою
відмову тим, що пунктом 3 розділу II
«Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання удових рішень»
передбачено, що виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України «Про виконавче провадження»
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року № 845 затверджений
Порядок виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників, який
визначає механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

Відповідно до статті 25 Бюджетного
кодексу України Центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
здійснює безспірне списання коштів
державного бюджету та місцевих
бюджетів на підставі рішення суду.

Пунктом 26 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
безспірне списання коштів з рахунків
розпорядників (бюджетних установ) та
одержувачів бюджетних коштів, на яких
обліковуються кошти загального та
спеціального фондів відповідного
бюджету, здійснюється в межах
бюджетних асигнувань, передбачених у
затвердженому кошторисі або плані
використання бюджетних коштів, та у
разі наявності на його рахунках для
обліку відкритих асигнувань (залишків
коштів на рахунках). Безспірне списання
коштів з рахунків бюджетних установ у
частині власних надходжень
здійснюється безпосередньо із
загальної суми залишку надходжень на
відповідному рахунку з подальшим
віднесенням зазначеної суми на видатки
в розрізі кодів економічної
класифікації видатків бюджету з
урахуванням вимог пункту 27 цього
Порядку.

За виконавчим листом Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09 січня 2013 року Боржником є
Державна судова адміністрація України.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державну судову адміністрацію України,
затвердженого Рішенням Ради суддів
України від 22 жовтня 2010 року № 12
Державна судова адміністрація України
(ДСА України) є органом в системі
судової влади, діяльність якого
підзвітна з'їзду суддів України. ДСА
України здійснює організаційне
забезпечення діяльності органів
судової влади з метою створення
належних умов функціонування судів і
діяльності суддів, представляє суди у
зносинах з іншими органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування в межах повноважень,
установлених законом.

В свою чергу, Закон України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» встановлює гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
Законом України "Про виконавче
провадження" (далі - рішення суду), та
особливості їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» Держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є: державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Стаття 3 зазначеного Закону встановлює,
що виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

В даному випадку, Державна судова
адміністрація України в розумінні
частини 1 статті 2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» є органом, за яким
Держава гарантує виконання рішення
суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна.

Згідно Розділу II Прикінцевих та
перехідних Положень, Закон України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» набирає чинності з 1
січня 2013 року.

Таким чином, з 01 січня 2013 року виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

При цьому, пунктом 3 Розділу II
Прикінцевих та перехідних Положень
встановлено, що виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Судом встановлено, що виконавчий лист,
виданий Окружним адміністративним
судом міста Києва згідно постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01
лютого 2012 року в адміністративній
справі № 2а-4957/11/2670 09 січня 2013 року.

Таким чином, поданий на виконання
виконавчий документ, виданий
09 січня 2013 року на підставі
рішення суду, яке станом на 09 січня 2013
року набрало законної сили, тобто після
набрання чинності Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

Відтак, виконавчий лист, виданий
Окружним адміністративним судом міста
Києва згідно постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2012 року в адміністративній
справі № 2а-4957/11/2670 підлягає виконанню
Державною казначейською службою
України.

Пунктом 6 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
встановлено, що у разі прийняття
рішення про стягнення коштів стягувач
подає органові Казначейства в
установлений зазначеним органом
спосіб: заяву про виконання такого
рішення із зазначенням реквізитів
банківського рахунка, на який слід
перерахувати кошти, або даних про
перерахування коштів у готівковій
формі через банки або підприємства
поштового зв'язку, якщо зазначений
рахунок відсутній; оригінал
виконавчого документа; судові рішення
про стягнення коштів (у разі наявності);
оригінал або копію розрахункового
документа (платіжного доручення,
квитанції тощо), який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету.

До заяви можуть додаватися інші
документи, які містять відомості, що
сприятимуть виконанню рішення про
стягнення коштів (довідки та листи
органів, що контролюють справляння
надходжень бюджету, або органів
місцевого самоврядування, рішення
органів досудового розслідування та
прокуратури тощо).

Виконавчі документи пред'являються до
виконання протягом одного року з дня,
що настає за днем набрання рішенням про
стягнення коштів законної сили, якщо
інше не передбачено законом.

Матеріали справи свідчать, що позивач
звертався до Державної казначейської
служби України із заявою про виконання
рішення суду із зазначенням реквізитів
банківського рахунка, на який слід
перерахувати кошти, проте листом від 27
листопада 2013 року №5-13/2460-31656
відповідач повернув виконавчий лист №
2а-4957/11/2670, обґрунтовуючи свою відмову
тим, що пунктом 3 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
удових рішень» передбачено, що
виконавчі документи за рішеннями суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб'єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом.

Такі дії Державної казначейської
служби України, на думку колегії
суддів, не узгоджуються із приписами
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень» та
Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників, які в
даному випадку є спеціальними
нормативно - правовими актами, що
регулюють спірні правовідносини.

Відтак, позовна вимога про визнання дій
Державної казначейської служби
України щодо повернення виконавчого
листа неправомірними підлягає
задоволенню.

Водночас, вирішуючи адміністративну
справу в частині вимоги про
зобов'язання Державної казначейської
служби України виконати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду щодо стягнення
з Державної судової адміністрації
України на користь ОСОБА_1 коштів у
розмірі 4176,00 грн. колегія суддів
зазначає, що в цій частині право
позивача не порушене, позаяк
відповідачем питання про виконання
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду не
вирішувалось, тому дана вимога
заявлена передчасно.

Разом з тим, відповідно до частини 2
статті 162 Кодексу адміністративного
судочинства України суд може прийняти
іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Враховуючи встановлену в даному
провадженні неодноразову
протиправність дій відповідача щодо
повернення виконавчого листа
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 09 січня 2013 року
позивачу, суд вважає за необхідним, з
метою дотримання і захисту прав,
свобод, інтересів позивача, вийти за
межі позовних вимог шляхом
зобов'язання Державної казначейської
служби України прийняти до виконання
виконавчого листа, виданого Окружним
адміністративним судом міста Києва 09
січня 2013 року згідно постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2012
року в адміністративній справі №
2а-4957/11/2670.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведена правомірність та
обґрунтованість спірних дій з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи за межі
позовних вимог та з системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Державної
казначейської служби України щодо
повернення виконавчого листа, виданого
Окружним адміністративним судом міста
Києва 09 січня 2013 року згідно
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 01
лютого 2012 року в адміністративній
справі № 2а-4957/11/2670.

3. Зобов'язати Державну казначейську
службу України прийняти до виконання
виконавчий лист, виданого Окружним
адміністративним судом міста Києва
09 січня 2013 року згідно
постанови Київського апеляційного
адміністративного суду від 01
лютого 2012 року в адміністративній
справі № 2а-4957/11/2670.

4. В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
К.Ю. Гарник

Судді
Т.О. Скочок

Ю.Т. Шрамко