Справа № 826/3658/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2014 року 10:37
№ 826/3658/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кармазіна О.А., при секретарі Руденко
від відповідача-1: Ткачук О.П.
(довіреність від 07.04.2014 р. № 5/33/2603)
від відповідача-2: не з'явився
від третьої особи: Петечела М.В.
(довіреність від 25.12.2013 р.)
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:
за позовом:ОСОБА_1до:Головного
управління юстиції у м. Києві (в особі
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
місті Києві) Державного реєстратора
Реєстраційної служби ГУ юстиції у м.
Києві - Чайко Сергія
Володимировичатретя особа:Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія
«Міськжитлобуд»про:визнання
незаконним та скасування рішення,-
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві та
Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання незаконним та скасування
рішення про державну реєстрацію за ТОВ
«БК «Міськжитлобуд» (права
користування земельною ділянкою
площею 1,5267 га за адресою АДРЕСА_1 по
договору оренди від 24.03.2010 між
Київською міською радою та ТОВ «БК
«Міськжитлобуд».

У заяві від 24.04.2014 р. позивач
конкретизував реквізити оскаржуваного
рішення - № 5356731 від 28.08.2013 р., прийняте
державним реєстратором Чайко С.В.

Позивач зазначає, що є власником
цегляного гаражного боксу з підвалом
НОМЕР_2 на підставі договору купівлі
продажу від 23.01.2013 р. Право власності
зареєстроване у Державному реєстрі
прав на нерухоме майно (номер запису
34778, реєстраційний номер об'єкта ,
індексний номер витягу 115857). Гараж, як
зазначає позивач, знаходить за адресою
АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що при спілкуванні у
жовтні 2013 р. з сусідом йому стало
відомо, що 23.08.2013 р. зареєстрований
договір оренди земельної ділянки між
Київською міською радою та ТОВ
«Будівельна компанія «Міськжитлобуд».
Тобто, як зазначає позивач,
зареєстрований договір оренди
земельної ділянки, на якій знаходиться
приватне нерухоме майно, яке оформлено
та зареєстровано згідно чинного
законодавства.

У взаємозв'язку з наведеним, позивач
зазначає, що 09.07.2009 р. Київська міська
рада прийняла рішення № 957/2013 «Про
передачу товариству з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Міськжитлобуд" земельної ділянки для
будівництва, експлуатації та
обслуговування житлової забудови з
об'єктами інфраструктури для
обслуговування населення та паркінгом
на АДРЕСА_1», відповідно до якого
земельна ділянка надавалась вказаній
особі за умови виконання п. 3.5.
вищевказаного рішення: ТОВ «БК
Місьжитлобуд» зобов'язаний вирішити
майнові питання з членами ГБК «Голос»
та приватними власниками, які мають
будівлі на вищевказаній земельній
ділянці.

Проте, як зазначає позивач, до цього
часу майнові питання не вирішені.

Водночас, як зазначає позивач, 24.10.2010 р.
між Київрадою та ТОВ «БК
Міськжитлобуд» укладено та
нотаріально посвідчено договір оренди
на 5 років земельної ділянки площею 1,5267
за вищевказаною адресою.

Позивач зазначає, що реєстраційна
служба, реєструючи договір оренди, не
перевірила виконання необхідних вимог,
а саме п.3.5. вищевказаного рішення
Київради. Реєстраційна служба мала
можливість для перевірки, так як у
Державному реєстрі за вказаною адресою
зареєстровано більше двадцяти
приватних власників, але реєстраційна
служба цього не зробила.

Не виконавши положення п. 1 ст. 9 ЗУ «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державний реєстратор, на думку
позивача, реєструючи договір порушив
права позивача як приватного власника,
так як: унеможливив позивача
використати своє право на безоплатну
приватизацію земельної ділянки згідно
статей 118, 121 Земельного кодексу
України; зробив неможливим позивачу, як
приватному власнику об'єкту нерухомого
майна користуватися своїм нерухомим
майном, так як на земельній ділянці
будівельна компанія планує
будівництво житлової забудови з
об'єктами інфраструктури для
обслуговування населення та паркінгом,
а значить знесення капітальної будівлі
позивача.

Виходячи з наведеного, позивач просить
задовольнити позов.

Відповідач-1 та третя особа проти
позову заперечують та зазначають, що
для реєстрації договору оренди були
надані всі передбачені законодавством
документи, будь-які обмеження щодо
реєстрації прав були відсутні, у
зв'язку з чим підстав для відмови у
реєстрації прав третьої особи не було.
Відповідач-2 у судове засідання не
з'явився, проте ухвалу суду про
відкриття провадження у справі отримав
завчасно. Враховуючи відсутність
доказів поважності неприбуття у судове
засідання цього відповідача та на
підставі ч. 4 ст. 128 КАС України судом
ухвалено розглядати справу за
відсутності відповідача-2 та на
підставі наявних матеріалів справи.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 24.04.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

Відповідно до пункту 2 рішення Київради
від 09 липня 2009 року № 957/2013 ТОВ "БК
"Міськжитлобуд" передано у
короткострокову оренду на 5 років
земельну ділянку загальною площею 1,53
га для будівництва, експлуатації та
обслуговування житлової забудови з
об'єктами інфраструктури для
обслуговування населення та паркінгом
на АДРЕСА_1 за умови виконання пункту 3
цього рішення.

Зокрема, підпунктом 3.5 пункту 3
згаданого рішення визначено обов'язок
ТОВ "БК "Міськжитлобуд" у зв'язку з
укладенням цього договору вирішувати в
установленому порядку питання
майнових відносин.

Вказаний пункт 3.5., на який посилається
позивач, не містить положень на які
посилається позивача, а саме посилання
на те, що ТОВ «БК Місьжитлобуд»
зобов'язаний вирішити майнові питання
з членами ГБК «Голос» та приватними
власниками, які мають будівлі на
вищевказаній земельній ділянці.

В контексті наведеного слід зазначити,
що питання правомірності вказаного
рішення розглядалося у судовому
порядку.

Так, згідно з ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
20.11.2012 р. (К/9991/55766/12; номер рішення в
ЄДРСР 27589049) залишено без змін постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 17 жовтня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 серпня 2012
року у справі № 2а-7284/11/2670 за позовом
Заступника прокурора м. Києва до
Київської міської ради, треті особи -
Головне управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), товариство з обмеженою
відповідальністю Будівельна компанія
"Міськжитлобуд", ОСОБА_5 до Київської
міської ради про визнання протиправним
та скасування рішення Київської
міської ради № 957/2013 від 9 липня 2009 року.
Згідно з постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва у
задоволенні позову відмовлено.

При цьому, Вищий адміністративний суд
України щодо доводів заявників про
порушення спірним рішенням прав та
законних інтересів членів
гаражно-будівельного кооперативу
«Голос» - власників 25 гаражних боксів,
розташованих на земельній ділянці,
зазначив наступне.

Судом встановлено, що будівництву
гаражів ГБК «Голос» мало передувати
вирішення питання надання земельної
ділянки в установленому законом
порядку, отримання ордеру на
будівництво, погодження в
установленому порядку
проектно-кошторисної документації
тощо. В матеріалах відсутній документ
(договір, акт), який відповідно до норм
земельного законодавства може
підтверджувати набуття ГБК «Голос»
права оренди, постійного користування
або власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1.

З витягу з бази даних Державного
земельного кадастру станом на 23.07.2009
вбачається, що в реєстрі земельних
ділянок не зазначено виду речового
права ГБК «Голос» на вказану земельну
ділянку та підстав виникнення такого
права. Таким чином, як зазначив ВАС
України, суди дійшли правильного
висновку про те, що спірним рішенням
Київської міської ради № 957/2013 від 9
липня 2009 року не порушуються права
власників гаражних боксів. ВАС України
також зазначив, що не можна залишити
поза увагою і те, що в матеріалах справи
наявний лист ГБК «Голос» №25-06-09-1 від 25
червня 2009 року стосовно надання згоди
на відведення земельної ділянки ТОВ
«Будівельна компанія «Міськжитлобуд»
та з проханням вважати таким, що
втратило чинність розпорядження КМДА
№1608 від 10.10.1996 «Про погодження
гаражно-будівельному кооперативу
«Голос» місця розташування одно- та
двоповерхових гаражів на АДРЕСА_1».

При цьому, Окружний адміністративний
суд м. Києва у постанові від 17.10.2011 р. по
вказаній справі зазначив, що
відповідно до норм цивільного
законодавства будівництво об'єкту
нерухомого майна без необхідної
документації - вважається самочинним.
Право власності на самочинно збудовані
об'єкти може бути визнано за особою за
рішенням суду. В матеріалах справи
наявні копії реєстраційних посвідчень
та лист Київського БТІ від 14.12.2010 року №
52813 (И-2010), з яких випливає, що право
власності на гаражні бокси у власників
гаражних боксів, права яких позивач
вважає порушеними, виникло на підставі
судових рішень, що були винесені вже
після прийняття Київською міською
радою рішення № 957/2013 від 09 липня 2009
року. Ці судові рішення стали підставою
для реєстрації права власності на
гаражні бокси Київським БТІ.

Суд звернув увагу на ту обставину, що
рішення про визнання права власності
на нерухоме майно - гаражні бокси,
розташовані в м. Києві, були винесені
Олександріївським міськрайонним судом
Кіровоградської області та
Маньківським районним судом
Черкаської області. В свою чергу,
відповідно до норми ч. 1 ст. 114
Цивільного процесуального кодексу
України, що носить імперативний
характер, позови, які виникають з
приводу нерухомого майна,
пред'являються виключно за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

Суд зазначив, що не знаходить
обґрунтованими доводи Позивача та
третьої особи 3 про те, що спірним
рішенням Київської міської ради №957/2013
від 09 липня 2009 року порушуються права
власників гаражних боксів,
розташованих на переданій під забудову
земельній ділянці, які заперечують
проти надання цієї ділянки ТОВ
«Будівельна компанія «Міськжитлобуд».

В контексті наведеного суд зазначає, що
згідно з наявних довідок та
повідомлень цих судів, справи з цього
приводу не розглядалися та судові
рішення не приймалися.

На підставі рішення Київради від 09
липня 2009 року № 957/2013 між Київрадою та
ТОВ "БК "Міськжитлобуд" укладено
договір оренди від 24 березня 2010 року
про передачу ТОВ "БК "Міськжитлобуд" в
оренду строком на 5 років земельної
ділянки на АДРЕСА_1 за кадастровим
номером :79:241:0249. Згідно з актом
приймання-передачі від 24 березня 2010
року ТОВ "БК "Міськжитлобуд" прийняло у
своє володіння та користування згадану
земельну ділянку.

Водночас, позивачем в обґрунтування
наявності відповідних прав та їх
пов'язаності із вищезгаданим договором
оренди до позовної заяви надано
договір від 23.01.2013 р. купівлі-продажу
гаражного боксу НОМЕР_2 в
гаражно-будівельному кооперативі
«Голос», який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1.

Договір укладений між ОСОБА_6
(продавець) та ОСОБА_1 (покупець).

У ньому зазначено, що гаражний бокс
належить продавцю на підставі договору
дарування, посвідченого 27 травня 2010
року другою Київською державною
нотаріальною контрою за реєстровим
номером № 9-908.

Між тим, як вбачається з ухвали
Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2013 р.
(справа № 22-2/796/887/2013; номер рішення в
ЄДРСР 28833101), заочним рішення
Голосіївського району м. Києва від 19
вересня 2012 року задоволено позов
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Міськжитлобуд» до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про
визнання недійсним Договору дарування
гаражного боксу НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, від
27 травня 2010 року. Так, визнано недійсним
договір дарування гаражного боксу від
27 травня 2010 року, посвідченого
державним нотаріусом Другої Київської
державної нотаріальної контори
Кулиничем В.М., зареєстровано в реєстрі
за № 9-908, що знаходиться в
Гаражно-будівельному кооперативі
«Голос» за адресою: АДРЕСА_1, укладеного
між ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Судами встановлено, що 09 липня 2009 року
Київською міською Радою було прийнято
рішення № 957/2013 про передачу ТОВ «БК
«Міськжитлобуд» земельної ділянки для
будівництва, експлуатації та
обслуговування житлової забудови з
об'єктами інфраструктури для
обслуговування населення та паркінгом
на АДРЕСА_1.

24 березня 2010 року між Київською міською
Радою та ТОВ «БК «Міськжитлобуд»
строком на п'ять років було укладено
договір оренди земельної ділянки
(кадастровий номер :79:241:0249) по
АДРЕСА_1, площею 1,5267 га з цільовим
призначенням: «для будівництва,
експлуатації та обслуговування
житлової забудови з об'єктами
інфраструктури для обслуговування
населення та паркінгом».

Судами також було встановлено, що ТОВ
«БК «Міськжитлобуд» позбавлене
можливості користуватися орендованою
земельною ділянкою за цільовим
призначенням, так як Договір оренди не
зареєстровано в Головному управлінні
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) у зв'язку із
знаходженням на території земельної
ділянки по АДРЕСА_1 гаражного боксу
НОМЕР_2, право власності на який було
отримано на підставі Договору
дарування гаражного боксу від 27.05.2010
року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6,
посвідченого державним нотаріусом
Другої Київської державної
нотаріальної контори Кулиничем В.М.

Окрім того, судами встановлено, що
відповідно до Договору дарування від 27
травня 2010 року гаражний бокс НОМЕР_2
належить дарувальнику - відповідачці
ОСОБА_7 на підставі рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 28 вересня
2009 року та додаткового рішення від 26
листопада 2009 року.

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 28 вересня 2009 р. по справі №
6-1037/2009р. під головуванням судді
Куковенкова С.В. за позовом, зокрема,
ОСОБА_10,ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_5,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21,
ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25,
ОСОБА_9, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32,
ОСОБА_33, ОСОБА_7, ОСОБА_34, ОСОБА_35 про
розірвання договору купівлі-продажу та
за зустрічним позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_9,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29,
ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_7, ОСОБА_34, ОСОБА_35 до
Гаражно-будівельного кооперативу
«Голос» про визнання права власності,
право власності на гаражний бокс
НОМЕР_2, площею 32 м.кв., що знаходиться у
Гаражно-будівельному кооперативі
«Голос» по АДРЕСА_1, було визнано за
ОСОБА_7

Додатковим рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 26 листопада 2009 р. у
вищевказаній справі за ОСОБА_7 визнано
право власності на гаражний бокс
НОМЕР_2, загальною площею 60,1 м.кв.
(основна частина складає 32.0 м.кв.,
підсобна - 28,1 м.кв.), що знаходиться у
гаражно-будівельному кооперативі
«Голос» по АДРЕСА_1.

Надалі, як встановлено судами, на
підставі зазначених рішень
Комунальним підприємством «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» 04 березня 2010
р. за ОСОБА_7 було зареєстровано право
власності на гаражний бокс НОМЕР_2 по
АДРЕСА_1. Згідно Договору дарування від
27 травня 2010 р., посвідченого державним
нотаріусом Другої Київської державної
нотаріальної контори Кулиничем В.М.,
зареєстровано в реєстрі за № 9-908,
ОСОБА_1 прийняв у дар від ОСОБА_7
належний дарувальнику гаражний бокс
НОМЕР_2, що знаходиться в м. Києві по
АДРЕСА_1, Гаражно-будівельний
кооператив «Голос».

Однак, як зазначено в ухвалі
Апеляційного суду м. Києва, згідно
довідки Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області № 6761 від 23 березня 2011 року
цивільна справа № 6- 1037/2009 за позовом
Гаражно-будівельного кооперативу
«Голос» до ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_9, ОСОБА_26, ОСОБА_27,
ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_7, ОСОБА_34, ОСОБА_35
про розірвання договору
купівлі-продажу та за зустрічним
позовом ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_9, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_7,
ОСОБА_34, ОСОБА_35 до
Гаражно-будівельного кооперативу
«Голос» про визнання права власності -
до Олександрійського міськрайонного
суду Кіровоградської області не
реєструвалась в суді і не розглядалась.

Постановою дізнавача ВД
Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.
Києві від 16 травня 2011 року за заявою
Голови ліквідаційної комісії
Гаражно-будівельного кооперативу
«Голос» ОСОБА_39, за фактом вчинення
злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК
України, було порушено кримінальну
справу.

Судова колегія погодилась з висновком
суду першої інстанції, що на момент
укладення Договору дарування
гаражного боксу між ОСОБА_7, і ОСОБА_6 у
дарувальника, ОСОБА_7, були відсутні
будь-які правовстановлюючі документи,
які б підтверджували її право
власності на об'єкт відчуження.

Як зазначено судом апеляційної
інстанції, суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, визнавши, що
спірний договір дарування є недійсним,
оскільки у дарувальника (ОСОБА_7) було
відсутнє право власності на гаражний
бокс НОМЕР_2 по АДРЕСА_1, на момент його
відчуження.

Водночас, саме на підставі
вищевказаного договору дарування
укладено договір купівлі-продажу, який
залучено позивачем до матеріалів
справи в обґрунтування наявності у
нього права власності на гаражний бокс
та наявності у зв'язку з цим, як вважає
позивач, прав, пов'язаних із земельною
ділянкою.

У взаємозв'язку наведеним та з доводами
позивача відносно наявності у нього
права власності на вищевказаний
гаражний бокс, суд зазначає, що
відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин, тобто вищезгаданий
договір дарування від 27.05.2010 р.
(реєстровий номер 9-908) на підставі якого
за участю позивача підписано
вищезгаданий договір купівлі-продажу
від 23.01.2013 р., не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю, що стосується і наслідків
його застосування для цілей укладання
договору, копію якого надано позивачем
в обґрунтування своїх прав на гаражний
бокс.

У той же час, як встановлено під час
розгляду справи та вбачається з витягу
з реєстру, з картки прийому заяви від 23
серпня 2013 року № 5273764, ТОВ "БК
"Міськжитлобуд" звернулось до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві із заявою
23 серпня 2013 року № 2653736 щодо реєстрації
речового права (права оренди) на
земельну ділянку за кадастровим
номером :79:241:0249, до якої додано
низку документів, а саме копії:

- витягу з Державного земельного
кадастру від 16 липня 2013 року №
НВ-013 стосовно земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер
:79:241:0249;

- договору оренди земельної ділянки від
24 березня 2010 року № 23, укладеного між
Київрадою та ТОВ "БК "Міськжитлобуд";

- акту приймання-передачі земельної
ділянки від 24 березня 2010 року;

- акту визначення меж земельної ділянки
в натурі від 02 жовтня 2009 року;

- схеми розташування земельної ділянки;

- кадастрового плану земельної ділянки;

- рішення Київради від 09 липня 2009 року №
957/2013;

- свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ
"БК "Міськжитлобуд" серії А00 № 595241;

- довідки з ЄДРПОУ № 626527 стосовно ТОВ
"БК "Міськжитлобуд"

- витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців серії АГ № 867443 щодо ТОВ "БК
"Міськжитлобуд";

- статуту ТОВ "БК "Міськжитлобуд";

- довіреності від 11 липня 2013 року особи,
яка подавала вищевказану заяву;

- паспорта особи, яка подавала
вищевказану заяву.

За результатами розгляду вказаної
заяви, 28 серпня 2013 року державним
реєстратором Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Чайко С.В. прийнято рішення про
проведення державної реєстрації за ТОВ
"БК "Міськжитлобуд" права оренди
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1,
кадастровий номер :79:241:0249.

На підставі заяви ТОВ "БК
"Міськжитлобуд" від 23.08.2013 р. № 2653736
виготовлено витяг № 8568963 від 28.08.2013 р.
Державний реєстратор, який вчиняв
реєстраційні дії - Чайко Сергій
Володимирович (реєстраційна служба ГУ
юстиції у м. Києві).

Згідно із цим витягом підставою
виникнення права оренди земельної
ділянки - договір оренди земельної
ділянки № 230 від 24.03.2010 р., засвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_40
Строк - 24.03.2015 р. з правом пролонгації, з
правом передачі в піднайм (суборенду).
Орендар: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Міськжитлобуд», орендодавець -
Київська міська рада. Реєстраційний
номер об'єкта нерухомого майна 00,
об'єкт - земельна ділянка; кадастровий
номер :79:241:0249, адреса: АДРЕСА_1.
Цільове призначення: для будівництва
та обслуговування інших будівель
громадської забудови, для будівництва
та обслуговування житлової забудови з
об'єктами інфраструктури для
обслуговування населення та паркінгом.

На підставі цього рішення до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно внесено запис про
державну реєстрацію за ТОВ "БК
"Міськжитлобуд" права оренди земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1,
кадастровий номер :79:241:0249, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію іншого речового права
від 28 серпня 2013 року №8568963.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно всіх форм власності, їх обтяжень
та правочинів щодо нерухомості
регулюються Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон), Порядком державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 22 червня 2011 року
№ 703 (далі - Порядок № 703) та Порядком
ведення Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, затвердженим
постановою КМ України від 26 жовтня 2011
року № 1141 (далі - Порядок № 1141).

Відповідно до статті 3 Закону державна
реєстрація прав є обов'язковою.

Інформація про права на нерухоме майно
та їх обтяження підлягає внесенню до
Державного реєстру прав. Права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації. Державна реєстрація прав є
публічною, проводиться органом
державної реєстрації прав, який
зобов'язаний надавати інформацію про
зареєстровані права та їх обтяження в
порядку, встановленому цим Законом.

За змістом частини 1 статті 4 Закону
обов'язковій державній реєстрації,
поміж іншого, підлягає право власності
на нерухоме майно, право оренди
земельної ділянки.

У відповідності до частини 1 статті 4-1
Закону, якою встановлено особливості
державної реєстрації речових прав на
земельні ділянки державної та
комунальної власності, рішення органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування про передачу земельних
ділянок у власність або користування
(постійне користування, оренда,
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій), сервітут) приймається без
здійснення державної реєстрації права
держави чи територіальної громади на
такі земельні ділянки, крім випадків,
коли право власності на земельні
ділянки державної або комунальної
власності вже зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно.

Згідно з частиною 5 статті 4 Закону при
наданні у постійне користування
земельних ділянок державної чи
комунальної власності, право держави
чи територіальної громади на які не
зареєстровано відповідно до цього
Закону, державна реєстрація права
власності здійснюється одночасно з
державною реєстрацією права
постійного користування такими
земельними ділянками.

Згідно з частиною 1статті 10 Закону
державний реєстр прав містить
відомості про зареєстровані права і
обтяження, суб'єктів прав, об'єкти
нерухомого майна, документи, на
підставі яких проведено державну
реєстрацію прав. Невід'ємною складовою
частиною Державного реєстру прав є
база даних про реєстрацію заяв і
запитів та реєстраційні справи.

Відповідно до частин 1, 3, 7 статті 16
Закону заява про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав у паперовій
або електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом. Разом із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень у паперовій формі
подаються оригінали документів,
необхідних для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, їх копії,
засвідчені в установленому порядку.
Державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

У разі здійснення державної реєстрації
речових прав на земельні ділянки,
похідних від права власності, за
відсутності державної реєстрації
права власності держави чи
територіальної громади на зазначені
земельні ділянки, відповідний орган
виконавчої влади чи орган місцевого
самоврядування зобов'язаний одночасно
подати до органу державної реєстрації
прав чи державному кадастровому
реєстратору відповідну заяву про
державну реєстрацію права власності
держави чи територіальної громади на
зазначені земельні ділянки. Рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки у користування
(постійне користування, оренда,
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій), сервітут) вважається
заявою про здійснення державної
реєстрації права власності держави чи
територіальної громади на зазначену
земельну ділянку (частина 7 статті 16
Закону).

Частиною 2 статті 9 Закону встановлено
повноваження державного реєстратора,
зокрема, державний реєстратор
встановлює відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав; приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав;
відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи; веде реєстраційні
справи щодо об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону державна реєстрація прав
проводиться на підставі, зокрема,
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Частиною 1 статті 24 Закону визначено
перелік підстав, за наявності яких може
бути відмовлено у державній реєстрації
прав та їх обтяжень, а саме у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону;

2) об'єкт нерухомого майна, розміщений
на території іншого органу державної
реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень звернулася
неналежна особа;

4) подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону;

5-1) заяву про державну реєстрацію
обтяжень речових прав на нерухоме
майно щодо попереднього правонабувача
подано після державної реєстрації
права власності на таке майно за новим
правонабувачем;

5-2) заяву про державну реєстрацію
речових прав, похідних від права
власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності,
крім випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону;

5-3) під час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку;

5-4) після завершення п'ятиденного
строку з дня отримання заявником
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав не усунено обставин, що були
підставою для прийняття такого
рішення;

5-5) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень під час вчинення
нотаріальної дії з нерухомим майном,
об'єктом незавершеного будівництва
подано не до нотаріуса, який вчинив
таку дію;

5-6) заяву про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень в електронній формі
подано особою, яка не є державним
кадастровим реєстратором або
державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Наведені підстави є вичерпними, а
згідно з частиною 4 статті 24 Закону
відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, не передбачених
цим Законом, заборонена.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 703 він
визначає процедуру проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень (далі -
державна реєстрація прав), перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна.

Абзацом 5 пункту 4 Порядку № 703
визначено, що державна реєстрація
речових прав на земельні ділянки
проводиться після державної
реєстрації земельних ділянок у
Державному земельному кадастрі.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 703 під час
розгляду заяви про державну реєстрацію
і документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює,
зокрема, наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 1141 під час
розгляду заяви (запиту) державний
реєстратор здійснює пошук у Державному
реєстрі прав відомостей про: нерухоме
майно; право власності та суб'єкта
цього права; інші речові права та
суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта
цього права; обтяження прав на нерухоме
майно та суб'єкта цих прав.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1141 під час
проведення державної реєстрації прав
державний реєстратор додатково
здійснює пошук інших заяв про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень на те
саме майно у базі даних про реєстрацію
заяв і запитів.

Судом встановлено, що державний
реєстратор належним чином здійснив
пошук у Державному реєстрі прав
відомостей, що стосуються об'єкту
реєстрації, в результаті якого не було
виявлено відомостей, які б
унеможливили реєстрацію за ТОВ "БК
"Міськжитлобуд" права оренди на
земельну ділянку по АДРЕСА_1. В
контексті наведеного до матеріалів
справи залучено копію реєстраційної
справи, яка стосується реєстрації прав
на земельну ділянку.

Крім того, державним реєстратором
встановлено відповідність договору
оренди зазначеної земельної ділянки
від 24 березня 2009 року вимогам приписів
статті 15 Закону України "Про оренду
землі", а також факт реєстрації цієї
земельної ділянки в Державному
земельному кадастрі.

У ході розгляду судом даної справи
судом не здобуто належних та
допустимих доказів, які б свідчили про
наявність підстав для відмови
державним реєстратором щодо
реєстрації за ТОВ "БК "Міськжитлобуд"
права оренди вищезгаданої земельної
ділянки.

Частиною 1 статті 26 Закону встановлено,
що записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

Датою і часом державної реєстрації
прав та їх обтяжень вважається дата і
час реєстрації відповідної заяви
(частина 12 статті 15 Закону).

Ураховуючи вищенаведене державний
реєстратор Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Чайко С.В. правомірно прийняв рішення
від 28 серпня 2013 року про проведення
державної реєстрації за ТОВ "БК
"Міськжитлобуд" права оренди земельної
ділянки за адресою АДРЕСА_1 за
кадастровим номером :79:241:0249 та
вніс до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно від запис про
державну реєстрацію за ТОВ "БК
"Міськжитлобуд" зазначеного права
оренди.

Наведені позивачем та надані позивачем
матеріали не спростовують наведеного
та не доводять зворотного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, враховуючи
вищенаведене у сукупності, суд
приходить до висновку, що дії та
рішення державного реєстратора у
зв'язку з реєстрацією прав ТОВ "БК
"Міськжитлобуд" є законними та
обґрунтованими, а отже підстав для
задоволення позову не має та,
відповідно, у задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Суддя
О.А.
Кармазін