Справа № 2а-16094/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2011-02-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 лютого 2011 року 10:41 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Донтранс»до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києвапровизнання
дій неправомірними,за участю:
позивача -Ткачук О.О.
відповідач - Шкодич Ю.В.
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 1 лютого
2011 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Донтранс»(далі по
тексту -позивач) звернулось з позовом
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва (далі по
тексту -відповідач) про визнання дій
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем неправомірно
та безпідставно не визнана податкова
декларація з податку на додану
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що при
невизнанні податкової декларації з
податку на додану вартість за травень
2010 року діяв в межах чинного
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Донтранс»(код
обліку в Державній податковій
інспекції у Печерському районі м.
Позивач 21 червня 2010 року звернувся до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва з наміром
подати податкову декларацію з податку
на додану вартість за травень 2010 року,
проте інспектор відмовився приймати
без зазначення причин.
21 червня 2010 року позивач податкову
декларацію з податку на додану
вартість за травень 2010 року направив на
адресу відповідача поштою.
відповідачем повідомлено, що
декларація з податку на додану
вартість за травень 2010 року не визнана
як податковий звіт на підставі
«додаток №5 «Розшифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів», відсутнє поле
розшифровки операції з придбання з ПДВ,
які надають право формування
податкового кредиту»та запропоновано
подати нову декларацію з податку на
Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до п.п. 4.1.2. п.4.1. ст. 4 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»прийняття податкової
декларації є обов'язком контролюючого
органу. Податкова декларація
приймається без попередньої перевірки
зазначених у ній показників через
канцелярію, чий статус визначається
відповідним нормативно-правовим актом.
Відмова службової (посадової) особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин або висування нею будь-яких
передумов щодо такого прийняття
(включаючи зміну показників такої
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється та розцінюється як
перевищення службових повноважень
такою особою, що тягне за собою її
дисциплінарну та матеріальну
відповідальність у порядку,
визначеному законом.
Якщо службова (посадова) особа
контролюючого органу порушує норми
абзацу першого цього підпункту,
платник податків зобов'язаний до
закінчення граничного строку подання
декларації надіслати таку декларацію
поштою з описом вкладеного та
повідомленням про вручення, до якої
долучається заява на ім'я керівника
відповідного контролюючого органу,
складена у довільній формі, із
зазначенням прізвища службової
(посадової) особи, яка відмовилася
прийняти декларацію, та/або із
зазначенням дати такої відмови. При
цьому декларація вважається поданою в
момент її вручення пошті, а граничний
десятиденний строк, встановлений для
поштових відправлень підпунктом 4.1.7, не
Платник податків може також оскаржити
дії службової (посадової) особи
контролюючого органу з відмови у
прийнятті податкової декларації у
судовому порядку.
Незалежно від наявності відмови у
прийнятті податкової декларації
платник податків зобов'язаний погасити
податкове зобов'язання, самостійно
визначене ним у такій податковій
декларації, протягом строків,
установлених пунктом 5.3 статті 5 цього
Податкова звітність, отримана
контролюючим органом від платника
податків як податкова декларація, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, її не
підписано відповідними посадовими
особами, не скріплено печаткою
платника податків. У цьому випадку,
якщо контролюючий орган звертається до
платника податків з письмовою
пропозицією надати нову податкову
декларацію з виправленими показниками
(із зазначенням підстав неприйняття
попередньої), то такий платник податків
надати таку нову декларацію разом зі
сплатою відповідного штрафу;
оскаржити рішення податкового органу в
порядку апеляційного узгодження.
Разом з тим, відповідно до п. 4.1.7. статті
4 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»платник податків має право не
пізніше ніж за десять днів до
закінчення граничного строку подання
декларації, визначеного згідно з
підпунктом 4.1.4 цього пункту, надіслати
декларацію (розрахунок) на адресу
податкового органу поштою з
повідомленням про вручення.
Подана позивачем податкова декларація
з податку на додану вартість за травень
2010 року містила всі обов'язкові
реквізити, підписана відповідними
посадовими особами та скріплена
печаткою платника податків, що
підтверджується копією зазначеної
звітності, наданою позивачем.
Аналіз норм Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", Порядку заповнення
та подання податкової декларації з
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від 30
травня 1997 р. №166 дозволяє стверджувати,
що податковий орган при прийнятті
податкової декларації здійснює
формальну перевірку наявності
обов'язкових реквізитів, підписів
відповідальних посадових осіб і
відтиску печатки підприємства.
Нормами Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами", Порядку заповнення
та подання податкової декларації з
податку на додану вартість та Порядку
складання декларації з податку на
прибуток підприємств визначено лише
один критерій заповнення декларацій
-відповідність даним податкового
обліку підприємства.
У зв'язку з викладеним, судом
вбачаються обґрунтованими посилання
позивача на невідповідність дій
відповідача щодо неприйняття
декларації з податку на додану
вартість за травень 2010 року вимогам
чинного законодавства.
Судом вбачається, що згідно з нормами
підпункту 4.1.2. п.4.1. ст.4 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", до
податкової декларації поданої
повторно, мають застосовуватися
загальні правила подачі декларацій,
встановлені зазначеним Законом.
Згідно з пунктом 2.6 Примірного порядку
взаємодії органів державної
податкової служби, затвердженого
Наказом ДПА України від 18 квітня 2008
року № 266 "Про організацію взаємодії
органів державної податкової служби
при опрацюванні розшифровок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість у
розрізі контрагентів", при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі контрагентів
працівник підрозділу ведення та
захисту податкової звітності після
реєстрації податкової звітності з ПДВ
переносить інформацію з первинних
звітних документів платника ПДВ на
паперових носіях та звітних
документів, наданих платниками ПДВ у
електронному вигляді, до електронної
бази податкової звітності органу ДПС.
Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідно до частини першої статті 3
Закону України «Про державну податкову
службу України»- «органи державної
податкової служби України у своїй
діяльності керуються Конституцією
України, Законами України, іншими
нормативно-правовими актами органів
державної влади, а також рішеннями
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування з питань оподаткування,
виданими у межах їх повноважень».
Суд під час вирішення питання
правомірності рішення суб'єкта владних
повноважень перевіряє чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що податкова
декларація з податку на додану
вартість за травень 2010 року заповнена
позивачем правомірно, а тому у
відповідача відсутні підстави
неприйняття податкової декларації з
податку на додану вартість Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Донтранс».

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Донтранс»задовольнити повністю.

2. Визнати дії Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
з невизнання податної товариством з
обмеженою відповідальністю
«Донтранс»податкової декларації з
податку на додану вартість за травень
2010 року неправомірними.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Донтранс»судові витрати у розмірі
3,40грн. (три гривні сорок копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
08.02.2011р.

Суддя
В.В. Амельохін