Справа № 1570/1163/2012
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/40051/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Приморському
районі м. Одеси до Ліквідаційної
комісії Державного підприємства
"Морська аварійно-рятувальна служба"
про стягнення заборгованості за
касаційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Приморському
районі м. Одеси на ухвалу Одеського
окружного адміністративного суду від 13
березня 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 квітня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2012 року позивач звернувся в
суд із позовом до Ліквідаційної
комісії Державного підприємства
"Морська аварійно-рятувальна служба"
про стягнення заборгованості.

Ухвалою Одеського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року провадження по справі закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції позивач звернувся зі скаргою
до суду апеляційної інстанції щодо
скасування зазначеного вище рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 28 квітня 2012
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, ухвалу суду
першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
та ухвалою суду апеляційної інстанцій,
позивач звернувся із касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, в якій просить скасувати
судові рішення, справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на порушення норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.. 3 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду публічно
правовий спір, у якому хоча б однією зі
сторін є орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема спори
за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Статтею 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що
страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків некомерційна
самоврядна організація, що діє на
підставі статуту, який затверджується
її правлінням.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 9 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»,
Фонд соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд) є органом, який здійснює
керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
провадить акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених
для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг,
види яких передбачені статтею 34 цього
Закону, та забезпечує їх надання, а
також здійснює контроль за
використанням цих коштів. Фонд
належить до цільових позабюджетних
страхових фондів. Фонд є некомерційною
самоврядною організацією. Держава є
гарантом надання матеріального
забезпечення та соціальних послуг
застрахованим особам Фондом,
стабільної діяльності Фонду.

Статтею 16 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що
управління Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
здійснюється на паритетній основі
державою, представниками
застрахованих осіб і роботодавців.
Безпосереднє управління Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків здійснюють його правління та
виконавча дирекція.

Згідно ст.. 18 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», виконавча дирекція
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків є постійно діючим
виконавчим органом правління Фонду.
Виконавча дирекція є підзвітною
правлінню Фонду, проводить свою
діяльність від імені Фонду у межах та в
порядку, що визначаються його статутом
і Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, організовує та
забезпечує виконання рішень правління
Фонду. Виконавча дирекція Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків здійснює
матеріально-технічне забезпечення
роботи наглядової ради та правління
Фонду. Робочими органами виконавчої
дирекції Фонду є її управління в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
відділення в районах і містах
обласного значення. Робочі органи
виконавчої дирекції Фонду є юридичними
особами, мають самостійні кошториси,
печатку із зображенням Державного
Герба України та своїм найменуванням.

Відповідно до ст.. 24-1 Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», згідно якої Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків має право: 1) користуватися в
установленому порядку відомостями
Державного реєстру
загальнообов»язкового державного
соціального страхування, необхідними
для забезпечення виконання покладених
на нього функцій; 2) відносити
страхувальника до класу професійного
ризику виробництва з урахуванням виду
його економічної діяльності; 3)
проводити перевірки дотримання
підприємствами, установами і
організаціями незалежно від форми
власності, виду економічної діяльності
та господарювання порядку
використання страхових коштів,
перерахованих Фондом на фінансування
заходів, передбачених статтею 25 цього
Закону; 4) проводити перевірки
достовірності поданих
страхувальниками відомостей про види
економічної діяльності (у тому числі
основний) підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності, виду діяльності та
господарювання для віднесення
страхувальника до класу професійного
ризику виробництва з урахуванням виду
його економічної діяльності; 5)
отримувати необхідні пояснення (у тому
числі в письмовій формі) з питань, що
виникають під час перевірки; 6)
застосовувати фінансові санкції та
накладати адміністративні штрафи
відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 9, 24 Статуту Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України затвердженого
постановою правління фонду від 18
квітня 2000 року N 4 Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, та його дирекції
не визначені повноваження щодо
звернення до суду про стягнення, в тому
числі капіталізованих платежів.

Постановою кабінету міністрів України
№ 765 від 06 травня 2000 року затверджено
Порядок капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов»язань підприємства-банкрута
перед громадянами внаслідок
заподіяння шкоди їх життю і здоров»ю.
Згідно п. 5-1 вказаного порядку у вимогах
Фонду до боржника, щодо якого порушено
справу про банкрутство, зазначається
сума, визначена з урахуванням кожного
платежу, що підлягає капіталізації.
Суми платежів, капіталізованих
відповідно до зазначених вимог у
процесі ліквідації
підприємства-банкрута,
перераховуються ліквідатором
(арбітражним керуючим) робочому органу
виконавчої дирекції Фонду, у якому
підприємство перебуває на обліку. Отже,
Порядком капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов»язань підприємства-банкрута
перед громадянами внаслідок
заподіяння шкоди їх життю і здоров»ю,
передбачено стягнення коштів саме з
підприємства банкрута та не
передбачене право Фонду щодо стягнення
таких виплат у судовому порядку з
організацій, що ліквідуються не за
процедурою банкрутства.

Зі справи вбачається, що припинення
відповідача - державного підприємства
«Морська аварійно-рятувальна служба»
відбувається шляхом його ліквідації на
підставі наказу Міністерства
інфраструктури України № 2 від 03.01.2012
року, а не у зв»язку із банкрутством.

Таким чином, законодавством не
передбачено право або обов'язку
позивача звертатися до суду з позовом
про стягнення капіталізованих
платежів.

З огляду на вказане законодавче
визначення, позивач не є суб»єктом
владних повноважень, який звернувся до
адміністративного суду для вирішення
спору у випадках встановлених
Конституцією та Законами України задля
виконання покладених на нього функцій.

З огляду на викладене, ухвала суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Приморському
районі м. Одеси залишити без
задоволення, ухвалу Одеського
окружного адміністративного суду від 13
березня 2012 року та ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 28 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді