Справа № 2а-25/11/1223
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/33369/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів: Логвиненка
А.О.,

Мороза В.Ф.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2012 року у справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Ровенківської
міської ради Луганської області, третя
особа - ОСОБА_4 про зобов'язання надати
земельну ділянку,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до Ровеньківського
міського суду Луганської області з
позовом до Ровенківської міської ради
Луганської області, третя особа -
ОСОБА_4 про зобов'язання надати
земельну ділянку.

Постановою Ровеньківського міського
суду Луганської області від 22.09.2011 року
позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 було
задоволено. Зобов'язано Ровеньківську
міську раду Луганської області надати
в користування ОСОБА_2, ОСОБА_3 земельну
ділянку, яка прилягає до будинку
АДРЕСА_1, призначену для обслуговування
жилого будинку.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2012 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4 було
задоволено частково. Постанову
Ровеньківського міського суду
Луганської області від 22.09.2011 року
скасовано, а провадження у справі
закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, не
погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
допущені судом порушення норм
процесуального та матеріального права,
просять скасувати ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11.04.2012 року та залишити в силі
постанову Ровеньківського міського
суду Луганської області від 22.09.2011 року.

Перевіривши наведені в касаційній
скарзі доводи, рішення судів першої та
апеляційної інстанції щодо
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно із витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 08.02.2010 року, право власності
на квартиру АДРЕСА_1 на підставі
рішення Ровеньківського міського суду
від 12.10.2009 року зареєстровано за
ОСОБА_2, яка відповідно до свідоцтва про
укладення шлюбу перебуває у шлюбі з
ОСОБА_3 з 24.02.1973 року.

Відповідно до свідоцтва про право
власності від 19.05.1989 року і свідоцтва і
про право на спадщину за заповітом від
19.05.1989 року, власником будинку АДРЕСА_2 є
ОСОБА_4

Відповідно до статті 12 Земельного
кодексу України, сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Згідно із частиною 1 статті 116
Земельного кодексу України, громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених
Земельним кодексом України або за
результатами аукціону.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справі, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивачі не
звертались до органу місцевого
самоврядування із заявою про надання у
користування (оренду) або власність
земельної ділянки. Відтак, вимоги
позивачів не стосуються захисту прав,
свобод та інтересів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку інших суб'єктів владних
повноважень.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно та всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були дослідженні в судовому
засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачі двічі зверталися до
Ровенківської міської ради Луганської
області з питання надання їм земельної
ділянки для обслуговування житлового
будинку, зокрема, у квітні 2010 року та у
лютому 2011 року.

Рішенням Конституційного Суду України
від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 у справі № 1-6/2010
встановлено, що положення пунктів «а»,
«б» «в» «г» статті 12 Земельного кодексу
України у частині повноважень
сільських, селищних, міських рад
відповідно до цього кодексу вирішувати
питання розпорядження землями
територіальних громад, передачі
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб, надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності, вилучення
земельних ділянок із земель
комунальної власності треба розуміти
так, що при вирішенні таких питань ці
ради діють як суб'єкти владних
повноважень.

Положення пункту 1 частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України стосовно поширення
компетенції адміністративних судів на
«спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності» слід розуміти так, що до
публічно-правових спорів, на які
поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності.

Враховуючи, що до публічно-правових
спорів, на які поширюється юрисдикція
адміністративних судів, належать і
земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності, суд
апеляційної інстанції дійшов не
вірного висновку, закривши провадження
у справі.

Відповідно до статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Таким чином, порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права, призвело до
ухвалення рішення, яке не відповідає
вимогам щодо законності та
обґрунтованості і таке неправильне
вирішення справи не може бути усунено
судом касаційної інстанції, а тому
рішення суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду суду
апеляційної інстанції слід врахувати
вищенаведене та прийняти обґрунтоване
та законне рішення за результатами
повного, всебічного та об'єктивного
розгляду всіх обставин справи в їх
сукупності.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2012 року -
скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Ровенківської міської ради Луганської
області, третя особа - ОСОБА_4 про
зобов'язання надати земельну ділянку -
направити на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

А.О.
Логвиненко

В.Ф. Мороз