Справа № 808/1148/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

08 квітня 2014 року (10 год. 40 хв.) Справа №
808/1148/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Кай К.В.,

представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Карленко Н.Т., Коновалової
Д.С.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Державної податкової
інспекції у Хортицькому районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

13.02.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 (далі - позивач) до
Державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м.Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - відповідач),
в якому позивач просить скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 30.01.2014 про збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб від підприємницької
діяльності позивача, яке прийняте
відповідачем.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідачем була проведена
документальна планова перевірка
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 по
31.12.2012 за результатами якої складено
акт від 03.10.2013 №277/172/НОМЕР_1 (далі - Акт
перевірки 1). На підставі Акту перевірки
1 відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2013 №,
яке було частково скасоване рішенням
відповідача. У зв'язку із наданням
додаткових документів, відповідачем
було проведено документальну
позапланову перевірку позивача з
питання правильності визначення
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб за 2011 та 2012 роки,
за наслідками якої було складено акт
від 17.01.2014 №22/172/НОМЕР_1 (далі - Акт
перевірки 2). На підставі Акту перевірки
2 відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30.01.2014 №,
що є предметом оскарження. Висновки
Акту перевірки 2 позивач вважає
необґрунтованими, а тому оскаржуване
податкове повідомлення-рішення на
думку позивача є безпідставним та
таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 17.02.2014 провадження у
справі було відкрите, судове засідання
призначене на 03.03.2014.

У судове засідання 03.03.2014 представник
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час та місце
судового засідання, не прибув.

Ухвалою від 03.03.2014 за клопотанням
відповідача провадження у справі було
зупинене до 25.03.2014.

Ухвалою від 25.03.2014 провадження у справі
було поновлено, судове засідання
призначене на 25.03.2014.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва до 01.04.2014 та до 08.04.2014.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав викладених у позовній заяві,
зокрема зазначивши, що ним було надано
усі підтверджуючи документи та
належним чином оформлені документи по
здійсненню фінансово-господарської
діяльності на протязі 2010-2012 років з
купівлі-продажу товарів. Усі
розрахунки із контрагентами
проводились у безготівковій формі,
придбання товару підтверджено
документально, задекларований
податковий кредит та витрати, повністю
підтверджені товарними та податковими
накладними. Зазначив, що витрати на
придбання товару, який у подальшому
реалізується з метою одержання доходу,
цілком і повністю є витратами
операційної діяльності. Також,
зазначив, що витрати та податковий
кредит, які були задекларовані
позивачем протягом 2011-2012 років,
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарських операцій, які
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. Зазначив, що
встановлені відповідачем надлишки
товару виникли в результаті його
пересортування, на формування витрат
2011-2012 років вплинула реалізація
товарів, які придбавались позивачем в
2010 році. Наголошував на тому, що під час
проведення перевірки відповідач не
витребував пояснення у позивача з
приводу формування його витрат, не
призначав інвентаризацію залишків
товарних запасів, а також не дослідив
документів щодо придбання товарів у 2010
році, за рахунок реалізації яких в 2011
році було сформовано витрати позивача.
Просив задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог з підстав викладених у
запереченнях проти позову, зокрема
зазначивши, що висновки, яких дійшов
відповідач в Акті перевірки 2, свідчать
про те, що витрати позивача за 2011 та 2012
рік не відповідають витратам, вказаним
в деклараціях про майновий стан та
доходи за 2011 та 2012 рік. Зазначив, що
позивачем занижено чистий дохід за 2011
рік на 48959,99 грн. та занижено чистий
дохід за 2012 рік на 13770,80 грн. Тому, вважає
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення правомірним,
через що просив відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 08.04.2014 було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали і з'ясувавши обставини
адміністративної справи, дослідивши
наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу відповідача від
27.08.2013 №366, згідно направлень від 06.09.2013
№518, від 09.09.2013 №519 в період з 06.09.2013 по
26.09.2013 відповідачем була проведена
документальна планова перевірка
позивача з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 по
31.12.2012.

Згідно наказу від 27.08.2013 №366 перевірку
було подовжено на 5 робочих днів з 20.09.2013
по 26.09.2013.

За наслідками перевірки 03.10.2013 був
складений Акт перевірки 1, відповідно
до якого відповідач дійшов висновку
про порушення позивачем п. 138.1 ст. 138, п.
177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
суму податку з доходів фізичних осіб за
2011 рік у сумі 157657,64 грн. без ПДВ та суму
податку з доходів фізичних осіб за 2012
рік у сумі 63270,69 грн. без ПДВ. Зазначений
Акт перевірки 1 направлявся на адресу
позивача та був отриманий позивачем
особисто 08.10.2013, про що свідчить підпис
наявний на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення.

На підставі Акту перевірки 1 22.10.2013
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на загальну суму 276160,41
грн., з яких 220928,33 грн. за основним
платежем, 55232,08 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями. Податкове
повідомлення-рішення №
направлялося на адресу позивача та
було отримано позивачем особисто
25.11.2013, про що свідчить підпис наявний
на рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення.

Позивачем була подана скарга від 27.11.2013
на зазначене податкове
повідомлення-рішення відповідача
разом із додатковими документами.

Рішенням ГУ Міндоходів у Запорізькій
області від 22.01.2014 №34/14/0801-10-04-20
податкове повідомлення-рішення №
було скасовано в частині 158197,54 грн.
надмірно нарахованої суми податків з
доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності та 39549,38
грн. штрафних санкцій та залишено без
змін податкове повідомлення-рішення в
іншій частині.

Згідно наказу від 11.01.2014 №11, у зв'язку із
наданням додаткових документів, було
проведено документальну позапланову
перевірку позивача з питання
правильності визначення податкових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб за 2011 та 2012 роки,
тривалістю 5 робочих днів, починаючи з
11.01.2014.

За наслідками перевірки 17.01.2014 був
складений Акт перевірки 2, відповідно
до якого відповідач дійшов висновку
про порушення позивачем п. 138.1 ст. 138, п.
177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено суму податку з доходів
фізичних осіб за 2011 рік у сумі 48959,99 грн.
без ПДВ та суму податку з доходів
фізичних осіб за 2012 рік у сумі 13770,80 грн.
без ПДВ.

Не погоджуючись із висновками Акту
перевірки 2 позивач 20.01.2014 подав
заперечення, проте Рішенням про
результати розгляду заперечень до Акту
перевірки 2 від 27.01.2014 №397/10/08-31-1702
заперечення позивача не були
враховані.

На підставі Акту перевірки 2 30.01.2014
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на загальну суму 78430,49
грн., з яких 62730,79 грн. за основним
платежем, 15682,70 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Не погодившись із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням
позивач звернувся до суду із цим
позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Оскільки підставою прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення стали висновки
Акту перевірки, то для вирішення
позовних вимог необхідним є
дослідження обґрунтованості цих
висновків.

Відповідач в Акті перевірки позивача
посилається на недотримання, позивачем
вимог п. 138.1 ст. 138, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177
Податкового кодексу України.

За приписами п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності,
які визначаються згідно з пунктами 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з
пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах
138.3 цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу
України до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем було
подано податкову декларацію про
майновий стан і доходи за 2011 рік,
відповідно до якої позивач визначив
загальний оподатковуваний доход,
отриманий від провадження
господарської діяльності у розмірі
1902313,55 грн. Згідно розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб, отриманих
фізичною особою-підприємцем від
провадження господарської діяльності,
вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані
або використані у виробництві
продукції визначена у розмірі 1833080,20
грн., інші витрати складають - 59780,00 грн.,
а чистий оподатковуваний доход
визначений у розмірі 9453,35 грн. Отже,
згідно зазначеної декларації витрати
позивача за 2011 рік становлять 1833080,20
грн. + 59780,00 грн. = 1892860,20 грн.

Також, позивачем було подано податкову
декларацію про майновий стан і доходи
за 2012 рік, відповідно до якої позивач
визначив загальний оподатковуваний
доход, отриманий від провадження
господарської діяльності у розмірі
1384827,28 грн. Згідно розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
доходи фізичних осіб, отриманих
фізичною особою-підприємцем від
провадження господарської діяльності,
вартість придбаних ТМЦ, що реалізовані
або використані у виробництві
продукції визначена у розмірі 13218918,04
грн., інші витрати складають - 55417,71 грн.,
а чистий оподатковуваний доход
визначений у розмірі 7491,53 грн. Отже,
згідно зазначеної декларації витрати
позивача за 2012 рік становлять 13218918,04
грн. + 55417,71 грн. = 137733,75 грн.

Судом встановлено, що позивач протягом
2010-2012 років придбавав товар у ТОВ
«Європак», ТОВ «Сіріус Екстружен», ФОП
ОСОБА_7, ТОВ «РМ Восток», ПП «Наукове
промислово-комерційне об'єднання
«Тата», ТОВ «ВФ «Полімер», ФОП ОСОБА_8,
ТОВ «Грантек Україна», ТОВ «Пакпринт»,
який в подальшому реалізовувався
контрагентам.

За наслідками поставки товару ТОВ
«Європак» виписувало позивачу
видаткові накладні від 05.07.2011 №50712, від
29.12.2011 №291204, від 21.12.2011 №211208, від 21.12.2011
№211209, від 17.11.2011 №171106, від 25.10.2011 №251015,
від 16.09.2011 №160911, від 04.08.2011 №40805, від
05.07.2011 №50712, від 24.06.2011 №240603, від 02.06.2011
№200616, від 03.06.2011 №30606, від 02.06.2011 №20610,
від 30.05.2011 №300514, від 30.05.2011 №300505, від
26.05.2011 №260507, від 18.05.2011 №180510, від 13.05.2011
№130515, 04.05.2011 №40510, від 29.04.2011 №290408, від
22.04.2011 №210402, від 13.04.2011 №130404, від 04.04.2011
№040411, від 01.02.2011 №010212, від 28.08.2012 №280808,
від 21.08.2012 №240, від 20.08.2012 №170813, від 20.08.2012
№170815, 17.08.2012 №170807, від 06.08.2012 №60812, від
23.07.2012 №230704, від 12.07.2012, від 31.05.2012 №300510,
від 30.05.2012 №300503, від 30.05.2012 №300504, від
22.05.2012 №220506, від 20.04.2012 №200402, від 13.04.2012
№130406, від 26.03.2012 №260311, від 15.03.2012 №150310.

За наслідками поставки товару ТОВ
«Сіріус Екстружен» виписувало
позивачу видаткові накладні від 29.12.2011
№651, від 22.12.2011 №517, від 08.12.2011 №169, від
12.12.2011 №246, від 05.12.2011 №83, 01.12.2011 №12, від
18.11.2011 №422, від 11.11.2011 №259, 04.11.2011 №136, від
21.10.2011 №437, від 10.10.2011 №180, від 03.10.2011 №50,
від 23.09.2011 №473, від 16.09.2011 №363, від 08.09.2011
№187, від 30.09.2011 №690, від 19.08.2011 №514, від
08.08.2011 №228, від 11.08.2011 №327, від 03.08.2011 №81,
від 27.07.2011 №630, від 19.07.2011 №427, від 19.07.2011
№417, від 08.07.2011 №215, від 20.06.2011 №480, від
03.06.2011 №62, від 03.06.2011 №61, від 26.05.2011 №553,
віл 13.05.2011 №265, від 06.05.2011 №127, від 04.05.2011
№43, від 29.04.2011 №636, від 22.04.2011 №494,
від18.04.2011 №364, від 11.04.2011 №219, від 05.04.2011
№99, від 31.03.2011 №566, від 25.03.2011 №486, від
22.03.2011 №404, від 18.03.2011 №315, від 10.04.2011 №169,
від 21.02.2011 №330, від 26.01.2011 №329, від 14.01.2011
№147, від 25.12.2012 №499, від 14.12.2012 №273, від
10.12.2012 №175, від 03.12.2012 №26, від 22.11.2012 №461,
від 14.11.2012 №280, від 06.11.2012 №114, від 29.10.2012
№564, від 30.102.2012 №600, від 19.10.2012 №397, від
16.10.2012 №307, від 11.10.2012 №246, від 09.08.2012 №200,
від 02.08.2012 №30, від 24.07.2012 №622, від 18.07.2012
№455, від 17.07.2012 №412, від 11.07.2012 №293, від
10.07.2012 №253, від 04.07.2012 №113, від 27.06.2012 №669,
21.06.2012 №507, від 25.05.2012 №624, від 25.05.2012 №625,
від 21.05.2012 №461, від 21.05.2012 №460, від 15.05.2012
№331, від 10.05.2012 №220, 04.05.2012 №69, від 04.05.2012
№70, від 25.04.2012 №572, від 06.04.2012 №138, від
22.03.2012 №509, від 15.03.2012 №368, від 02.03.2012 №44,
від 27.02.2012 №532, від 27.02.2012 №531, від 07.02.2012
№104, від 03.02.2012 №51, від 27.01.2012 №471, від
23.01.2012 №335, від 12.01.2012 №152.

За наслідками поставки товару ФОП
ОСОБА_7 виписувало позивачу видаткові
накладні від 08.11.2011 №7190, від 29.09.2011 №5995,
від 30.06.2011, від 06.06.2011 №3381, від 20.05.2011 №2994,
від 07.04.2011 №2019, від 28.02.2011 №1076, від 12.01.2011
№100, від 21.06.2012 №3811, від 15.06.2012 №384, від
11.06.2012 №212, від 01.06.2012 №4, від 05.04.2012 №1913.

За наслідками поставки товару ТОВ «РМ
Восток» виписувало позивачу видаткові
накладні від 15.11.2011 №рм000588, від 13.10.2011
№рм000509, від 02.09.2011 №рм000427, від 29.06.2011
№рм000289, від 19.04.2011 №рм-000170, від 21.05.2012
№рм-000166, від 15.05.2012 №рм000155, від 02.04.2012
№рм000103, від 26.01.2012 №рм000029.

За наслідками поставки товару ПП
«Наукове промислово-комерційне
об'єднання «Тата» виписувало позивачу
видаткові накладні» від 23.09.2011 №РН-000386,
від 22.08.2011 №РН-000337, від 17.08.2011 №РН-000320,
від 25.03.2011 №РН-000104, від 28.02.2011 №РН-000081,
від 11.02.2011 №РН-000057, від 28.05.2012 №РН-000275.

За наслідками поставки товару ТОВ «ВФ
«Полімер» виписувало позивачу
видаткову накладну від 05.09.2011 №2856.

За наслідками поставки товару ТОВ
«Імпап» виписувало позивачу видаткові
накладні від 31.08.2011 №ИК-0031874, від 31.08.2011
№ИК-0031882, від 18.08.2011 №ИК-0031780, від 20.04.2011
№ИК-0030927, від 15.03.2011 №ИК-0030565, від 15.03.2011
№ИК-00300568, від 09.03.2011 №ИК-0030499, від 03.03.2011
№ИК-0030466, від 16.02.2011 №ИК-0030336, від 02.02.2011
№ИК-0030226, від 26.01.2011 №ИК-0030111, від 10.09.2012
№ИК-0001859.

За наслідками поставки товару ФОП
ОСОБА_8 виписував позивачу видаткову
накладну від 26.05.2011 №12.

За наслідками поставки товару ТОВ
«Грантек Україна» виписувало позивачу
видаткові накладні від 18.12.2012 №Гр000617,
від 25.09.2012 №Гр000295, 17.07.2012 №Гр000094.

За наслідками поставки товару ТОВ
«Пакпринт» виписувало позивачу
видаткову накладну від 01.11.2012 №РН-011242.

Факт оплати поставки товарів позивачем
підтверджується копіями платіжних
доручень, наявними в матеріалах справи.
Позивач розрахувався за товар у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківські рахунки
постачальників.

Відповідно до п. 177.10 ст. 177 Податкового
кодексу України фізичні особи -
підприємці зобов'язані вести Книгу
обліку доходів і витрат та мати
підтверджуючі документи щодо
походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та
порядок її ведення визначаються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Суд зазначає, що в матеріалах справи
наявна книга доходів та витрат
позивача за 2011-2012 роки, в якій дані щодо
доходів та витрат позивача співпадають
з даними визначеними позивачем у
податкових деклараціях про майновий
стан і доходи за 2011 та 2012 рік.

Згідно пп. 138.1.1 п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати операційної
діяльності включають:

собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів
140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку;

витрати банківських установ, до яких
відносяться:

а) процентні витрати за
кредитно-депозитними операціями, в
тому числі за кореспондентськими
рахунками та коштами до запитання,
цінними паперами власного обігу;

б) комісійні витрати, в тому числі за
кредитно-депозитними операціями,
розрахунково-касове обслуговування,
інкасацію та перевезення цінностей,
операціями з цінними паперами,
операціями на валютному ринку,
операціями з довірчого управління;

в) від'ємний результат (збиток) від
операцій з купівлі/продажу іноземної
валюти та банківських металів;

г) від'ємне значення курсових різниць
від переоцінки активів та зобов'язань у
зв'язку зі зміною офіційного курсу
національної валюти до іноземної
валюти відповідно до підпункту 153.1.3
пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу;

ґ) суми страхових резервів, сформованих
у порядку, передбаченому статтею 159
цього Кодексу;

д) суми коштів (зборів), внесені до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб;

е) витрати з придбання права вимоги на
виконання зобов'язань у грошовій формі
за поставлені товари чи надані послуги
(факторинг);

є) витрати, пов'язані з реалізацією
заставленого майна;

ж) інші витрати, прямо пов'язані зі
здійсненням банківських операцій та
наданням банківських послуг;

з) інші витрати, передбачені цим
розділом.

Відповідно до п. 138.2, п. 138.4 ст. 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

В Акті перевірки 2 відповідач
посилається на те, що позивачем у 2011
році реалізовано товару більше ніж
придбано, а саме реалізовано скетч
плівки 20 кмк - 46600,9 кг та 498 рул., а
придбано - 32723,14 кг, а отже документально
підтверджені витрати позивача
складають 547010,55 грн.

Суд зазначає, що відповідачем не було
враховано додаток №4 до видаткової
накладної від 11.01.2011, виданої позивачем
ПП «Мальт»; додаток №13, до видаткової
накладної від 13.05.2011, виданої позивачем
ПП «ПАК-ПЛЮС»; додаток №2, до видаткової
накладної від 06.01.2011, виданої позивачем
ПП «ПАК-ПЛЮС», по переведенню 498 рул. у
кілограми.

Крім того, відповідач посилається на
те, що позивачем у 2012 році придбано
товару менше ніж реалізовано, а саме
придбано скетч плівки 23 кмк - 47731,33 кг, а
реалізовано - 53521,21 кг, а отже
документально підтверджені витрати
позивача складають 801886,86 грн.

Судом встановлено, що всі зазначені
вище надлишки товару виникли в
результаті пересортування. На
підтвердження зазначених доводів до
суду були надані:

- Акт №1 від 09.01.2012 приймання
продукції за пересортицею за
результатами проведення
інвентаризації товарно-матеріальних
цінностей за період з 01.01.2011 по 31.12.2011
було встановлено, що під час реалізації
стретч-плівку було пересортовано
(стретч плівку 17 мкм зараховано за
пересортацією - 14990,12, стретч плівку 23
мкм зараховано за пересортацією - 7862,20);

- Акт №3 від 28.12.2011 про результати
інвентаризації матеріальних
цінностей, відповідно до якого
зараховано за пересортацією стретч
плівку 17 мкм - 106,985, стретч плівку 20 мкм -
6598,615, стретч плівку 23 мкм - 3951,304;

- Акт №1 від 08.01.2012 приймання
продукції за пересортицею за
результатами проведення
інвентаризації товарно-матеріальних
цінностей за період з 01.01.2012 по 31.12.2012
було встановлено, що під час реалізації
стретч-плівку було пересортовано
(стретч плівку 17 мкм зараховано за
пересортацією - 480, стретч плівку 20 мкм
зараховано за пересортацією - 6893,3,
стретч плівку 23 мкм зараховано за
пересортацією - 6413,3);

- Акт №3 від 28.12.2012 про результати
інвентаризації матеріальних
цінностей, відповідно до якого
зараховано за пересортацією стретч
плівку 17 мкм - 2614,535, стретч плівку 20 мкм -
7876,965, стретч плівку 23 мкм - 4702,124.

Також, відповідач зазначає, що
позивачем у 2011 році реалізовано стретч
плівку з неможливістю встановити
товщину у кількості 930 рул. на суму 44163,00
грн., проте не було надано документів,
що підтверджують придбання зазначеної
плівки, а тому ця сума неправомірно
була включена позивачем до валових
витрат.

Зазначений вище надлишок товару виник
в результаті пересортування, що
підтверджується Актом №1 від 01.07.2011
приймання продукції за пересортицею,
відповідно до якого за результатами
проведення інвентаризації
товарно-матеріальних цінностей було
встановлено, що під час реалізації
стретч-плівку було пересортовано -
стретч плівку 20 мкм у кількості - 211,200;
1581; 615,300 (930 рул.).

Суд зазначає, що відповідачем не було
враховано додаток №2 до видаткової
накладної від 01.07.2011, виданої позивачем
ПП «ПАК-ПЛЮС», по переведенню 930 рул. у
кілограми.

Крім того, відповідач в Акті перевірки 2
посилається на відсутність
документального підтвердження факту
реалізації позивачем стретч плівки 27
мкм, яка придбавалась позивачем за
видатковою накладною від 05.07.2011 №РН-50712
на суму 13665,90 грн.

Проте з матеріалів справи вбачається,
що позивачем не здійснювалась
реалізація та придбання стретч плівки
27 мкм, а в зазначеній видатковій
накладній визначено придбання стретч
плівки 17 мкм.

В Акті перевірки 2 відповідач, серед
іншого, встановив, що позивачем у 2011
році придбано стретч плівки 8,5 мкм на 208
рул. менше ніж реалізовано, а отже
документально підтверджені витрати
позивача складають 15424,60 грн.

Суд зазначає, що надана позивачем
видаткова накладна від 02.11.2010 №РН-0000211,
квитанція та рахунок-фактура від 02.11.2010
№СФ-00211, підтверджує придбання
позивачем у ФОП ОСОБА_8 стретч плівки 8,5
мкм в кількості 230 рул. у 2010, яка була
реалізована в 2011 році та не врахована
відповідачем.

Відповідно до п. 5.2 Наказу ДПА України
«Про затвердження Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства» від
11.12.2010 №984 у разі встановлення
перевіркою порушень податкового
законодавства за кожним відображеним в
акті фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

- зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів;

- у разі відмови посадових осіб
платника податків або його законних
представників надати копії документів
посадовій (службовій) особі органу
державної податкової служби така особа
складає акт у довільній формі, що
засвідчує факт відмови, із зазначенням
посади, прізвища, імені, по батькові
платника податків (його законного
представника) та переліку документів,
які йому запропоновано подати, факт про
складання такого акта відображається в
акті документальної перевірки;

- у разі надання посадовими
особами платника податків або його
законними представниками посадовим
(службовим) особам органу державної
податкової служби письмових пояснень
щодо встановлених порушень
податкового законодавства та/або
причин ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, або їх копій
факти про надання таких пояснень
необхідно відобразити в акті.

Суд зазначає, що відповідачем під час
проведення перевірки не
витребовувались документи, або
пояснення з приводу встановлених в
ході перевірки порушень, а саме щодо
виявлених перевіркою надлишків товару.
Разом з тим, висновки відповідача щодо
завищення позивачем витрат
операційної діяльності документально
не підтверджуються, а навпаки
спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» від 16.07.1999 №996-ХІV
(далі - Закон України №996-ХІV)
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Статтею 1 Закон України №996-ХІV
визначено, що первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Підпунктами 2.1., 2.2., 2.4, 2.16 п. 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
передбачено наступне:

Первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі
первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення.

Суд зазначає, що пред'явлені до
перевірки документи є первинними
документами у розумінні ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
оформлені належним чином, підписані
повноважними особами підприємств,
завірені печатками підприємств та
повністю підтверджують факт
здійснення господарських операцій.

З наведених вище підстав суд доходить
висновку про неправомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення № від 30.01.2014,
а відтак про необхідність його
скасування, через що визнає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Доданим до матеріалів справи платіжним
дорученням №4 від 07.02.2014 документально
підтверджується факт сплати позивачем
судового збору в сумі 182,70 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на
користь позивача з Державного бюджету
України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_4 до Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м.Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 30.01.2014, прийняте Державною
податковою інспекцією у Хортицькому
районі м.Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області, яким Фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_4 збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на суму 78413,49 грн.,
в тому числі за основним зобов'язанням -
62730,79 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 15682,70 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований:
69097, АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 182,70
грн. (сто вісімдесят дві гривні 70 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль

Постанова виготовлена у повному обсязі
14.04.2014.