Справа № 5/330/08-АП
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/25775/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Костенка М.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НікПа» на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.11.2009 року
по справі № 5/330/08-АП за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «НікПа» до Державної
податкової інспекції у Запорізькому
районі Запорізької області про
визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «НікПа» звернулось
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у Запорізькому
районі Запорізької області про
визнання нечинним рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 10.12.2007 року №/0 у
розмірі 12049,39 грн.

Постановою Господарського суду
Запорізької області від 04.07.2008 року у
даній справі позов задоволено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.11.2009 року скасовано постанову
Господарського суду Запорізької
області від 04.07.2008 року та прийнято нове
рішення про відмову у задоволенні
позову з мотивів безпідставності
заявлених вимог.

Не погодившись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.11.2009 року
як таку, що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та залишити без змін постанову суду
першої інстанції, оскільки скаржник
вважає її такою, що прийнята з
правильним застосуванням норм чинного
законодавства.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що спірне рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій прийнято податковим органом
внаслідок проведення перевірки
позивача та встановлення порушення ст.
2 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-ВР
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» (далі - Закон
№185/94-ВР).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що датою імпорту у випадку ввезення
продукції на територію України, якщо
така продукція згідно із
законодавством України підлягає
митному оформленню, слід вважати дату
завершення оформлення ВМД, а не дату
фактичного перетину товаром митного
кордону України.

Однак, з такими висновками
апеляційного суду колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
імпорт (імпорт товарів) - це купівля (у
тому числі з оплатою в негрошовій
формі) українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності в
іноземних суб'єктів господарської
діяльності товарів з ввезенням або без
ввезення цих товарів на територію
України, включаючи купівлю товарів,
призначених для власного споживання
установами та організаціями України,
розташованими за її межами.

При цьому, відповідно до вказаної
статті «моментом здійснення імпорту» є
момент перетину товаром митного
кордону України або переходу права
власності на зазначений товар, що
експортується чи імпортується, від
продавця до покупця.

Поняття «момент перетину товаром
митного кордону України» визначається
також нормами Митного кодексу України.

Так, зокрема, пунктом 2 ст. 1 Митного
кодексу України встановлено, що
ввезення товарів і транспортних
засобів на митну територію України,
вивезення товарів і транспортних
засобів за межі митної території
України - це сукупність дій, пов'язаних
із переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України у
відповідному напрямку.

Відповідно до ст. 43 Митного кодексу
України товари і транспортні засоби
перебувають під митним контролем з
моменту його початку і до закінчення
згідно з заявленим митним режимом. У
разі ввезення на митну територію
України товарів і транспортних засобів
митний контроль розпочинається з
моменту перетинання ними митного
кордону України.

Згідно зі ст. 72 Митного кодексу України
митне оформлення розпочинається після
подання митному органу митної
декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та
оформлення документів, відомостей щодо
товарів і транспортних засобів, які
підлягають митному оформленню.
Засвідчення митним органом прийняття
товарів, транспортних засобів та
документів на них до митного контролю
та митного оформлення здійснюється
шляхом проставлення відповідних
відміток на митній декларації та
супровідних документах.

Таким чином, з правового аналізу
наведених норм вбачається, що
перебування товару «під митним
контролем» неможливе без його
фактичного ввезення в Україну, тому
первинним є фактичне перетинання
товаром митного кордону України в
пункті пропуску, підтвердженням якого
в режимі імпорту є проставлення на
товаросупровідному документі відтиску
«Під митним контролем» з відповідною
датою перетину митного кордону.

Крім того, відповідно до пункту 1
Положення про вантажну митну
декларацію, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 09.06.1997
року № 574, вантажна митна декларація -
це письмова заява встановленої форми,
що подається митному органу і містить
відомості про товари та транспортні
засоби, які переміщуються через митний
кордон України, митний режим, у який
вони заявляються, а також іншу
інформацію, необхідну для здійснення
митного контролю, митного оформлення,
митної статистики, нарахування
податків, зборів та інших платежів.

При цьому, даний нормативно-правовий
акт не містить положень про те, що
вантажно-митна декларація є єдиним
документом, яким засвідчується факт та
дата фактичного переміщення через
митний кордон України товарів.

За таких обставин місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог, правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права
до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

З огляду на вказані обставини колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку про
скасування постанови апеляційного
суду з підстав невідповідності її
нормам матеріального та
процесуального права, та залишенні в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220- 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд , -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «НікПа»
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.11.2009 року скасувати та залишити в
силі постанову Господарського суду
Запорізької області від 04.07.2008 року по
справі № 5/330/08-АП.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може
бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписКостенко М.І.