Справа № 450/229/13- а
Суддя: Кукса Д. А.
Дата ухвалення: 2013-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

про скасування рішення органу
місцевого самоврядування Справа №
450/229/13- а Провадження № 2-а/450/60/13
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2013 р. Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді Кукси Д. А.

при секретарі Оленич О.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Пустомити
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Старосільської ради, треті
сторони ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
скасування рішення органу місцевого
самоврядування

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом в інтересах
ОСОБА_2 в якому просить визнати дії
виконавчого комітету Старосільської
сільської ради Пустомитівського
району, Львівської області -
неправомірними та скасувати рішення
виконавчого комітету Старосільської
сільської ради Пустомитівського
району, Львівської області № 36 від
14.10.1993 р., в частині передачі ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,0922 га для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд у АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позивних вимог
посиляється, що ОСОБА_7, являється бабою
позивача і до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1.
володіла житловим будинком у АДРЕСА_1.
Будинок складався з двох кімнати жилою
площею 30 кв.м., однієї кухні та коридору.
До будинку відносився хлів. Це майно
було зареєстровано в погосподарських
книгах сільради під №75 та належало їй
на підставі довідки виданої виконкомом
Старосільської сільської ради
народних депутатів Пустомитівського
району, Львівської області від 16.04.1983р.
№184.

Після смерті баби, все майно успадкував
її син, - батько позивача - ОСОБА_8 на
підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 22.04.1983р. Поруч з
вказаним будинком проживала сусідка -
ОСОБА_6, якій належав житловий будинок.
До будинку належав один сарай (стодола).
Ділянки ОСОБА_6 та батька позивача
фактично ніколи не були відгороджені
між собою, спору між ними не було, а
відтак ніколи не було причини
з'ясовувати де проходила межа цих
ділянок. 04.07.1996р. на підставі рішення
виконавчого комітету Старосільської
сільської ради народних депутатів №36
від 14.10.1993р. ОСОБА_6 оформила державний
акт на право приватної власності на
землю площею 0,5307 га, з них 0,0922 га - для
обслуговування житлового будинку і
господарських споруд; 0,1196 га та 0,3189 га -
для ведення підсобного господарства.
Хлів батька позивача, який він
успадкував разом з будинком знаходився
на території приватизованої ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,0922 га. В
державному акті зазначено лише, що межа
ділянки від Б до В - присадибна ділянка
гр. ОСОБА_8 Жодного договору про
відчуження хліва (сараїв) батько
позивача не укладав, також не передавав
у користування іншим особам, а
користувався сам. ІНФОРМАЦІЯ_2. - після
смерті ОСОБА_6, земельні ділянки
успадкував ОСОБА_3 і на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 23.06.2003р. оформив державні
акти на право власності на земельні
ділянки. На кожну ділянку було
оформлено різні державні акти
відповідно до цільового призначення
ділянки. ОСОБА_3 було видано державний
акт на земельну ділянку площею 0,0926 га
для обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, де вказано, що
межа від Б до В - землі гр. ОСОБА_8
23.09.2003р. ОСОБА_3 продав житловий будинок
своєї тітки - ОСОБА_6 - ОСОБА_9 на
підставі договору купівлі - продажу
житлового будинку з земельною
ділянкою. У зазначеному договорі
вказано, що житловий будинок з
земельною ділянкою площею 0,0926 га,
розташований у АДРЕСА_1, який
складається з двох житлових кімнат
житловою площею 38,3 кв.м. та кухні,
загальною площею 47,5 кв.м. До житлового
будинку належать такі господарські
будівлі та споруди: літня кухня,
стодола - сарай, вбиральня, ворота,
огорожа, мощення. ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_9
помер, його майно, а саме житловий
будинок загальною площею 47,5 кв.м. та
господарські споруди: літня кухня
цегляна позначена в плані літерою Б,
стодола сарай цегляний позначений
літерою В., вбиральня, ворота, сітка,
мощення, - успадкував його син - ОСОБА_4.
Земельну ділянку площею 0,0926 га, на якій
розташовані батька позивача сараї - не
успадкував, оскільки останній не
оформив Державного акту на право
приватної власності на вказану частину
ділянки. 11.04.2005р. ОСОБА_4 продав житловий
будинок з господарськими будівлями
ОСОБА_5 на підставі договору купівлі -
продажу житлового будинку. В договорі
зазначено, що до будинку відноситься
літня кухня, стодола сарай, вбиральня,
ворота, огорожа, замощення. 18.07.2005р.
Львівським БТІ було здійснено обміри
та обстеження житлового будинку мого
батька - ОСОБА_8 з господарськими
спорудами. У технічному паспорті
вказано, що до будинку відноситься
сарай Б-1, сарай В-1 та сарай Г-1. Фактично
це один хлів, який розділений між собою
двома стінками, що з'єднують три
приміщення (два дерев'яні, один -
глиновалькований). Тобто ці сараї
збереглись ще з часів користування
ними бабою позивача. 22.11.2005р. батько
позивача подарував позивачу житловий
будинок у с. Будьків з належними до
нього господарськими спорудами. В
договорі вказано: до будинку належать
сарай (глиновалькований) Б-1, сарай
(дерево) В-1 та сарай (дерево) Г-1.

Оскільки ОСОБА_4 не оформив Державний
акт на земельну ділянку для
обслуговування будинку, який продав
ОСОБА_5, відповідно до процедури
передбаченої земельним
законодавством, рішенням
Пустомитівського районного суду від
31.05.2007р. у справі ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
визнання права власності на земельну
ділянку - визнано за ОСОБА_5 право
власності на земельну ділянку площею
0,0926 га для обслуговування житлового
будинку та господарських споруд, що
придбані нею на підставі договору
купівлі - продажу. У травні місяці 2012р.
ОСОБА_5 обгородила свою ділянку і не
впускала позивача її сараїв.
Відповідно позивач звернулась до
сільської ради про скликання
відповідної комісії та вирішення
даного спору, оскільки жодних
документів ОСОБА_5 їй не хотіла
представити. 26.06.2012р. комісія сільської
ради виїхавши на місце склала акт
обстеження, який позивачу було вручено
наручно 11.07.2012р. Згідно цього акту
позивач дізналась про існування
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, на якій розташовані
сараї позивача, який оформлений на
підставі рішення Пустомитівського
районного суду. 11.07.2012р. Позивачем
поданий позов до Пустомитівського
районного суду Львівської області про
усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном, де в судовому
засіданні ОСОБА_5 разом з зустрічним
позовом подала Державний акт на право
приватної власності на землю, що був
оформлений ОСОБА_6 та ОСОБА_3 З того часу
позивач дізналась, що сараї, які
перебувають у її приватній власності, а
раніше у володінні її батька,
перебувають на незаконно
приватизованій виконавчим комітетом
Старосільської сільської ради
земельні ділянці. 01.11.2012р. Рішенням
апеляційного суду Львівської області
скасовано Рішення Пустомитівського
районного суду Львівської області від
31.05.2007р. На даний час розглядається
справа про усунення перешкод у
користуванні ділянкою та скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку, що був оформлений
ОСОБА_5, однак вважаю, що рішення
виконавчого комітету Старосільської
сільської ради №36 від 14.10.1993р. про
передачу ділянки у приватну власність
ОСОБА_6 разом з сараями, що належали
батькові позивача, а тепер їй, -
прийняте з грубим порушенням
законодавства. Власниками встановлені
межі ділянки. Наявність різних
Державних актів, що охоплюють сараї
позивача порушують її право на
оформлення права власності під цими
господарськими спорудами, оскільки цій
ділянці присвоєний кадастровий номер.
Станом на день прийняття оскаржуваного
рішення у виконкомі Старосільської
сільської ради були зареєстровані
відомості, про те, що сараї належали
моїй бабці (у погосподарських книгах
сільради зареєстровані під №75 а також
про це свідчить довідка видана
виконкомом Старосільської сільської
ради народних депутатів
Пустомитівського району Львівської
області від 16.04.1983р. №184). Існували
відомості і про те, що з 1983 року батько
позивача користувався цими сараями на
підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 22.04.1983р.
Виконавчий комітет прийнявши заяву про
приватизацію від ОСОБА_6 з визначеними
розмірами ділянки повинен був
перевірити відомості про належність
майна цій особі, для обслуговування
яких приватизовується земля. Тим
більше повинен був погодити проект
відведення, де на планах ділянки
повинні були бути відображені сараї
ОСОБА_6 і в тому числі сарай, який їй не
належав. Норми діючого на той час
законодавства гарантували бабі
позивача право власності на нерухоме
майно (будинок з господарськими
спорудами), а батько позивача, як
законний власник - спадкоємець майна
вільно та відкрито володів та
користувався майном до часу дарування
його позивачу. Тобто виконавчий
комітет сільської ради у 1993 році не мав
права передавати у власність земельну
ділянку, на якій було розташоване
приватне майно іншої особи. Прийняття
рішення про приватизацію ділянки
ОСОБА_6 призвело до оформлення
Державних актів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з
присвоєним кадастровим номером: :
02 : 002 : 0002, а відтак у земельному
кадастрі зареєстровані відомості, що
вказана ділянка є власністю ОСОБА_5, а у
випадку скасування її Державного акту,
- залишаються відомості про власника
земельної ділянки - ОСОБА_3 Прийняте
рішення виконкому на даний момент
порушує право позивача на оформлення
належним чином документів на земельну
ділянку для обслуговування цих сараїв
та право власності на землю в тих межах,
що необхідні для вільного
обслуговування будинку та всіх
господарських споруд. На підставі
вищенаведеного просить позов
задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 дала
пояснення аналогічні викладеним у
позовній заяві, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, просить
суд позов задоволити повністю.

Представник Старосільської ради
Пустомитівського району Львівської
області, в судове засідання не з'явився
і не повідомив суд про причини неявки,
хоча був належним чином повідомлений
про час та місце судового розгляду
справи, однак в ході судового розгляду
справи, щодо заявлених позовних вимог
заперечив в повному обсязі, та просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання
не з'явився і не повідомив суд про
причини неявки, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду справи, однак в ході судового
розгляду справи, щодо заявлених
позовних вимог заперечила в повному
обсязі, оскілки вважає що такий є
необгрунтовним та пояснила що жодних
перешкод позивачці у користуванні
сараями не чинила.

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове
засідання не з'явилися, та не
повідомили суд про причини своєї
неявки, хоча про час та місце судового
засідання були повідомленні належним
чином.

Заслухавши пояснення позивач,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд вважає, що
позов слід задоволити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 батько
позивача ОСОБА_2, успадкував після
смерті ОСОБА_7 будинок, який складався з
двох кімнат жилою площею 30 кв.м., однієї
кухні та коридору, а також хліва, що
знаходиться в АДРЕСА_1, зареєстрованих
в погосподарських книгах сільради під
№ 75, що належало померлій на підставі
довідки виданої виконком
Старосільської сільської ради,
народних депутатів Пустомитівського
району, Львівської області від 16.04.1983
року за № 184, що підтверджується копією
Свідоцтва про право на спадщину за
законом від 22.04.1983 р.

Відповідно до ст. 6 ЗК України (в
редакції 1990 року), безоплатно земельні
ділянки передаються у власність
громадянам для будівництва та
обслуговування будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), в тому числі земельні ділянки,
що були раніше надані у встановленому
порядку громадянам для цієї мети, у
межах граничного розміру, визначеного
статтею 67 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 9 ЗК України ( в
редакції 1990 року), до відання
сільських, селищних і міських
районного підпорядкування Рад
народних депутатів у галузі
регулювання земельних відносин на їх
території належить : передача
земельних ділянок

у власність, надання їх у користування,
в тому числі на умовах оренди, у
порядку, встановленому статтями 17 і 19
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 17 ЗК України ( в
редакції 1990 року) Громадяни,
заінтересовані у передачі їм у
власність земельних ділянок із земель
запасу, подають заяву про це до
сільської, селищної, міської, а у разі
відмови - до районної, міської, в
адміністративному порядку якої є
район, Ради народних депутатів за
місцем розташування ділянки, мета її
використання і склад сім'ї. Відповідна
Рада народних за місцем розташування
ділянки, мета її використання і склад
сім'ї. Відповідна Рада народних
депутатів розглядає заяву і у разі
згоди передати земельну ділянку у
власність громадянину замовляє
землевпорядній організації розробку
проекту її відведення. Проект

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з сільською (селищною)
Радою народних депутатів, з районними
(міськими) землевпорядним,
природоохоронним і санітарним органам,
органом архітектури і подається до
районної (міської) Ради народних
депутатів для прийняття рішення про
передачу громадянину земельної
ділянки у власність.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6,
04.07.1996 року на підставі рішення
виконавчого комітету народних
депутатів № 36 від 14.10.1993 р. оформила
державний акт на право приватної
власності на землю площею 0,5307 га. з них
0, 0922 га для обслуговування житлового
будинку та господарських споруд, 0,1196 га
та 0,3189 га для ведення підсобного
господарства, що розташована в АДРЕСА_1.
Хлів тобто три сараї, які успадкував
разом із будинком ОСОБА_8, знаходилися
на території приватизованої ОСОБА_6
земельної ділянки площею 0,0922 га. В
державному акті зазначено, що межа
ділянки від Б до В - присадибна ділянка
гр. ОСОБА_8

07 вересня 2003 року, ОСОБА_3 оформив
державний акт серія ЛВ № 094715, на право
власності на земельну ділянку, яка
розташована в АДРЕСА_1, площею 0, 0922 га.
для обслуговування житлового будинку
та господарських споруд, на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 23.06.2003 р. ВАЕ № 639449, після
смерті ОСОБА_6. Згідно вищезазначеного
державного акту, вбачається що межа між
Б до В - землі гр. ОСОБА_8. З
вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_3,
переоформовив державний акт на
земельну ділянку, на якій розташовані
сараї ОСОБА_8.

Згідно договору купівлі-продажу
житлового будинку з земельною
ділянкою, зареєстрованого в реєстрі за
№ 2365 від 23.09.2003 року, ОСОБА_3 продав
ОСОБА_9, житловий будинок з земельною
ділянкою площею 0,0926 га, розташованої в
АДРЕСА_1 який складається з двох
житлових кімнат житловою площею 38,3
кв.м., та кухні загальною площею 47,5 кв.м.
До житлового будинку належать такі
господарські будівлі та споруди : літня
кухня, стодола - сарай, вбиральна,
ворота, огорожа, мощення, що
підтверджується копією

ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть виданого Міським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Львівського обласного управління
юстиції 22 березня 2004 року. Все його
майно успадкував ОСОБА_4 а саме
житловий будинок, який розташований в
АДРЕСА_1, загальною площею 47, 5 кв.м. та
господарські споруди : літня кухня
цегляна позначена в плані літерою - Б,
стодола-сарай цегляний позначена в
плані літерою - В, вбиральня дерев'яна
позначена в плані літерою уб., ворота
металеві позначена в плані цифрою - 1,
огорожа з металевої сітки позначена в
плані цифрою - 2, мощення
асфальтобетонне позначена в плані
літерою - І.

11 квітня 2005 року, ОСОБА_4 продав
житловий будинок із господарськими
будівлями, який розташований в АДРЕСА_1
ОСОБА_5, що підтверджується копією
договору купівлі-продажу житлового
будинку, зареєстрованого в реєстрі за
№ 1062. Згідно вищевказаного договору
вбачається, що до будинку відносяться
літня кухня, стодола-сарай, вбиральня,
ворота, огорожа, змощення.

За життя ОСОБА_9 не встиг оформити
Державний акт на право приватної
власності на землю 0, 0926 га на своє ім'я,
так як і ОСОБА_4 не оформив на своє ім'я
держаний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0, 0926 га. на які
розташований куплений ОСОБА_5 житловий
будинок в АДРЕСА_1.

31 травня 2007 року, Пустомитівським
районним судом Львівської області
прийнято рішення по справі № 2-643/2007,
яким визнано за ОСОБА_5 право власності
на земельну ділянку площею 0, 0926 га., яка
знаходиться в АДРЕСА_1, цільове
призначення якої - обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель, що підтверджується копією
наявною в матеріалах справи. Однак,
ухвалою колегії суддів апеляційного
суду Львівської області від 01
листопада 2012 року, рішення
Пустомитівського району Львівської
області по справі № 2-643/2007 , скасовано
та ухвалено нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

18 липня 2005 року, Львівським обласним
державним комунальним бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки,
було здійснено обміри та обстеження
житлового будинку з господарськими
спорудами ОСОБА_8, розташованого в
АДРЕСА_2, що підтверджується копією
технічного паспорта виданого на ім'я
ОСОБА_8, реєстровий № 12862964. Згідно
вищевказаного технічного паспорта
вбачається, що до будинку відносяться
сарай Б-1, сарай В-1, сарай Г-1.

Судом встановлено, що згідно договору
дарування житлового будинку від 22
листопада 2005 року, ОСОБА_8 - батько
позивача ОСОБА_2, подарував останній
житловий будинок АДРЕСА_2 з
приналежними до нього господарськими
будівлями та спорудами в АДРЕСА_1.
Згідно технічного паспорта, до будинку
також належать по господарські будівлі
- три сараї : глиновалькований
позначений на плані літерою «Б-1» та
дерев'яних, позначених на плані літерою
«В-1» і літерою «Г-1». 08 грудня 2005 року,
ОСОБА_2 зареєструвала за собою в ОКП
«БТІ та ЕО» право власності на
вищевказане нерухоме майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України
„Про місцеве самоврядування" акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Прийняття рішення Старосільською
радою Пустомитівського району,
Львівської області № 36 від 14.10.1993 року,
про приватизацію земельної ділянки
ОСОБА_6 призвело до оформлення
державних актів ОСОБА_3, ОСОБА_5, з
присвоєнням кадастрових номерів, а
відтак у земельному кадастрі
зареєстровані відомості що
вищевказана земельна ділянка є у
власності ОСОБА_5, а у випадку
скасування її Державного акта
залишаються відомості про власника
земельної ділянки - ОСОБА_3.

Згідно ст. 129 Конституції України
однією з основних засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
грунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведене та
встановлені судом обставини, суд
приходить до переконання, що на день
прийняття оскаржуваного рішення № 36
від 14.10.1993 року, у виконкомі
Старосільської ради були
зареєстровані відомості, про те що на
земельній ділянці яка передалася у
приватну власність ОСОБА_6 знаходилися
сараї, які належали ОСОБА_8 що
підтверджується копією свідоцтва про
право на спадщину за законом від 22
квітня 1983 року виданого на підставі
довідки виконкому Старосільської
сільської ради народних депутатів
Пустмоитівського району львівської
області № 184 від 16.04.1983 року.

Таким чином, оскаржуване рішення
Старосільської сільської ради № 36 від
14.10.1993 року щодо передачі у власність
ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0922 га.
разом з господарськими будівлями, яким
позбавлено власників будинковолодіння
під АДРЕСА_2 права користування та
розпоряджання належним їм майном, є
незаконним та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 12, 14, 18, 159, 160, 167 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Старосільскої
сільради задоволити.

Визнати неправомірним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Старосільської сільради
Пустомитівського району, Львівської
області № 36 від 14.10.1993 року в частині
передачі ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,0926 га. для обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд у АДРЕСА_2.

На постанову можна подати апеляційну
скаргу до адміністративного
апеляційного суду Львівської області
через Пустомитівський районний суд
Львівської області на протязі 10 днів з
моменту проголошення постанови.

СуддяД. А. Кукса