Справа № 822/129/14
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/129/14
Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю представників сторін:

представника позивача: ОСОБА_2;

представника відповідача: Яцюк Наталії
Володимирівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Красилівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Хмельницькій області
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 до Красилівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у
Хмельницькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулась до Хмельницького окружного
адміністративного суду із позовом до
Красилівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Хмельницькій області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року даний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на неповне
з'ясування обставин у справі,
неправильне застосування норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, що, на його думку,
призвело до неправильного вирішення
спору.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримала доводи
апеляційної скарги та просила суд її
задовольнити.

Представник позивача заперечував
проти доводів апеляційної скарги та
просив суд залишити її без задоволення,
а постанову суду першої інстанції - без
змін.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно та всебічно дослідивши
обставини справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги наявними у
матеріалах справи письмовими доказами,
надавши їм оцінку, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що ОСОБА_4 (і.н.-НОМЕР_1)
зареєстрована як фізична особа -
підприємець виконавчим комітетом
Старокостянтинівської міської ради
Хмельницької області.

Згідно з наказом Красилівської ОДПІ
від 16.09.13 року №266 та повідомлення від
16.09.13 року №14, була призначена
позапланова невиїзна документальна
перевірка ФОП ОСОБА_4, яка проводилась з
30.09.2013 року по 04.10.2013 року на підставі
пп.78 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу
України. Копії вказаних документів
вручено 16.09.2013 року під розписку
особисто ФОП ОСОБА_4

За результатами проведеної перевірки
складено Акт №350/1702/НОМЕР_1 від 10.10.2013
року, в якому зафіксовані порушення
позивачем пп.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, завищено податковий
кредит з податку на додану вартість за
липень 2013 року в сумі 197605,00 грн., в
результаті чого завищено від'ємне
значення (р.19) липня 2013 року в сумі 176442,00
грн. та пп.200.1 ст.200 Податкового кодексу
України, занижено суму податку на
додану вартість, що підлягає сплаті до
бюджету в розмірі 21163,00 грн.

На підставі акту перевірки,
Старокостянтинівським відділенням
Красилівської ОДПІ 25.10.2013 року прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
"Р" №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 26454,00 грн., в тому числі за
основним платежем на суму 21163,00 грн. та
за штрафними санкціями у розмірі 5291,00
грн. та податкове повідомлення-рішення
форми «В4» №, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
176442,00 грн.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із його
обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із даним
твердженням суд першої інстанції
виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено під
час апеляційного розгляду, що
відповідно до договору купівлі-продажу
сільськогосподарської техніки № 03-12/59
від 12012 року ОСОБА_4 придбала у ТОВ
"Мінінтех" зернозбиральний комбайн New
Holland CX6090 вартістю 1580967,50 грн.

Факт придбання вищевказаної
сільськогосподарської техніки
підтверджується: податковими
накладними:

- №10 від 15.01.2013 року на суму 803336,45 грн.,

- №11 від 17.01.2013 року на суму 200903,50 грн.,

- №18 від 05.07.2013 року на суму 181390,00 грн.,

платіжними дорученнями:

- №39 від 15.01.2013 року на суму 803336,45 грн.,

- №25 від 05.12.2012 року на суму 200903,50 грн.,

- №50 від 05.07.2013 року на суму 181390,00 грн.,

видатковою накладною №274 від 27.09.2013
року на суму 1317472,92 грн. (в т.ч. ПДВ - 263494,58
грн.),

На підтвердження права власності на
зернозбиральний комбайн New Holland CX6090
вартістю 1580967,50 грн. в матеріалах справи
знаходиться свідоцтво про реєстрацію
Серії НОМЕР_2 в якому власником
зазначена ОСОБА_4

Таким чином, оскільки позивач
являється власником транспортних
засобів, використовує їх у
підприємницькій діяльності, в
оподатковуваних операціях, тому має
право на включення до податкового
кредиту сум податку на додану вартість
по вказаних транспортних засобах.

Щодо використання вищевказаного
транспортного засобу - зернозбиральний
комбайн New Holland CX6090 вартістю 1580967,50 грн.,
колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що в
подальшому ФОП ОСОБА_4 укладала
договори про надання послуг з:

- С(Ф)Г Сахно Ю.Ф. - договір №1 від 23.08.2013
року, згідно якого "Виконавець"
зобов'язується з використанням власної
сільськогосподарської техніки надати
замовнику послуги по збиранню
кукурудзи на умовах, визначеним
договором (115,40грн. з ПДВ за 1га);

- ДП "Сільськогосподарське
підприємство "Миколаївське" - договір
№76 від 20.09.2013 року, згідно якого
"Виконавець" зобов'язується з
використанням власної
сільськогосподарської техніки надати
замовнику послуги по збиранню
кукурудзи на площі 214 га на умовах,
визначеним договором (360,00 грн. з ПДВ за
1га);

- СВФ "Агросоюз" - договір №17 від 01.09.2013
року, згідно якого "Виконавець"
зобов'язується з використанням власної
сільськогосподарської техніки надати
замовнику послуги по збиранню
кукурудзи на умовах, визначеним
договором (350,00 грн. з ПДВ за 1га);

- ТОВ "Старокостянтинів Агро" - договір
№05/07/13 від 05.07.2013 року, згідно якого
"Виконавець" зобов'язується з
використанням власної
сільськогосподарської техніки надати
замовнику послуги по збиранню ріпаку,
озимої пшениці, озимого ячменю на
умовах, визначеним договором (збирання
ріпаку - 200 га по 350,00грн. з ПДВ за 1га;
збирання озимої пшениці, озимого
ячменю 700 га по 300,00грн. з ПДВ за 1га);

- ТОВ "Агро Стар 2006" - договір №05/07/13 від
05.07.2013 року, згідно якого "Виконавець"
зобов'язується з використанням власної
сільськогосподарської техніки надати
замовнику послуги по збиранню ріпаку,
пшениці, зерносуміші, ячменю на умовах,
визначеним договором (збирання ріпаку
-350,00грн. з ПДВ за 1га; збирання пшениці,
зерносуміші, ячменю 300,00грн. з ПДВ за
1га).

Також 01.07.2013 року був уклаладений
трудовий договір між працівником -
комбайнером ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
фізичною особою, яка використовує
найману працю - ОСОБА_4

Вищезазначене підтверджує
використання зернозбирального
комбайну New Holland CX6090 при здійснення
господарських операцій ФОП ОСОБА_4

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п. 1.2 п.1, п.п. 2.1
п. 2 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88, згідно положень
яких первинні документи - письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Згідно п. 2.4 Положення первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ; назва документа
(форми); код форми; дата і місце
складання; зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі);
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлено
вимоги до первинних документів, які є
підставою для бухгалтерського та
податкового обліку. Згідно з даною
нормою, підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Досліджуючи надані позивачем первинні
документи судом першої інстанції
правильно встановлено, що останні
містять всі необхідні реквізити,
наявність яких є необхідною умовою при
їх складанні.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 даної статті встановлено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198).

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними.

Форма та порядок заповнення податкової
накладної передбачені ст. 201 ПК України,
відповідно до п. 201.1 якої платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках
обов'язкові реквізити, перелік яких
наведений у даному пункті.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця (п. 201.6 ст. 201).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Як передбачено п.п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200 ПК
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Таким чином, Податковим кодексом
України визначено, що нарахування
податкового кредиту здійснюється на
підставі податкової накладної, яка
сама по собі є достатньою підставою для
нарахування податкового кредиту за
умови її відповідності вимогам
законодавства.

Колегією суддів досліджені податкові
накладні №10 від 15.01.2013 року на суму
803336,45 грн., №11 від 17.01.2013 року на суму
200903,50 грн., №18 від 05.07.2013 року на суму
181390,00 грн. та встановлено, що в
оформлених первинних бухгалтерських
документах а саме: видаткових
накладних, податкових накладних,
рахунках-фактурах відсутні порушення
при їх складанні.

На основі отриманих податкових
накладних, суми ПДВ включені позивачем
до складу податкового кредиту та
відображені в деклараціях по податку
на додану вартість за відповідні
періоди.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов до правильного
висновку, що Податковий кодекс України
не ставить у залежність виникнення у
платника податку на додану вартість
права на податковий кредит від
дотримання вимог податкового
законодавства іншими суб'єктами
господарювання. Несплата продавцем чи
його контрагентом податку на додану
вартість до бюджету, у разі фактичного
здійснення господарської операції, не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та не є підставою для
позбавлення останнього права на
відшкодування цього податку, якщо він
виконав усі передбачені законом умови
отримання такого відшкодування і має
всі документальні підтвердження
розміру заявленого податкового
кредиту.

Колегія суддів зазначає, що доводи
апелянта щодо відсутності у
контрагентів позивача необхідних умов
для досягнення результатів
економічної діяльності у зв'язку з
відсутністю необхідних трудових
ресурсів, основних фондів, складських
приміщень, транспортних засобів є
необґрунтованими оскільки, апелянт не
довів, а суд не встановив наявність
будь яких визначених
нормативно-правовими актами
нормативів кількості працюючих,
необхідної для укладання та виконання
певних видів господарських договорів.

Натомість, досліджені судом докази
свідчать про те, що сторони договору:
позивач та його контрагенти не тільки
вчинили всі дії, необхідні для
забезпечення реального виконання
договору, а й виконали договори.
Зазначене підтверджується первинними
документами, оформленими з дотриманням
вимог ст.9 Закону №996-XIV .

Результати цих операції відображені
позивачем в бухгалтерському та
податковому обліку.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги не знайшли свого підтвердження
під час апеляційного розгляду, а відтак
відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Красилівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Хмельницькій області залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 26
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
17 квітня 2014 року .

Головуючий
Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді
Мельник-Томенко Жанна Миколаївна

Сторчак Володимир Юрійович