Справа № 2а-6012/12/1470
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-6012/12/1470

Категорія: 8.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Лісовська Н. В. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді -Кравець О.О.судді -
Домусчі С.Д.судді -
Шеметенко Л.П. розглянувши у
письмовому провадженні апеляційну
скаргу ФОП ОСОБА_4 на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12.03.2013 р.
по справі за адміністративним позовом
ФОП ОСОБА_4 до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Миколаївської області
Державної податкової служби про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.06.2012р.
№, та скасування податкового
повідомлення-рішення без номеру і
дати,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом
до ДПІ у Ленінському районі м.
Миколаєва та просила скасувати
податкове повідомлення - рішення №
від 13.06.2012 року та податкове
повідомлення - рішення без дати та
номеру про збільшення суми
податкового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб на суму 1706,20 грн.
та застосовані штрафні фінансові
санкції у сумі 426,55 грн.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року позов задоволено частково,
скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Ленінському
р-ні м. Миколаєва Миколаївської обл.
Державної податкової служби без номеру
та дати на суму збільшення зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем - 1706,20 грн. та за
штрафними санкціями - 426,55. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
позивачка подала апеляційну скаргу, в
якій вважає вказану постанову
прийнятою з порушенням норм
процесуального та матеріального
права, просила її скасувати та
прийняти нову , якою задовольнити позов
в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду були
сповіщені належним чином відповідно до
ст.34 -39 КАС України, але до судового
засідання не з'явилися , -тому суд
відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України
розглядає справу в порядку письмового
провадження.

Апеляційний суд, заслухавши
доповідача, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, вважає, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав:

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування зобов'язані діяти
тільки на підставі ,в межах повноважень
та у спосіб ,що передбачені
Конституцією й законами України.

Судом 1-ої інстанції було встановлено,
що у період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року
ФОП ОСОБА_4 перебувала на спрощеній
системі оподаткування (види
діяльності, зазначені у свідоцтві про
сплату єдиного податку (далі -
свідоцтво): 70.20.0 - здавання в оренду
власного нерухомого майна, а з 01.01.2011
року по 31.12.2011 року перебувала на
загальній системі оподаткування.

В період з 10.05.2012 р. по 16.05.2012 р. ДПІ у
Ленінському районі м. Миколаєва
Миколаївської області ДПС на підставі
повідомлення від 07.05.2012 р. проведено
позапланову невиїзну перевірку ФОП
ОСОБА_4

За результатами перевірки складено
було акт 23.05.12 №1380/17-200-, яким
встановлено порушення підприємцем ч 2, 3
ст. 13 розділу IV Декрету Кабінету
Міністрів України №13-92 "Про
прибутковий податок з громадян " з
урахуванням підпункту 9.12.1 ст. 9, п. 22.10
ст. 22 Закону України від 22.05.03 №889-1V „
Про податок з доходів фізичних осіб "
(далі Закон № 889-ІУ) та пп. 177.2, 177.4 статті
177, п. 144.1 ст. 144, у 145.1 ст. 145, п.1.146 ст.146,
п.146.2 ст. 146 ПК України.

Актом було встановлено ,що фактично
протягом періоду знаходження на
спрощеній системі оподаткування ФОП
ОСОБА_4 здійснювала вид діяльності, не
передбачений свідоцтвом платника
єдиного податку - здавання в оренду
власного вантажного транспорту, а
саме, 34 одиниці транспортних засобів
(автомобілі КАМАЗ, ГКБ, НЕФАЗ, СЗАП).
Вказаний вид діяльності згідно з
Національним класифікатором України
щодо видів економічної діяльності від
26.12.05 № 375 визначений під кодом 71.21.0 -
здавання в найом інших сухопутних
транспортних засобів та отримала
доходу від господарської діяльності
щодо надання в оренду власного
автотранспорту на суму 71000,00 грн.

На підставі Акту перевірки ДПІ у
Ленінському районі м. Миколаєва
Миколаївської області ДПС прийнято
рішення повідомлення № від 13.06.2012
року яким збільшено позивачеві суму
податку на доходи фізичних осіб у сумі
31 702, 5 грн. та застосовано штрафні
фінансові санкції сумі 5928,75 грн.

Позивачем в адміністративному порядку
було оскаржене винесене рішення
повідомлення, та після розгляду його
скарги ДПС у Миколаївської області
було винесено рішення , яким податкове
рішення повідомлення ДПІ у
Ленінському районі № від 13.06.2012
рок у, залишено без змін, та додатково
донараховано суму податку з доходів
фізичних осіб у суму 1706,20 грн. та
застосовано штрафні фінансові санкції
у сумі 426,55 грн.

На виконання рішення ДПС у
Миколаївської області відповідачем
було винесено податкове рішення
повідомлення без номеру та дати, у
якому було зазначено лише місяць та рік
винесення - вересень 2012 року, яке було
винесено через порушення в електронній
системі реєстрації рішень повідомлень
АРМ „Аудіт" та помилково було
направлено на адресу позивача 07.09.2012
року , яке він отримав 19.09.2012 року.

Згідно з п.п.«з» п.1.3 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»,
дохід з джерелом його походження з
України - будь-який дохід, одержаний
платником податку або нарахований на
його користь від здійснення будь-яких
видів діяльності на території України,
у тому числі, але не виключно, у вигляді,
зокрема, доходів від здійснення
підприємницької діяльності, а також
незалежної професійної діяльності на
території України.

Пунктом 1.6 Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб» визначено, що
загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню згідно із цим Законом,
нарахований (виплачений) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду (далі
оподатковуваний дохід).

Загальний оподатковуваний дохід
складається з доходів, які підлягають
кінцевому оподаткуванню при їх
нарахуванні (виплаті); доходів, які
піддягають оподаткуванню у складі
загального річного оподатковуваною
доходу; доходів, які оподатковую і вся
та іншими правилами, визначеними цим
Законом.

Згідно до п. 19.1 ст. 19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних
осіб»платники податку зобов'язані
вести облік доходів і витрат у обсягах,
достатніх для визначення суми
загального річного оподатковуваного
доходу, у разі коли такий платник
податку зобов'язаний цим Законом
подавати декларацію або має право на
таке подання з метою повернення
надміру сплачених податків, у тому
числі при застосуванні права на
податковий кредит.

Відповідно до пп. 9.12.1 п. 9.12 ст. 9 Закону
№889-ІУ„ Про податок з доходів фізичних
осіб" оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою від продажу нею
товарів (надання послуг, виконання
робіт) у межах її підприємницької
діяльності без створення юридичної
особи, а також фізичною особою, яка
сплачує ринковий збір, здійснювалося
за правилами, встановленими
спеціальним законодавством з цих
питань, з урахуванням норм цього
пункту.

Указом Президента України від 03.07.98
№727/98 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" (далі -
Указ №727/98) запроваджено спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності для суб'єктів малого
підприємництва, пунктом 1 ст. 1 якого
фізичним особам надано право
перебувати на такій системі
оподаткування за умови, якщо вони
здійснювали підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи, у
трудових відносинах з якими протягом
року перебувало не більше 10 осіб,
включаючи членів їх сімей, та обсяг
виручки яких від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищував 500000,00 грн.

Згідно зі ст. 2 Указу №727/98 суб'єкти
малого підприємництва - фізичні мали
право самостійно обрати спосіб
оподаткування доходів єдиним податком
шляхом отримання Свідоцтва про сплату
єдиного податку.

Відповідно до ст. 4 Указу №727/98 спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності могла застосовуватися
поряд з діючою системою оподаткування,
обліку та звітності, передбаченою
законодавством, на вибір суб'єкта
малого підприємництва.

Порядок видачі Свідоцтва платника
єдиного податку затверджено наказом
ДПА України від 29.10.99 № 599, згідно з яким
для одержання такого Свідоцтва фізична
особа - суб'єкт підприємницької
діяльності подавала до податкового
органу заяву, у якій зазначала види
діяльності, якими передбачала
займатися та які вказувалися у
виданому Свідоцтві.

Саме щодо цих видів діяльності і
застосовується спрощена система
оподаткування і сплачується єдиний
податок. Доходи платника єдиного
податку, одержані ним від провадження
саме зазначених у Свідоцтві видів
підприємницької діяльності, не
включаються до складу його загального
річного оподатковуваного доходу і з
них не сплачується ПДФО.

Згідно з ст. 1 Указу №727/98 під виручкою
від реалізації продукції розуміють
суму, фактично отриману суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок та/або в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (робіт, послуг).

Якщо фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності отримувала
інші доходи, ніж визначені у пп. 9.12.1 п.
9.12 ст. 9 Закону № 889-ІV, то такі доходи
оподатковуються за загальними
правилами, встановленими цим Законом
для платників податку, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності
(пп. 9.12.2 п. 9.12 ст. 9 Закону №889-ІУ).

Системний аналіз наведених норм дає
підстави для висновку, що у разі якщо
підприємець від здійснення
підприємницької діяльності, отримав
інші доходи, ніж доходи, які можуть
обкладатися єдиним податком згідно з
правилами, встановленими спеціальним
законодавством з питань спрощеної
системи оподаткування, такий
підприємець повинен сплатити з цих
доходів, тобто із суми перевищення
понад 500 тис. грн., податок з доходів
фізичних осіб.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що
за період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року
позивачкою не було допущено заниження
податкових зобов'язань у сумі 7787,5 грн.

З моменту набуття чинності ПК України ,
правовідносини щодо оподаткування
врегульовані вказаним Кодексом

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового
кодексу об'єктом оподаткування є
чистий оподатковуваний дохід, тобто
різниця між загальним оподатковуваним
доходом (виручка у грошовій та
негрошовій формі) і документально
підтвердженими витратами, пов'язаними
з господарською діяльністю такої
фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 Податкового
кодексу до переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Відповідно до пункту 144.1 статті 144
Податкового кодексу амортизації
підлягають витрати на придбання
основних засобів, нематеріальних
активів та довгострокових біологічних
активів для використання в
господарській діяльності.

Згідно ст.145 Податкового кодексу
визначено класифікацію груп основних
засобів та інших необоротних активів, а
також методи нарахування амортизації.

Облік вартості, яка амортизується,
ведеться за кожним об'єктом, що входить
до складу окремої групи основних
засобів, у тому числі вартість ремонту
та поліпшення об'єктів основних
засобів, отриманих безоплатно або
наданих в оперативний лізинг (оренду)
або отриманих в концесію чи створених
(збудованих) концесіонером відповідно
до Закону України «Про особливості
передачі в оренду чи концесію об'єктів
централізованого водо-,
теплопостачання і водовідведення, що
перебувають у комунальній власності»,
як окремий об'єкт амортизації (п. 146.1 ст.
146 Податкового кодексу).

Відповідно до п. 146.2 ст. 146 Податкового
кодексу амортизація об'єкта основних
засобів нараховується протягом строку
корисного використання (експлуатації)
об'єкта, установленого платником
податку, але не менше мінімально
допустимого строку, встановленого
пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу,
помісячно, починаючи з місяця, що
наступає за місяцем введення об'єкта
основних засобів в експлуатацію і
зупиняється на період його
реконструкції, модернізації, добудови,
дообладнання, консервації та інших
видів поліпшення та консервації.

Крім того, пунктом 6 підрозділу 4
розділу XX Податкового кодексу
встановлено, що для визначення
переліку об'єктів основних засобів,
інших необоротних та нематеріальних
активів за групами відповідно до
пункту 145.1 статті 145 цього Кодексу з
метою нарахування амортизації з дати
набрання чинності розділом III цього
Кодексу застосовуються дані
інвентаризації, проведеної за станом
на 1 квітня 2011 року.

Вартість, яка амортизується, по кожному
об'єкту основних засобів, інших
необоротних та нематеріальних активів
визначається як первісна (переоцінена)
з урахуванням капіталізованих витрат
на модернізацію, модифікацію, добудову,
дообладнання, реконструкції тощо, а
також суми накопиченої амортизації за
даними бухгалтерського обліку на дату
набрання чинності розділом III цього
Кодексу.

Норми цього підпункту поширюються
також на платників податку у разі їх
переходу із спрощеної системи
оподаткування на загальну.

Доходи фізичних осіб - підприємців,
отримані протягом календарного року
від провадження господарської
діяльності, оподатковуються за
ставками, визначеними в пункті 167.1
статті 167 цього Кодексу (п. 177.1 ст. 177
Податкового кодексу).

Пунктом 167.1 статті 167 Податкового
кодексу встановлено, що ставка податку
становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів, одержаних
(крім випадків, визначених у пунктах 167.2
- 167.4 цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які виплачуються
(надаються) платнику у зв'язку з
трудовими відносинами та за цивільно-
правовими договорами; виграшу у
державну та недержавну грошову
лотерею, виграшу гравця (учасника),
отриманого від організатора азартної
гри.

У разі якщо загальна сума отриманих
платником податку у звітному
податковому місяці доходів, зазначених
у абзаці першому цього пункту,
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, ставка
податку становить 17 відсотків суми
перевищення з урахуванням податку,
сплаченого за ставкою, визначеною в
абзаці першому цього пункту.

Платники податку, які подають
податкові декларації за податковий
(звітний) рік згідно з підпунктом „є"
пункту 176.1 статті 176, статтями 177 і 178
цього розділу, застосовують ставку
податку 17 відсотків до частини
середньомісячного річного
оподатковуваного доходу, що перевищує
десятикратний розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року.
Розмір середньомісячного річного
оподатковуваного доходу
розраховується як сума загальних
місячних оподатковуваних доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, поділена на кількість
календарних місяців, протягом яких
платником податку було одержано такі
доходи у податковому (звітному) році, за
який здійснюється декларування.

Відповідно до п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54
Податкового кодексу контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму грошових зобов'язань,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо дані перевірок
результатів діяльності платника
податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, заявлених у податкових
(митних) деклараціях, уточнюючих
розрахунках.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу у разі якщо контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Апеляційний суд погоджується із
висновком суду 1-ої інстанції , що
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському р-ні м. Миколаєва
Миколаївської обл. Державної
податкової служби без номеру та дати на
суму збільшення зобов'язання з податку
на додану вартість за основним
платежем - 1706,20 грн. та за штрафними
санкціями - 426,55 грн. є неправомірним ,
але вважає, що податкове рішення
повідомлення № від 13.06.2012 р. є
неправомірним ,у частині визначення
позивачці податкових зобов'язань з
податку з доходів фізичних осіб у сумі
7787,5 грн. за період з 01.04.2010 року по 31.12.2010
року , але в інший частині є правомірним
, так як відсутні бухгалтерські
документи ФОП ОСОБА_4 ,що підтверджують
амортизаційні витрати автомобілів,
складані відповідно до вимог ст. 144,145
Податкового кодексу України.

Відповідно до ст.159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до п. 3. ч.1. ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
доходить до висновку про необхідність
скасувати постанову суду 1-ої інстанції
, та прийняти нову постанову про
часткове задоволення позову.

Відповідно до ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа), а якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Апеляційним судом встановлено , що
позивачем ,у зв'язку зі сплатою
судового збору за звернення із
позовною заявою та подачу апеляційної
скарги, понесені судові витрати у
розмірі 585,80 грн.

Керуючись ч.1 ст. 195,197, 198, 202, ч.2 ст. 205, ч.1
ст.207, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 -
задовольнити частково , а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 12.03.2013 р.
- скасувати .

Прийняти нову постанову:

Адміністративний позов ФОП ОСОБА_4
-задовольнити частково.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Ленінському
р-ні м. Миколаєва Миколаївської обл.
Державної податкової служби без номеру
та дати на суму збільшення зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем - 1706,20 грн. та за
штрафними санкціями - 426,55 грн.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Ленінському
р-ні м. Миколаєва Миколаївської обл.
Державної податкової служби №
від 13.06.2012 р. ,у частині визначення ФОП
ОСОБА_4 податкових зобов'язань з
податку з доходів фізичних осіб у сумі
7787,5 грн. за період з 01.04.2010 року по 31.12.2010
року

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ФОП ОСОБА_4 судові витрати у
розмірі 146,14 грн.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі,та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Кравець О.О.

Суддя
Домусчі С.Д.

Суддя
Шеметенко Л.П.