Справа № 174/362/14-а
Суддя: Ілюшик І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 174/362/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року
м.
Вільногірськ

Вільногірський міський суд
Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді
Ілюшик І.А.

при секретарі
Заіка А.В.

за участі представника позивача
Зіненко Є.І.

відповідача

ОСОБА_2

представника відповідача адвоката
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Вільногірську справу за
адміністративним позовом
Вільногірського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення
коштів, виплачених як допомога по
безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом. В обґрунтування заявлених
вимог посилається на те, що на підставі
заяви від 17.01.2012 року до
Вільногірського міського центру
зайнятості з питань пошуку роботи
звернувся ОСОБА_2 24.01.2012 року наказом
Вільногірського міського центру
зайнятості № НТ120124 за його особистою
заявою надано статус безробітного та
призначена допомога по безробіттю
застрахованій особі з урахуванням
страхового стажу. З 27.09.2012 р.
відповідача знято з обліку у зв'язку з
невідвідуванням безробітним центру
зайнятості протягом 30 і більше
календарних.

Із відомостей обміну даними між
Державною службою зайнятості і
Державною податковою адміністрацією
України виявлено факт одержання ОСОБА_2
винагороди за цивільно-правовою угодою
від Іноземного підприємства « 1+1
ПРОДАКШН» в період одержання допомоги
по безробіттю. За даним фактом
проведено розслідування страхового
випадку. Центром зайнятості направлено
запит на вищевказане підприємство.
Своїм листом підприємство підтвердило
факт надання ОСОБА_2 послуг
цивільно-правового характеру з 21.03.2012 р.
по 04.09.2012 р. та виплату винагороди 04.09.2012
р. Страховий випадок визнаний з вини
особи ОСОБА_2 В зв'язку з цим виникла
переплата за період з з 21.03.2012 р. по
04.09.2012 р. в сумі 12547,25 грн., яку відповідач
у добровільному порядку не повернув, що
стало причиною звернення до суду з
позовом.

Представник позивача в судове
засідання з'явилася, просила позов
задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання з'явився
відповідач та представник відповідача,
проти задоволення позову заперечували,
посилаючись на те, що позивач пропустив
строк давності звернення з позовом до
суду, кошти за договором він отримав
вже після зняття з обліку в центрі
зайнятості, а саме 17.02.2013 року, і
відповідно до положень ст. 1215 ЦК
України отримані ним кошти поверненню
не підлягають. Представник відповідача
просив застосувати строк давності та
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
матеріали справи суд приходить до
наступного висновку.

24.01.2012 року ОСОБА_2 подав заяву про
надання статусу безробітного до
Вільногірського МЦЗ (а.с. 15).

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ОСОБА_2 надано
статус безробітного 24.01.2012 р. і він
знятий з обліку 27.09.2012 р. (а.с. 13-14).

В матеріалах справи міститься витяг із
наказів про прийняті рішення по особі:
ОСОБА_2 (а.с. 16-18).

Наказом Вільногірського міського
центру зайнятості № 52 від 15.05.2013 р.
прийняте рішення про вжиття заходів
по поверненню коштів у сумі 12 547, 25 грн.
зайво виплачених гр. ОСОБА_2, як
допомога по безробіттю у зв'язку з
приховуванням ним відомостей про
працевлаштування та отримання
винагороди за цивільно-правовою угодою
від Іноземного підприємства « 1+1
ПРОДАКШН» в період одержання допомоги
по безробіттю, з пропозицією сплатити
кошти у добровільному порядку (а.с. 19).
Довідка-розрахунок Вільногірського
МЦЗ про суми виплаченої допомоги за
період з 21.03.2012 р. по 04.09.2012 р. на суму 12
547.25 грн. (а.с. 21).

23.05.2013 року відповідачу направлено лист
Вільногірського МЦЗ про добровільне
повернення коштів в сумі 12547.25 грн., який
згідно копії поштового повідомлення
про вручення поштового відправлення
отримано ним 27.06.2013 р. (а.с. 24-26).

Листом іноземного підприємства « 1+1
Продакшн» від 23.05.2013 р. повідомляється,
що ОСОБА_2 не перебував і не перебуває в
трудових відносинах з даним
підприємством, що договір ОСОБА_2 № 210301
від 21.03.2012 р. має цивільно-правовий
характер на надання послуг, що за актом
від 17.07.2012 р. йому виплачена винагорода
у сумі 200.00 грн. 04.09.2012 р., що договір
припинив свою дію 04.09.2012 р. (а.с. 20, 40).

З копії акту № 23 від 15.05.2013 р.
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення вбачається, що ОСОБА_2 в
період перебування на обліку в центрі
зайнятості як безробітного,
здійснював трудову діяльність за
договором ЦПХ з 21.03.2013 р. по 04.09.2013 р. і
отримав дохід від ІП « 1+1 Продакшн» (а.с.
22, 23, 38, 39).

Відповідно до договору № 210301 від 21.03.2012
р., іноземне підприємство « 1+1 Продакшн»
та ОСОБА_2 домовилися про оплатну
участь ОСОБА_2 в зйомках оригінального
аудіовізуального твору - телевізійної
програми під робочою назвою «Чотири
весілля 2», з виплатою винагороди - 200.00
грн. (п.1.1, п.3.1) (а.с.41-51.

В копії довідки про доходи
відповідача вбачається нарахування у
серпні 2012 року доходу в сумі 200.00 грн.,
утримання податку 29.22 грн., до сплати -
165.58 грн. (а.с. 54).

Також в матеріалах справи міститься
повторне поштове повідомлення на ім'я
ОСОБА_2 про поштовий переказ від 17.02.2013
р. (а.с. 61).

З копії доповідної записки вбачається,
що на запит центру зайнятості від 08.01.2013
р. отримано відповідь від ДПА 12.02.2013 р.,
згідно якої зафіксовано виплату
відповідно до умов цивільно-правового
договору ОСОБА_2, в період перебування
на обліку в ЦЗ як безробітного (а.с.62).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 69
КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

За правилами частини 1 статті 11 та
частини 1 статті 71 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

У відповідності з частиною 1 статті 72
КАС України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі,
що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої
встановлені ці обставини.

Відповідно до п.1 ст. 43 Закону України
«Про зайнятість населення», не можуть
бути визнані безробітними громадяни,
які є зайнятим населенням.

Згідно зі ст. 43 Закону України «Про
зайнятість населення» безробітними
визначаються особи працездатного віку
до призначення пенсії зокрема на
пільгових умовах або за вислугу років),
які через відсутність роботи не мають
заробітку або передбачених
законодавством доходів, готові та
здатні приступити до роботи.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 36 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про

обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг. Сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій
особі внаслідок умисного невиконання
нею своїх обов'язків та зловживання
ними стягується з цієї особи
відповідно до законодавства України
з моменту виникнення обставин, що
впливають на умови виплати їй
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Положеннями підпункту 8 пункту 1 статті
31 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» закріплено, що виплата
допомоги по безробіттю припиняється у
разі призначення виплати на підставі
документів, які містять неправдиві
відомості.

Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 20 листопада 2000 року №307 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14.12.2000 року за №915/5136
передбачено, що застраховані особи
зобов'язані у повному обсязі
повідомляти про обставини, що
спричиняють зміни розміру
матеріального забезпечення та порядку
його надання. Сума вартості
матеріального забезпечення та
соціальних послуг, наданих
застрахованій особі внаслідок
зловживання або невиконання нею своїх
обов'язків, стягується з цієї особи в
судовому порядку.

Пунктом 5.5 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітними
підприємницької діяльності,
передбачено, що "виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими
угодами)".

Суд вважає встановленими в судовому
засіданні наступні обставини та
відповідні їм правовідносини:

Відповідач 17.01.2012 р. був зареєстрований
у Вільногірському міському центрі
зайнятості, як безробітний, і в період
з 24.01.2012 р. по 17.01.2013 р. йому була
призначена державна допомога по
безробіттю, в зв'язку з чим він був
належним чином ознайомлений зі своїми
правами та обов'язками безробітного, що
підтверджується документально та
взаємним визнанням сторін, фактично
державну допомогу по безробіттю
відповідач отримував в період з 24.01.2012
р. по 04.09.2012 р., оскільки 27.09.2012 р. його
було знято з обліку у зв'язку з
невідвідуванням центру зайнятості
протягом 30 і більше календарних днів
без поважних причин, після закінчення
встановленого строку відвідування,
відповідно до абзацу 4 пп. 2 п.20 «Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу і
безробітних», що підтверджується
документально. 21.03.2012 р. відповідач
уклав цивільно-правовий договір № 210301
з іноземним підприємством « 1+1
Продакшн», на оплатну участь в зйомках
оригінального аудіовізуального твору -
телевізійної програми під робочою
назвою «Чотири весілля 2», за що,
фактично, отримав оплату в сумі 200.00 грн.
в лютому 2013 р. на підставі поштового
переказу від 17.02.2013 р.

Як встановлено судом відповідач не
заперечує факт укладення договору з
іноземним підприємством « 1+1 Продакшн»,
однак наголошує на тому, що строк
давності при зверненні з позовом до
суду позивачем пропущено. При цьому суд
враховує, що в ухвалі
Дніпропетровського апеляційного суду
адміністративного суду від 11.03.2014 року
по справі, що розглядається, вказано, що
згідно ч. 3 ст. 38 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року,
строк давності у разі стягнення
заборгованості перед Фондом не
застосовується, тому в даному випадку
при обчисленні строків звернення до
суду слід керуватися не лише нормами
КАС України. Вказане рішення набрало
законної сили (а.с. 125). Виходячи з цього,
а також положень ч. 1 ст. 72 КАСУ, ч. 3 ст. 38
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року суд
не може прийняти до уваги твердження
позивача та його представника про
пропуск позивачем строку звернення до
суду.

Також слід зазначити, що з часу
внесення змін до положень п. 2 ч. 1 ст. 161
КАСУ згідно із ЗУ № 2453-VI від 07.07.2010 року
пропущення строку звернення до суду не
є окремою підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову.
Це питання має вирішуватись судом під
час відкриття провадження у справі
відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 107
КАСУ, або в процесі судового розгляду
відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАСУ.

Те, що відповідач, за незалежних
від нього обставин, фактично отримав
кошти за вищезазначеною
цивільно-правовою угодою лише в
лютому 2013 р., тобто поза межами строку,
протягом якого йому надавалася
державна допомога по безробіттю, на
підставі поштового повідомлення про
переказ коштів від 17.02.2013 р., що договір
мав одноразовий характер та одноразову
виплату винагороди, винагорода склала
малозначну суму, не мають юридичного
значення для вирішення спору, оскільки
в даному випадку в період отримання
допомоги по безробіттю відповідач
здійснював іншу діяльність за яку
отримав дохід (п 5.5 Порядку надання
допомоги по безробіттю).

На підставі викладеного суд вважає, що
позов необхідно задовольнити в повному
обсязі.

Враховуючи положення ст. 94 КАС
України судові витрати з відповідача
не стягуються.

Керуючись ст. ст. 6, 69-72, 94, 161, 162, 185, 186
КАС України, Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов Вільногірського міського
центру зайнятості до ОСОБА_2 про
стягнення коштів, виплачених як
допомога по безробіттю - задовольнити в
повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
і/к № НОМЕР_1, уродженця м.
Вільногірська Дніпропетровської
області, який зареєстрований АДРЕСА_1,
на користь Вільногірського міського
центру зайнятості коштів виплачених як
допомога по безробіттю в сумі - 12547,25
грн. (дванадцять тисяч п'ятсот сорок
сім) грн. 25 коп., які підлягають
перерахуванню на р/р № 2837 ГУДКСУ в
Дніпропетровській області МФО 805012, , одержувач Вільногірський
міський центр зайнятості, призначення
платежу: повернення коштів виплачених
як допомога по безробіттю.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня її проголошення до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Вільногірський міський суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

У разі проголошення в судовому
засіданні вступної та резолютивної
частини постанови відповідно до ч.3
ст.160 КАС України, а також у разі
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 КАС Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками. апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного
провадження буде поновлено, то
вважається, що постанова суду не
набрала законної сили.

Копію постанови в повному обсязі
сторони можуть отримати в суді після
24.04.2014 р.

Суддя

Вільногірського міського суду

І.А.Ілюшик