Справа № К/9991/6839/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/6839/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого судді - Черпіцької
Л.Т.Суддів -Розваляєвої Т.С. Маслія
В.І.при секретарі -Кошелєв С.В.за участю
представників:ОСОБА_5 представник
позивача - ОСОБА_6 ОСОБА_7 розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справуза касаційною
скаргоюВінницької міської
радинапостанову Староміського
районного суду м.Вінниці
від 14.12.2010р. та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 25.01.2011р.у справі№ 2а-379/10за
позовомОСОБА_5 доВінницької міської
радитреті особи1. ОСОБА_7, 2.
ОСОБА_8проскасування рішення та
визнання його протиправним

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулась з позовом до
Вінницької міської ради, треті особи
ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання
протиправним та скасування п.п. 1.10, 1.11
рішення Вінницької міської ради від
31.10.2003 р. № 483.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що оскаржуване
рішення прийнято з порушенням закону,
оскільки воно прийнято без вилучення
земельної ділянки у позивача з
користування.

Постановою Староміського районного
суду м.Вінниці від 14.12.2010р., залишеною
без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 25.01.2011р., позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано п. п.
1.10, 1.11 рішення Вінницької міської ради
від 31.10.2003 р. № 483 стосовно безоплатної
передачі у приватну власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_7.

На постанову Староміського районного
суду м. Вінниці від 14.12.2010р. та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2011р.
надійшла касаційна скарга Вінницької
міської ради, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
прийняття нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням виконкому
Вінницької міської ради від 18.10.1990 р. за
№ 244 була відведена в натурі присадибна
ділянка площею 928 кв.м. по АДРЕСА_1 під
індивідуальне будівництво жилого
будинку ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12
в загальне користування у зв'язку із
щільністю забудови.

На підставі зазначеного рішення було
видано акт відведення земельної
ділянки в натурі 14.12.1990р. На виділеній
земельній ділянці позивачка збудувала
житловий будинок, який зазначений в
технічному паспорті, виготовленому КП
«ВМБТІ» від 03.09.2009р. під літерою «Ж»,
погріб «п/Ж», П поверх житлового
будинку «м/Ж1», гараж «Ж1». Згідно
висновку фахівця будівельно-технічної
експертизи, виготовленої Подільським
центром судових експертиз, збудовані
позивачкою житловий будинок «Ж»,
погріб «п/Ж», П поверх житлового
будинку «мЖ1», гараж «Ж1», погріб «п/Ж1»
відповідають архітектурним,
будівельним, санітарним, протипожежним
нормам.

Згідно рішення третейського суду від
25.07.2002р. договір купівлі-продажу 19/50
часток жилого будинку з відповідною
часткою господарських будівель, що по
АДРЕСА_1 від 15.07.2002 р. між ОСОБА_11 та
ОСОБА_8 визнаний дійсним. Визнано за
ОСОБА_8 за вказаним договором право
власності на 19/50 часток жилого будинку
з відповідною часткою господарських
будівель, що по АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу від
26.05.1999 р. ОСОБА_7 є власницею 1/10 частини
будинковолодіння, що в АДРЕСА_1

Рішенням Вінницької міської ради від
31.10.2003 р. № 483 було передано безоплатно в
приватну власність земельну ділянку,
яка розташована по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд: ОСОБА_8 - площею 610 кв.м. та
земельної ділянки площею 24 кв.м. в
спільну власність з ОСОБА_7 для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
ОСОБА_7 - площею 317 кв.м. для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.

На підставі оскаржуваних пунктів
рішення Вінницької міської ради від
31.10.2003 р. № 483 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 отримали
державні акти на право власності на
земельні ділянки.

Суди попередніх інстанції розглядаючи
справу та задовольняючи позовні вимоги
дійшли висновку, що оскаржувані пункти
рішення Вінницької міської ради від
31.10.2003р. № 483 не відповідають закону а
саме ч.5 ст. 116 ЗК України, оскільки
прийняті без вилучення землі у
позивача з користування.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій,
враховуючи наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 116 Земельного
кодексу України (в редакції станом на
час прийняття оскаржуваного рішення)
надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Порядок вилучення земельних ділянок
передбачений статтею 149 ЗК України,
відповідно до якої земельні ділянки,
надані у постійне користування із
земель державної та комунальної
власності, можуть вилучатися для
суспільних та інших потреб за рішенням
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування. Вилучення
земельних ділянок провадиться за
згодою землекористувачів на підставі
рішень Кабінету Міністрів України,
Ради міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевих державних
адміністрацій, сільських, селищних,
міських рад відповідно до їх
повноважень.

Таким чином, вірним є висновок судів
попередніх інстанцій щодо
неправомірності дій Вінницької
міської ради, пов'язаних з наданням
земельної ділянки без її належного
вилучення.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Вінницької міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Староміського районного
суду м. Вінниці від 14.12.2010р. та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2011р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: