Справа № 812/1814/14
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1814/14

Суддя Луганського окружного
адміністративного суду Борзаниця С.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області Корюк
Тетяни Василівни про визнання
протиправними дій, скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_1 до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області Корюк
Тетяни Василівни про визнання
протиправними дій, скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на наступне. 18 листопада 2013
року Жовтневим районним судом м.
Луганська було прийнято рішення по
справі №435/6626/13-ц, відповідно до якого
за позивачем було визнано право
власності на гараж, розташований за
адресою: АДРЕСА_1. 17 січня 2014 року
позивачем було отримано технічний
паспорт на вказаний гараж. 11 лютого 2014
року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції із заявою
для проведення реєстрації права
власності на вищевказаний гараж на
підставі судового рішення.

12 лютого 2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції
Луганської області Корюк Тетяною
Василівною за результатами розгляду
заяви позивача було прийнято рішення
№10865136 про відмову в державній
реєстрації права власності на підставі
ст. 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та п.п. 16, 23
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Позивач не згоден з таким рішенням
відповідача, оскільки вважає, що
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська по справі №435/6626/13-ц є
правовстановлюючим документом, який
повинен надаватись для здійснення
державної реєстрації права власності
на спірний об'єкт нерухомого майна та є
підставою для реєстрації права
власності на таке майно.

На підставі вищевикладеного
позивач просив:

- визнати незаконними дії
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області Корюк
Тетяни Василівни щодо прийняття
рішення №10865136 від 12.02.2014;

- визнати протиправним та
скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції
Луганської області Корюк Тетяни
Василівни №10865136 від 12.02.2014 про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень;

- зобов'язати державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції
Луганської області здійснити
реєстрацію права власності на гараж
АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог з урахуванням наданих
сторонами доказів, оцінивши докази
відповідно до вимог ст.69-72 КАС України,
суддя прийшов до наступного.

Відповідно до статті 182 Цивільного
кодексу України право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість і
правочинів щодо нерухомості є
публічною, здійснюється відповідним
органом, який зобов'язаний надавати
інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість або правочинів щодо
нерухомості, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення держаної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень регулюється нормами Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону систему органів
державної реєстрації прав становлять:
Міністерство юстиції України;
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
державної реєстрації прав; органи
державної реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку.

Згідно пункту 3 Положення про
Міністерство юстиції України,
затвердженого указом Президента
України від 06.04.2011 року №395/2011,
формування і забезпечення реалізації
політики з питань державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень є одним з основних завдань
Міністерства юстиції України.

Пунктом 7 цього Положення також
закріплено, що Мін'юст України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через утворені в установленому порядку
головні управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, в областях,
містах Києві та Севастополі, а також
районні, районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні,
міжрайонні управління юстиції.

Процедура проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав визначаються також Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року №703 (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку державну
реєстрацію прав шляхом внесення
записів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно проводять орган
державної реєстрації прав та нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно.

Згідно статті 2 Закону, державною
реєстрацією речових прав на нерухоме
майно є офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 15 Закону, державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в такому порядку: 1)
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Згідно ч.7 ст.16 Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Відповідно до п.10 Порядку заявник разом
із заявою про державну реєстрацію
подає органові державної реєстрації
прав, нотаріусові необхідні для такої
реєстрації документи, визначені цим
Порядком, їх копії, документ, що
підтверджує внесення плати за надання
витягу з Державного реєстру прав, та
документ про сплату державного мита.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно п. 4 ст. 24 Закону у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо: подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Відповідно до п. п. 27, 28 Порядку
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є:

1) укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат;

2) свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат;

3) свідоцтво про право на спадщину,
видане нотаріусом або консульською
установою України, чи його дублікат;

4) свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
видані нотаріусом, чи їх дублікати;

5) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане державним
реєстратором відповідно до цього
Порядку;

6) свідоцтво про право власності, видане
органом приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

7) свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком;

8) рішення про закріплення нерухомого
майна на праві оперативного управління
чи господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;

9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою;

10) рішення суду, що набрало законної
сили, щодо права власності та інших
речових прав на нерухоме майно;

11) ухвала суду про затвердження
(визнання) мирової угоди;

12) заповіт, яким встановлено сервітут
на нерухоме майно;

13) закон, яким встановлено сервітут на
нерухоме майно;

14) рішення уповноваженого законом
органу державної влади про повернення
об'єкта нерухомого майна релігійній
організації;

15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність;

16) інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

Для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно заявник, крім
документів, що зазначені у пункті 27
цього Порядку, подає копії документів,
що зазначені в пункті 9 цього Порядку
(крім документа, що посвідчує посадову
особу органу державної влади або
органу місцевого самоврядування).

Статтею 5 Закону встановлено, що у
Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на
земельні ділянки, а також на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких
неможливе без їх знецінення та зміни
призначення, а саме: підприємства як
єдині майнові комплекси, житлові
будинки, будівлі, споруди (їх окремі
частини), квартири, житлові та
нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено
прийняття в експлуатацію об'єкта
нерухомого майна, державна реєстрація
прав на такий об'єкт проводиться після
прийняття його в експлуатацію в
установленому законодавством порядку.

Суддею встановлено, що рішенням
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 18.11.2013 у справі №435/6626/13-ц було
визнано за ОСОБА_1 право власності на
гараж, розташований за адресою:
АДРЕСА_1. Вказане рішення суду набрало
законної сили (а.с.7).

На підставі прийнятого рішення суду
11.02.2014 позивач звернувся до відповідача
із заявою про проведення державної
реєстрації права власності на гараж,
розташований за адресою: АДРЕСА_1. За
результатами розгляду заяви позивача,
керуючись ст. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та п.п. 16,
23 Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
державний реєстратор прийняв рішення
№10865136 від 12.02.2014 про відмову у
державній реєстрації права власності
на вищевказаний гараж (а.с.11).

Суддею встановлено, що відповідно до
ст. 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» однією з підстав
для проведення державної реєстрації
прав є рішення судів, що набрали
законної сили. Крім того, відповідно до
п. 27 Порядку державної реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень
рішення суду, що набрало законної сили,
щодо права власності та інших речових
прав на нерухоме майно є документом,
який підтверджує виникнення права
власності на нерухоме майно.

З матеріалів справи встановлено, що
відповідач відмовив позивачу в
державній реєстрації права власності
на гараж, розташований за адресою:
АДРЕСА_1, на підставі того, що подані
позивачем документи не відповідають
вимогам та не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.
Позивачем відповідно до положень
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень були надані в
повному обсязі документи для
реєстрації права власності на гараж,
всі документи відповідали вимогам,
передбаченим ст. 17 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень». Крім
того, на підтвердження виникнення
права власності на гараж позивачем
було надано рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 18.11.2013 у
справі №435/6626/13-ц, яке набрало законної
сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Таким
чином, обставини щодо виникнення у
позивача права власності на гараж,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
доказуванню не підлягають. Тобто, у
відповідача були в наявності підстави,
передбачені ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», а саме:
наявність судового рішення, яке
набрало законної сили, для проведення
державної реєстрації права власності
за позивачем на вказаний гараж.
Внаслідок чого, позовні вимоги про
скасування рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції
Луганської області Корюк Тетяни
Василівни №10865136 від 12.02.2014 про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про визнання
протиправним рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції
Луганської області Корюк Тетяни
Василівни №10865136 від 12.02.2014 про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень задоволенню не підлягають,
оскільки відповідач діяв у
відповідності до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та в
межах повноважень, передбачених ст. 24
цього Закону.

Позовні вимоги про визнання
незаконними дій державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції
Луганської області Корюк Тетяни
Василівни щодо прийняття рішення
№10865136 від 12.02.2014 також задоволенню не
підлягають, оскільки державний
реєстратор відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 9
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» має право
приймати рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Відповідно до положень статті 162 КАС
України при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову
про:

1) визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його
положень із зазначенням способу його
здійснення;

2) зобов'язання відповідача вчинити
певні дії;

3) зобов'язання відповідача утриматися
від вчинення певних дій;

4) стягнення з відповідача коштів;

5) тимчасову заборону (зупинення)
окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян;

6) примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян;

7) примусове видворення іноземця чи
особи без громадянства за межі України;

8) визнання наявності чи
відсутності компетенції
(повноважень) суб'єкта владних
повноважень.

Під час розгляду справи було
встановлено, що позивач в повному
обсязі надав відповідачу документи
разом із заявою про реєстрацію права
власності на гараж, внаслідок чого
відсутні підстави для зобов'язання
відповідача повторно розглянути
питання щодо реєстрації права
власності на гараж. Таким чином, суддя
вважає за необхідне зобов'язати
Реєстраційну службу Луганського
міського управління юстиції
Луганської області зареєструвати за
ОСОБА_1 право власності на гараж,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 71, 87, 94,
105, 158-163, Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Луганського міського управління
юстиції Луганської області Корюк
Тетяни Василівни про визнання
протиправними дій, скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії задовольнити
частково.

Скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Луганського
міського управління юстиції
Луганської області Корюк Тетяни
Василівни №10865136 від 12.02.2014 про відмову
в державній реєстрації права власності
на гараж, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Зобов'язати державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Луганського міського
управління юстиції Луганської області
Корюк Тетяну Василівну зареєструвати
за ОСОБА_1 право власності на гараж,
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі
36,54 грн. (тридцять шість гривень 54
копійки).

Постанова суду може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції у разі її прийняття в
письмовому провадженні подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

Суддя
С.В. Борзаниця