Справа № 2270/6311/12
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Київ К/800/25647/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Запорізькій
області на постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 26 березня 2013 року

у справі № 2270/6311/12

за позовом Виконавчого комітету
Славутської міської ради

до Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області

треті особи Публічне
акціонерне товариство «Славутський
комбінат «Будфарфор», Славутське
управління водопровідно -
каналізаційного господарства

про визнання
незаконними та скасування пунктів
вимоги

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2012 року Виконавчий комітет
Славутської міської ради звернувся до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області, треті особи:
Публічне акціонерне товариство
«Славутський комбінат «Будфарфор»
(далі - ПАТ «СК «Будфарфор»), Славутське
управління водопровідно -
каналізаційного господарства, про
визнання незаконними та скасування
пунктів 4, 5, 8 вимоги від 05.09.2012 №08-08-15/8461.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11.01.2013 у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013
рішення суду першої інстанції
скасовано в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
визнання незаконними та скасування
пункту 4 та частково пункту 5 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області 05.09.2012 №08-08-15-15/8461
та прийнято нове рішення в цій частині -
про задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано пункт 4
вимоги Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області від
05.09.2012 №08-08-15-15/8461.

Визнано протиправним та скасовано
пункт 5 вимоги Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області від
05.09.2012 №08-08-15-15/8461 в частині
зобов'язання Виконавчого комітету
Славутської міської ради звернутись до
осіб, які розповсюджують рекламу, з
пропозицією укладення договорів на
тимчасове користування місцями
розташування рекламних засобів в сумі
10 995,08 грн.

У решті постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
11.01.2013 залишено без змін.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням
суду апеляційної інстанції в частині
задоволеного позову, ДФІ в Запорізькій
області оскаржила його у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції в частині задоволеного
позову з мотивів порушення цим судом
норм матеріального та процесуального
права, залишивши в силі рішення суду
першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що судом апеляційної
інстанції не враховано розмір
загальної вартості будівництва
виробничого цеху №6, яка склала 81 787 900,00
грн., виходячи з якої 5% пайової участі
ПАТ «СК «Будфарфор» повинна становити 4
089 394,88 грн., тоді як третя особа (ПАТ «СК
«Будфарфор») сплатило лише 3 600 000,00 грн.

Також касатор вважає рішення суду
апеляційної інстанції щодо часткового
скасування пункту 5 вимоги
необґрунтованим, оскільки не
зрозуміло, яким чином отримано суму 10
995,08 грн., на яку позивача зобов'язано
укласти договори на розповсюдження
реклами.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку про те, що касаційна
скарга підлягає відхиленню з огляду на
таке.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що за результатом
проведеної відповідачем ревізії
фінансово-господарської діяльності
Виконавчого комітету Славутської
міської ради за період з 01.01.2010 по 01.07.2012,
складено акт від 27.07.2012 №08-21/16, на
підставі якого, відповідачу виставлено
вимогу від 05.09.2012 №08-08-15-15/8461.

Пунктом 4 вимоги зазначено, що в
порушення абзацу 4 розділу 4 Порядку
залучення коштів замовників
(забудовників) на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м. Славута,
затвердженого рішенням міської ради м.
Славута від 27.05.2009, через укладення
договору із ЗАТ «Славутський комбінат
«Будфарфор» по заниженому розміру
кошторисної вартості будівельних
робіт по будівництву виробничого цеху
№6 (72 000,0 тис. грн. замість 81 787,9 тис. грн.),
спеціальним фондом міського бюджету
недоотримано коштів пайової участі
замовників у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфрастуктури на суму 489 390,00 грн. У
зв'язку з виявленим, позивача
зобов'язано звернутись до ЗАТ
«Славутський комбінат «Будфарфор» з
пропозицією внести зміни до договору
про сплату залучених коштів
замовників, в частині приведення
істотних умов договору у відповідність
до рішення міської ради від 27.05.2009 щодо
збільшення розміру кошторисної
вартості будівельних робіт по
будівництву виробничого цеху №6 до 81
787,9 тис. грн. та відповідно збільшення
коштів пайової участі на суму 489 390,00
тис. грн., а в разі відмови - звернутися
до суду з позовом щодо зміни умов
договору про сплату залучених коштів
замовників, в частині приведення
істотних умов договору у відповідність
рішенню міської ради від 27.05.2009;

- пунктом 5 вимоги встановлено, що
внаслідок неукладення договорів в
порушення Правил розміщення
зовнішньої реклами у м. Славута та
Положення про порядок оплати за
тимчасове користування місцями
розташування рекламних засобів у м.
Славута, затверджених рішенням міської
ради від 10.09.2010, загальним фондом
міського бюджету недоотримано плати за
тимчасове користування місцями для
розміщення об'єктів зовнішньої реклами
в загальній сумі 56 470,00 грн., у зв'язку з
чим позивача зобов'язано звернутись до
осіб, які розповсюджують рекламу, з
пропозицією укладення договорів на
тимчасове користування місцями
розташування рекламних засобів та
відшкодувати недоотриманих коштів; у
разі відмови розповсюджувачів реклами
від укладення договорів забезпечити
проведення демонтажу об'єктів
зовнішньої реклами та стягнення
недоотриманих коштів за рахунок винних
осіб;

Судами попередніх інстанцій
установлено, що рішенням Славутської
міської ради від 27.05.2009 №9-31/2009
затверджено порядок залучення коштів
замовників (забудовників) на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфрастуктури м. Славута, а також
розміри цільових внесків замовників,
що мають сплачуватись залежно від
функціонального призначення об'єкта
будівництва. Цим порядком визначено, що
розмір пайової участі не підлягає
зменшенню на суму витрат, понесених
Замовником на підключення об'єкту до
існуючих об'єктів інженерної
інфраструктури міста в межах земельної
ділянки, наданої Замовнику (або до
першого колодязя). Вартість робіт по
підключенню інженерних мереж за межами
його земельної ділянки (або після
першого колодязя) повинна
враховуватись у встановлену суму
пайової участі. Додатком 3 до рішення
визначено, що розмір цільових коштів
замовників, що мають сплачуватись в
залежності від функціонального
призначення об'єкта будівництва
складає для об'єкта
виробничо-господарського призначення -
5 % .

Відповідно до пункту 2.2.1 Договору від
16.02.2011 №01-2011 ЗАТ «Славутський комбінат
«Будфарфор» зобов'язався перерахувати
кошти на розвиток
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури по об'єкту будівництво
цеху №6 по вул. Козацька, 136 в сумі 3 600
000,00 грн.

Загальна кошторисна вартість об'єкта
складає 255 372 088,16 грн. При обрахунку
пайової участі не враховувались:
державні платежі (в т.ч. ПДВ,
комунальний податок - 54 653 611,40 грн.),
вартість обладнання (118 930 579,30 грн.). При
зменшенні загального кошторису на
зазначені суми отримано вартість 81 787
897,50 грн. (вартість будівельних робіт). З
останньої суми вираховувались 5%
пайової участі, що складає 4 089 394,88 грн.,
які, на думку ДФІ в Запорізькій області,
повинні були сплачуватись ПАТ «СК
«Будфарфор».

Судом апеляційної інстанції
установлено, що різниця сум в розмірі 489
394,00 грн. (4 089 394 - 3 600 000), яка є спірною,
була використана на підключення
інженерних мереж поза межами
будівельного майданчика (на дану суму
були здійснені будівельні роботи по
прокладанню зливової каналізації).

Зазначена у договорі про сплату
залучених коштів замовників від 16.02.2011
№ 01-2011 3 600 000,00 грн. сплачена до міського
бюджету.

Вважаючи, що третьою особою - ПАТ «СК
«Будфарфор» недоплачено кошти у
розмірі 489 394,00 грн., ДФІ в Запорізькій
області прийняла пункт 4 вимоги від
05.09.2012 №08-08-15-15/8461.

Стосовно пункту 5 вимоги відповідача,
судом апеляційної інстанції
установлено наступне.

Ревізією встановлено, що в наслідок не
укладення договорів на розміщення
реклами в порушення Правил розміщення
зовнішньої реклами у м. Славута та
Положення про порядок оплати за
тимчасове користування місцями
розташування рекламних засобів у м.
Славуті, затверджених рішенням міської
ради від 10.09.2010 36-46/2010, загальним фондом
міського бюджету недоотримано плати за
тимчасове користування місцями для
розміщення об'єктів зовнішньої реклами
в загальній сумі 56 470,00 грн.

Судом апеляційної інстанції
установлено, що рекламні засоби,
зазначені в реєстрі зовнішньої реклами
типу біг-борд станом на 01.07.2012 у пунктах
12 та 23, місце розташування яких
зазначене як вул. Соборності (на мосту)
розташовані на огорожі ПАТ «Славутский
пивоварний завод», що підтверджується
довідкою останнього від 16.11.2012 №463 та
схемою розміщення рекламного засобу по
вул. Соборності. Оскільки вказані
рекламні конструкції розташовані на
території, яка належить на праві
приватної власності ПАТ «Славутський
пивоварний завод», суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що плата за
тимчасове користування місцем
розміщення рекламного засобу на
вказані рекламні конструкції не
повинна нараховуватись.

На підставі викладеного, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що сума, нарахована в пункті 12 реєстру
об'єктів зовнішньої реклами типу
біг-борд станом на 01.07.2012, а саме 3 484,15
грн. є необґрунтованою та не повинна
враховуватись.

Крім того, судом апеляційної інстанції
установлено, що рекламні конструкції,
зазначені в пунктах 4 та 5 реєстру
об'єктів зовнішньої реклами типу
біг-борд станом на 01.07.2012, розташовані
по вул. Приміська (біля кафе «Пролісок»)
та перехрестя вул. Приміська та вул.
Острозька (біля Склозаводу). Оскільки
вул. Приміська «співпадає з дорогою
республіканського значення Р-05
Городище-Рівне-Староконстянтинів,
рекламні конструкції потрапляють в
смугу відведення даної дороги, ширина
якої складає 50 м від осі дороги в кожну
сторону. Таким чином, землі в смузі
відведення даної дороги знаходяться в
користуванні Хмельницького
«Облавтодору» і відповідно до пункту
3.25 Правил на такі конструкції плата не
нараховується, і, як наслідок,
нарахування відповідачем втрат по цих
конструкціях в сумі 3 414,06+4 096,87=7 510,93 грн.
є необгрунтованим.

Скасовуючи частково рішення суду
першої інстанції та приймаючи рішення
в частині задоволеного позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що пункт 4 та частково пункт 5 (на суму 10
995,08 грн.) є неправомірними та
підлягають скасуванню.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаним
обґрунтованим висновком суду
апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 27-1
Закону України «Про планування і
забудову територій» (чинного на час
виникнення спірних відносин) створення
і розвиток інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населених
пунктів належить до відання
відповідних органів місцевого
самоврядування.

Замовник, який має намір здійснити
будівництво об'єкта містобудування у
населеному пункті, зобов'язаний взяти
участь у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту, крім
випадків, передбачених частиною
четвертою цієї статті.

Пайова участь (внесок) замовника у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту
полягає у відрахуванні замовником
після прийняття об'єкта в експлуатацію
до відповідного місцевого бюджету
коштів для забезпечення створення і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури населеного
пункту.

Величина пайової участі (внеску)
замовника у створенні
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту
визначається у договорі, укладеному з
органом місцевого самоврядування,
відповідно до встановленого органом
місцевого самоврядування розміру
пайової участі (внеску) замовника від
загальної кошторисної вартості
будівництва (реконструкції) об'єкта
містобудування, визначеної згідно з
державними будівельними нормами, без
урахування витрат з придбання та
виділення земельної ділянки,
звільнення будівельного майданчика
від будівель, споруд та інженерних
мереж, влаштування внутрішньо- та
позамайданчикових інженерних мереж і
споруд та транспортних комунікацій.

Ураховуючи, що судом апеляційної
інстанції установлено використання
спірної суми 489 394,00 грн., яка є складовою
загальної вартості об'єкта у розмірі 81
787 897,50 грн., на підключення інженерних
мереж поза межами будівельного
майданчика, суд касаційної інстанції,
зважаючи на положення викладеної
статті 27-1 Закону України «Про
планування і забудову територій»,
вважає правильним висновок суду
апеляційної інстанції щодо
неправомірності пункту 4 вимоги від
05.09.2012 №08-08-15/8461.

Як установлено судом апеляційної
інстанції, відповідно до підпункту 1.1
пункту 1 Правил розміщення зовнішньої
реклами у м. Славута, затверджених
рішенням Славутської міської ради від
10.09.2010 №6-46/2010, правила розміщення
зовнішньої реклами у м. Славута
регулюють відносини, що виникають у
зв'язку з розміщенням зовнішньої
реклами у місті Славута, та визначають
порядок надання дозволів на розміщення
реклами. Дія правил поширюється на всю
територію міста Славута, включаючи
розташування спеціальних конструкцій
на будинках і спорудах, просто неба, на
міських вулицях (дорогах), площах, тощо,
у зелених зонах, на елементах вуличного
обладнання, будівлях та інших об'єктах
(місцях розташування рекламного
засобу), незалежно від форм власності
та відомчого підпорядкування.
Предметом регулювання Правил є порядок
розміщення об'єктів зовнішньої
реклами. Плата за розміщення
зовнішньої реклами справляється з
місць, що перебувають у комунальній
власності шляхом укладання договорів
на тимчасове користування місцями
розташування спеціальних конструкцій.

Відповідно до пункту 3.25 Правил
розміщення зовнішньої реклами у м.
Славута плата за тимчасове
користування місцем розташування
рекламних засобів, що перебуває у
комунальній власності, встановлюється
у порядку, визначеному Положенням про
порядок оплати за тимчасове
користування місцями розташування
рекламних засобів у м. Славута, а
місцем, що перебуває у державній або
приватній власності - на договірних
засадах з його власником, або
уповноваженим ним органом (особою).

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується з обґрунтованим
висновком суду апеляційної інстанції
щодо відсутності правових підстав для
зобов'язання позивача укласти договори
на тимчасове користування місцем
розташування рекламних засобів та
забезпечити повернення коштів у сумі 10
995,08 грн. по об'єктах реклами, які
перебувають у місцях, що не належать
громаді міста Славута.

Отже, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваного
судового рішення суду апеляційної
інстанції в частині задоволеного
позову.

Згідно з частиною третьою статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області
відхилити.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 26 березня
2013 року в частині задоволеного позову в
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 2391 КАС
України.