Справа № 2а-0370/889/11
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року Справа № 40612/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

представника відповідача
Зуєва А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року у справі за його позовом до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2011 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП)
звернувся до суду з адміністративним
позовом, у якому просив скасувати
рішення Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції (далі - ОДПІ) №
від 20 вересня 2010 року про
застосування до нього штрафних
(фінансових) санкцій на суму 28388,75 грн.
за порушення пп. 2.2 та 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України № 637 від
15.12.2004 року (далі - Положення № 637).

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року у справі № 2а/0370/93/11 в задоволенні
позову було відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ФОП
просив зазначене судове рішення
скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову. Апеляційну скаргу
обґрунтовув тим, що перевіркою
встановлено, що всі операції на суму
28388,75 грн. на виконання п. 1, 2, 3 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» буди проведені
через належним чином зареєстрований
РРО, видані споживачам відповідні чеки
та в кінці робочого дня роздруковані
фіскальні звітні чеки форми «Z», і
вклеєні в книгу обліку розрахункових
операцій до РРО із проведенням
відповідних записів у даній КОРО.

Апелянт вважає, що несвоєчасна
реєстрація КОРО не свідчить про не
оприбуткування готівки, а вказує лише
на використання КОРО з порушенням її
реєстрації.

У ході апеляційного розгляду
представник відповідача заперечив
обґрунтованість поданої апеляційної
скарги, просив залишити оскаржуване
судове рішення без змін.

Позивач у судове засідання
апеляційного суду не прибув, що не
перешкоджає розгляду справи на
підставі ч. 4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відмовляючи в задоволенні позову ФОП,
суд першої інстанції виходив із того,
що Луцькою ОДПІ проведено перевірку за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій господарської
одиниці НОМЕР_1 в АДРЕСА_1, що належить
ФОП ОСОБА_2, за результатами якої
складено акт від 7 вересня 2010 року та
винесене на його підставі рішення №
від 20 вересня 2010 року, яким
відповідно до п. 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995
року до позивача застосовані штрафні
санкції в розмірі 28388,75 грн.

Перевіркою ФОП встановлено порушення
позивачем пунктів 2.2, 2.6 глави 2
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
року № 637, а саме несвоєчасне
оприбуткування готівкової виручки у
відповідній книзі обліку
розрахункових операцій (далі - КОРО)
зареєстрованої 30.06.2010 року, а саме:
виручка за 08.06.10 року № 0427 на суму 266,45
грн.; 09.06.10 року № 0428 на суму 246,90 грн.;
10.06.10 року № 0429 на суму 280,90 грн.; 11.06.10
року № 0430 на суму 26335 грн.; 12.06.10 року №
0431 на суму 216,65 грн.; 13.06.10 року № 0432 на
суму 249,55 грн.; 14.06.10 рок № 0433 на суму 268,15
грн.; 15.06.10 року № 0434 на суму 256,75 грн.;
16.06.10 року № 0435 на суму 245,70 грн.; 17.06.10
року № 0436 на суму 259,85 грн.; 18.06.10 року №
0437 на суму 232,25 грн.; 19.06.10 року № 0438 на
суму 246,45 грн.; 20.06.10 року № 0439 на суму 261,50
грн.; 21.06.10 року № 0440 на суму 263,25 грн.;
22.06.10 року № 0441 на суму 273,25 грн.; 23.06.10
року № 0442 на суму 265,20 грн.; 24.06.10 року №
0443 на суму 316,25 грн.; 25.06.10 року № 0444 на
суму 269,50 грн.; 26.06.10 року № 0445 на суму 288,65
грн.; 27.06.10 року № 0446 на суму 249,50 грн.;
28.06.10 року № 0447 на суму 204,50 грн.; 29.06.10
року № 0448 на суму 252,75 грн. у день її
надходження в сумі 5677,75 грн.

Судом безспірно встановлено, що в КОРО
№ -Р/3, зареєстрованої 30 червня 2010
року, позивачем забезпечено зберігання
фіскальних звітних чеків за зазначений
період на суму 5677,75 грн.

При цьому, суд дійшов висновку, що
позивачем не забезпечено зберігання
фіскальних звітних чеків у належним
чином зареєстрованій книзі обліку
розрахункових операцій.

Таким чином, на думку суду першої
інстанції, рішення Луцької ОДПІ №
від 20 вересня 2010 року, яким
відповідно до пункту 1 Указу Президента
України «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» від 12.06.1995
року до позивача застосовані штрафні
санкції в розмірі 28388,75 грн. є
правомірним, а тому позовні вимоги про
його скасування задоволенню не
підлягають.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, не
відповідають фактичним обставинам
справи і нормам матеріального права з
огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, на думку
відповідача, позивачем не забезпечено
зберігання фіскальних звітних чеків у
належним чином зареєстрованій книзі
обліку розрахункових операцій,
оскільки згадана книга ОРО
зареєстрована у податковому органі
лише 30 червня 2010 року.

На переконання апеляційного суду
наведене дає підстави для висновку про
те, що позивачем фактично порушені
вимоги Порядку реєстрації та ведення
книг обліку розрахункових операцій
(щодо використання незареєстрованої
книги обліку розрахункових операцій), а
не приписи Положення № 637.

Так, згідно з пп. 2.2 п. 2 Положення № 637
підприємства (підприємці) здійснюють
розрахунки готівкою між собою і з
фізичними особами (громадянами
України, іноземцями, особами без
громадянства, які не здійснюють
підприємницької діяльності) через касу
як за рахунок готівкової виручки, так і
за рахунок коштів, одержаних із банків.
Зазначені розрахунки проводяться
також шляхом переказу готівки для
сплати відповідних платежів.

Підприємства (підприємці) здійснюють
облік операцій з готівкою у
відповідних книгах обліку.

Відповідно до пп. 2.6 п. 2 Положення № 637
уся готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій
(РРО) або використанням розрахункових
книжок (РК) оприбуткуванням готівки є
здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

При цьому абзацом другим пункту 4.2
вказаного Положення визначено, що
фізичні особи-підприємці касової книги
не ведуть.

Підпунктом 7.5 Порядку реєстрації та
ведення книг обліку розрахункових
операцій і розрахункових книжок,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
01.12.2000 року № 614 (далі - Порядок),
передбачено, що використання КОРО,
зареєстрованої на господарську
одиницю, передбачає:

- наявність КОРО на місці проведення
розрахунків, де встановлено РРО;

- підклеювання фіскальних звітних
чеків на відповідних сторінках КОРО;

- щоденне виконання записів про рух
готівки та суми розрахунків, при цьому
дані за сумами, отриманими від покупців
(клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцям (клієнтам), записуються
окремо.

Таким чином, на думку апеляційного
суду, оскільки норми п. 2.6. Положення №
637 до позивача не підлягають
застосуванню, то зазначення
відповідачем у оспорюваному рішенні
такої підстави застосування
фінансових санкцій є необґрунтованим,
санкції на підставі Указу Президента
України №436/95 від 12.06.1995 «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм регулювання обігу
готівки» застосовані неправомірно і
рішення ОДПІ № від 20 вересня 2010
року підлягає скасуванню.

При цьому, відповідно до п. 3 ст. 17 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» за використання
незареєстрованих книг обліку
розрахункових операцій передбачена
відповідальність у вигляді штрафу у
розмірі двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, однак
відповідачем такі санкції у
встановленому законом порядку до
позивача застосовані не були.

Таким чином, оскільки при вирішенні
даного публічно-правового спору судом
першої інстанції було допущено
порушення норм матеріального права, а
мотиви, з яких виходив суд під час
ухвалення свого рішення, не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 20 квітня 2011
року у справі № 2а/0370/93/11 скасувати та
прийняти нову, якою позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції від 20 вересня 2010
року № .

Присудити з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 5 (п'ять) грн. 10 коп. судових
витрат.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук

Постанова у повному обсязі складена 17
квітня 2014 року.