Справа № 872/15677/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 березня 2014 рокусправа № 804/2124/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - Земляний О. Ю. (дов.
від 25.12.2013 р.)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2013 року

у справі № 804/2124/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВЕРІСА»

до Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень.,-

встановила:

ТОВ «Веріса» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції в Амур-Нижньодніпровському
районі м. Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просило скасувати податкові
повідомлення-рішення: № від
21.01.2013, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 60480грн.; № від 21.01.2013,
яким позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 1821001,25 грн.; № від
21.01.2013, яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість по декларації з
податку на додану вартість за 9 місяців
2012 року у розмірі 20199грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
помилковістю висновків податкового
органу про порушення підприємством
податкового законодавства під час
здійснення операцій з іноземною
валютою, а також операцій з
купівлі-продажу літаків. Позивач
зазначає, що в разі здійснення 100%
передплати нерезиденту за поставку
товару визначення та облік курсових
різниць по товарній заборгованості
(немонетарна стаття) не здійснюється,
оскільки заборгованість не є грошовою,
тому у позивача відсутні правові
підстави для врахування прибутку
(позитивного значення курсових
різниць) у складі доходів платника
податку у відповідних звітних
податкових періодах при повернення
суми передплати. Також позивач
зазначає, що він не допускав завищення
від'ємного значення з ПДВ, оскільки
придбані літаки використовувались ним
у господарській діяльності, висновок
відповідача про порушення пункту 198.5
статті 198 Податкового кодексу України є
незаконним.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2013 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення від 21 січня 2013
року №, №, №.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу (т.2 ст.43) в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
угода, укладена позивачем із компанією
«Kalten Trade S. A.», не спрямована на
отримання прибутку, оскільки позивачем
не доведено використання придбаного
товару за контрактом з вищевказаним
контрагентом у господарській
діяльності. Відповідач вказує, що той
факт, що грошові кошти за контрактом з
компанією «Kalten Trade S. A.» повернулись у
повному обсязі, свідчить про погашення
заборгованості вказаної компанії
грошовими коштами, відтак
заборгованість, яка погашена грошовими
коштами, відноситься до монетарної
статті та підлягає перерахунку з
розрахунком курсових різниць. Також,
відповідач вказує, що проведеною
перевіркою встановлено, що позивач не
здійснював діяльності, направленої на
отримання прибутку від надання
придбаних літаків в оренду.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений судом
належним чином.

Представник позивача в судовому
засіданні просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, внаслідок
наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2009 по
30.09.2012, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2009 по
30.09.2012, за результатами якої складений
акт №5570/22-2/36096017 від 25.12.2012 (т.1 а.с.9).

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.153.8 ст.153,
п.п.153.1.3 п.153.1 ст.153 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток у періоді, що
перевірявся, на загальну суму 84 575 грн.,
в т. ч. у 3 кварталі 2010 р. на 1500,00 грн., у 1
кварталі 2011 року на 10215 грн., у 3 кварталі
2011 року на 6325 грн., у 4 кварталі 2011 року
на 3680 грн., у кварталі 2012 року на 8512 грн.,
у 2 кварталі 2012 року на 40824 грн., у 3
кварталі 2012 року на 13519 грн.;

порушення п.198.5 ст.198 153 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено від'ємне значення з ПДВ (рядок
24 декларації з ПДВ) за вересень 2012 р. у
розмірі 20199 грн. та занижено ПДВ у
розмірі 1456801 грн.

На підставі акту перевірки та з
урахуванням результатів розгляду
поданих позивачем заперечень на акт
перевірки від 25.12.2012 (лист ДПІ від 16.01.2013
№ 1004/10/22-0) відповідачем прийнято
податкові повідомлення-рішення:

- № від 21.01.2013, відповідно до
якого збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 60480,00 грн., в тому числі за
основним платежем - 48384 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 12096
грн.;

- № від 21.01.2013, відповідно до
якого збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів на загальну суму 1 821
001,25 грн., в тому числі за основним
платежем - 1456801 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 364200,25 грн.;

- № від 21.01.2013, відповідно до
якого зменшено розмір від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за 9 місяців 2012 року у розмірі
20199 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про помилковість висновків
податкового органу.

Стосовно обов'язку відображення у
складі доходів позитивного значення
курсових різниць.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (Покупець) та компанією «Kalten
Trade S. A.» (Продавець) укладений
зовнішньоекономічний контракт №ST-01/13
від 04.01.2012, відповідно до умов якого
Продавець продає, а Покупець придбає на
умовах поставки СІР Дніпропетровськ,
Інкотермс 2000, протягом 2012 року ПЕТФ
(поліетилентерефталат) у кількості 43244
метричних тони. Загальна вартість
товару складає 72 000 000,00 доларів США
(п.2.2. договору). Відповідно до п.2.4
контракту Покупець здійснює оплату,
зокрема, шляхом 100% передоплати.

Відповідно до меморіального ордеру від
19.01.2012 позивачем з валютного рахунку
здійснена передплата у розмірі 72000000,00
доларів США (575265600,00 грн.) на рахунок
компанії «Kalten Trade S. A.», проте товар за
вказаним контрактом позивачем не
отриманий.

17.07.2012 на рахунок позивача повернуті
кошти у розмірі 72000000,00 доларів США за
вищенаведеним контрактом, які цього ж
дня були продані позивачем на
Українській міжбанківській валютній
біржі, гривневий еквівалент грн.)
зарахований на поточний рахунок
позивача.

Як зазначає відповідач в акті
перевірки, в бухгалтерському обліку
позивачем перераховані нерезиденту
кошти у сумі 72000000,00 дол. США (575265600,00 грн.)
як передоплата за обумовлений
контрактом товар обліковувались на
рахунку 3712 «Розрахунки за виданими
авансами в іноземній валюті», тобто
дана заборгованість була немонетарною.

Посилаючись на те, що фактично товар на
адресу позивача не надійшов та через 180
днів нерезидент, який фактично
користувався даними валютними коштами
за межами України як фінансовою
допомогою, здійснив їх повернення
тобто нерезидент погасив свою
заборгованість грошовими коштами,
відповідно до ПБО 21 така
заборгованість відноситься до
монетарної статті, у зв'язку з чим
підлягає перерахунку та по ній
розраховуються курсові різниці.
Оскільки курсова різниця має позитивне
значення - 230400,00 грн., вказана сума
повинна бути врахована позивачем у
складі доходів платника податку.

Відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1
статті 153 Податкового кодексу України
визначення курсових різниць від
перерахунку операцій, виражених в
іноземній валюті, заборгованості та
іноземної валюти здійснюється
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку. При цьому
прибуток (позитивне значення курсових
різниць) ураховується у складі доходів
платника податку, а збиток (від'ємне
значення курсових різниць)
ураховується у складі витрат платника
податку.

Пунктом 4 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін
валютних курсів», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 10.08.2000 №193, на яке посилається
відповідач, визначено, що курсова
різниця - різниця між оцінками
однакової кількості одиниць іноземної
валюти при різних валютних курсах.

Визначення курсових різниць за
монетарними статтями в іноземній
валюті проводиться на дату здійснення
господарської операції (в межах її
обсягу) та на дату балансу (п.8 П(С)БУ №21).

При цьому, під монетарними статтями
розуміють статті балансу про грошові
кошти, а також про такі активи й
зобов'язання, які будуть отримані або
сплачені у фіксованій (або визначеній)
сумі грошей або їх еквівалентів (п.4
П(С)БУ №21).

Пунктом 6 П(С)БУ №21 передбачено, що сума
авансу (попередньої оплати) в іноземній
валюті, надана іншим особам у рахунок
платежів для придбання немонетарних
активів (запасів, основних засобів,
нематеріальних активів тощо) і
отримання робіт і послуг, при включенні
до вартості цих активів (робіт, послуг)
перераховується у валюту звітності із
застосуванням валютного курсу на дату
сплати авансу.

Згідно з п.7 П(С)БУ №21 на кожну дату
балансу немонетарні статті, які
відображені за історичною
собівартістю і зарахування яких до
балансу пов'язано з операцією в
іноземній валюті, відображаються за
валютним курсом на дату здійснення
операції.

Отже, здійснення 100% передплати
нерезиденту за поставку товару за
своєю суттю відноситься до
немонетарних статей балансу, оскільки
за зобов'язаннями, що виникли, має бути
поставлений товар, тобто активи, що не
будуть отримані у вигляді грошей або їх
еквіваленті.

Таким чином, визначення та облік
курсових різниць по товарній
заборгованості не здійснюється,
внаслідок чого у підприємства відсутні
правові підстави для врахування
прибутку (позитивного значення
курсових різниць) у складі доходу
платника податку у відповідних звітних
податкових періодах при поверненні
суми передплати.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що в разі здійснення 100%
передплати нерезиденту за поставку
товару, визначення та облік курсових
різниць по товарній заборгованості не
здійснюється, оскільки заборгованість
не є грошовою, а відтак у позивача
відсутні правові підстави для
врахування прибутку позитивного
значення курсових різниць) у складі
доходів платника податків при
повернені передплати.

Стосовно заниження суми податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за операціями з
купівлі-продажу літаків.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.11.2009 між позивачем (Покупець) та ЗАТ
Компанією «Приват Інтертрейдінг»
(Продавець) укладено ряд договорів, а
саме:

- договір купівлі-продажу №ВС-001/09,
предметом якого є літак ЯК-40 у
кількості 1 шт., загальною вартістю
690000,00 грн. Факт прийняття літака
підтверджується актом
приймання-передачі №1 від 30.11.2009, факт
оплати - випискою з банківського
рахунку від 24.11.2009;

- договір купівлі-продажу №ВС-002/09,
предметом якого є літак ЯК-40 у
кількості 1 шт., загальною вартістю
1356000,00 грн. Факт прийняття літака
підтверджується актом
приймання-передачі №1 від 30.11.2009 р., факт
оплати - випискою з банківського
рахунку від 24.11.2009;

- договір купівлі-продажу №ВС-003/09,
предметом якого є літак ЯК-40 у
кількості 1 шт., загальною вартістю
705000,00 грн. Факт прийняття літака
підтверджується актом
приймання-передачі №1 від 30.11.2009, факт
оплати підтверджується випискою з
банківського рахунку від 24.11.2009;

- договір купівлі-продажу №ВС-004/09,
предметом якого є літак ЯК-42Д у
кількості 1 шт., загальною вартістю
6111000,00 грн. Факт прийняття літака
підтверджується актом
приймання-передачі №1 від 30.11.2009, факт
оплати - випискою з банківського
рахунку від 24.11.2009.

25.11.2009 між позивачем (Орендодавець) та
ЗАТ Компанією «Приват Інтертрейдінг»
(Орендар) укладений договір оренди
№АР-11/09, який діяв до 31.12.2010 та договір
оренди №АР-1/11 від 01.01.2011 (діє до 31.12.2014), в
межах яких позивачем передано в оренду
три літаки ЯК-40. Факт передачі вказаних
літаків підтверджується актами
приймання-передачі від 30.11.2009.

Згідно даних прийому-передачі № 1 від
30.11.2009, технічних характеристик,
відображених в договорі, літак
законсервований на 10.02.1999.

Відповідно до даних позивача літак
ЯК-42Д знаходиться на стоянці згідно
договору № 1355 від 01.12.2009 про надання
послуг, пов'язаних з наданням місця
стоянки для базування повітряного
судна, укладеного між позивачем та ВАТ
«АК «Дніпроавіа».

Відповідач в акті перевірки,
встановлюючи порушення п.198.5 ст.198 ПК
України, посилається на те, що позивач
не здійснював діяльності, направленої
на отримання прибутку від надання
літаків в оренду. За період з 01.11.2009 по
30.09.2012 орендна плата ЗАТ Компанія
«Приват Інтертрейдінг» не
перераховувалась та відсутні жодні
документи на підтвердження здійснення
польотів. Щодо літака ЯК-42Д жодних
документів щодо проведення
капітального ремонту та модернізації
літака в ході перевірки та при розгляді
заперечень не надано.

Відповідно до п.198.5 ст.198 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний нарахувати податкові
зобов'язання виходячи з бази
оподаткування, визначеної відповідно
до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за
товарами/послугами, необоротними
активами, під час придбання або
виготовлення яких суми податку були
включені до складу податкового
кредиту, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом
оподаткування відповідно до статті 196
цього Кодексу (крім випадків
проведення операцій, передбачених
підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196
цього Кодексу);

б) в операціях, звільнених від
оподаткування відповідно до статті 197,
підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу,
міжнародних договорів (угод) (крім
випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 197.1.28 пункту
197.1 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються
платником податку в межах балансу
платника податку, у тому числі передача
для невиробничого використання,
переведення виробничих необоротних
активів до складу невиробничих
необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською
діяльністю платника податку.

Виходячи з наведеної норми п. «г» п.198.5
ст.198 ПК України, у платника податку
виникає обов'язок нарахувати податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за умови, що придбані товари
(податок на додану вартість у складі
вартової яких віднесених до складу
податкового кредиту) почали
використовуватись в операціях, що не є
господарською діяльністю платника
податку, тобто визначальним в даному
випадку є факт використання платником
податку придбаного товару в операціях,
які не пов'язані з його господарською
діяльністю.

Відповідачем ні під час перевірки, ні
під час вирішення спору не наведено
жодної інформації, в яких саме
операціях, що не є господарською
діяльністю підприємства, використано
придбані позивачем літаки.

Встановлені відповідачем обставини не
є законодавчо встановленою підставою в
розумінні п. «г» п.198.5 ст.198 ПК України
для нарахування позивачем податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у розмірі 1477000,00 грн., оскільки
фактичне неотримання прибутку від
оренди літаків та зберігання
придбаного літака за своєю суттю не є
використанням таких літаків в
операціях, що не є господарською
діяльністю платника податку.

Саме укладення договору оренди трьох
повітряних суден, а також укладення
попереднього договору, яким
передбачено укладення договору оренди
літака ЯК-42Д після проведення
капітального ремонту є підтвердженням
використання придбаних літаків у
власній господарській діяльності
позивача, направленої на отримання
прибутку.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
під час розгляду справи в повному
обсязі дослідив обставини, які мають
значення для справи, ухвалив законне та
обґрунтоване рішення про задоволення
позовних вимог.

Передбачених статтею 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення не вбачається, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2013 року у справі № 804/2124/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України та може
бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко