Справа № 0670/3884/12
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/13941/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Романівтранс" до
Управління Пенсійного фонду України в
Романівському районі Житомирської
області про скасування вимоги за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Романівтранс" на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 19 лютого 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2011 року позивач звернувся в
суд із позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Романівському районі Житомирської
області про скасування вимоги.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 11 грудня 2012
року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 19 лютого 2013
року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанцій, позивач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати судові
рішення, ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позов, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ТДВ
"Романівтранс" зареєстроване як
платник страхового збору на
обов"язкове державне пенсійне
страхування в Управлінні Пенсійного
фонду Романівському районі
Житомисрької області.

Відповідачем складена вимога про
сплату боргу - недоїмки зі страхових
внесків, фінансових санкцій (штрафів)
та пені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування № Ю 45- У
від 07.12.2010 року (а.с.17), яка направлена
ТДВ"Романівтранс" та отримана 14.12.2010
року.

Згідно вищезазначеної вимоги
відповідачем зобов"язано позивача
відповідно до ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та на підставі картки
особового рахунку платника, рішень №
104-105 від 19.03.2010року та № 597 від 24.06.2010
року сплати недоїмки зі страхових
внесків, фінансових санкцій (штрафів)
та пені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в сумі
34596,71 грн., з яких 5060,54 грн. - недоїмка,
7260,11 грн. - фінансові санкції (штрафи) та
22276,06 грн. - пеня.

Рішеннями про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду, №104 від 19.03.
2010 року - 568,57 грн. - сума фінансової
санкції, 1430, 31 грн - сума пені,
заборгованість за період з 20.08.2004 року
по 23.09.2006 року, №105 від 19.03.2010 року - 9457,14
грн. - сума фінансової санкції, 9357,64 грн.
- сума пені, заборгованість за період з
19.08.2004 року по 26.02.2008 року, №597 від 24.06.2010
року - 1116,84 грн. - сума фінансової
санкції, 15618,18 грн - сума пені,
заборгованість за період з 02.01.2004 року
по 16.08.2006 року, винесені на підставі
пункту 2 частини 9 статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" за
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків до ВАТ
"Романівтранс". (а.с. 18-20).

Згідно карток особового рахунку
страхувальника та копій виписок по
рахунках позивача ТДВ "Романівтранс" в
період з 02.01.2004 року по 26.02.2008 року
сплачено суми внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до УПФУ в Романівському
районі (а.с. 133-166).

Відповідно до п. 10.11 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12. 2003 р. № 21-1 у разі, коли
страхувальник має несплачені суми
недоїмки, пені та фінансових санкцій та
здійснює сплату поточних сум страхових
внесків, ці суми зараховуються шляхом
перерозподілу такої сплаченої суми в
рахунок сплати недоїмки, пені та
фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, згідно рядка 7
вищезазначених карток особового
рахунку страхувальника, дані внески
були зараховані в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій у
порядку календарної черговості їх
виникнення, а поточні внески
залишилися несплаченими.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд виходив з того, що
Управлінням Пенсійного фонду України
в Романівському районі Житомирської
області правильно зараховувались
платежі підприємства в рахунок
погашення минулих заборгованостей зі
сплати страхових внесків.

Частиною 6 ст.20 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлено, що
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом, для страхувальників,
зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14
цього Закону, є календарний місяць.

Згідно з ч. 2 ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (в редакції, що діяла до 01
січня 2011 року) суми страхових внесків
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені статтею 20 цього Закону, в
тому числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Згідно ч. 3 ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до ч. 5 ст.106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (в редакції, що
діяла до 01 січня 2011 року) за рахунок сум,
що надходять від страхувальника або
від державної виконавчої служби в
рахунок сплати недоїмки погашаються
суми недоїмки, пені та фінансових
санкцій у порядку календарної
черговості їх виникнення. У разі, коли
страхувальник має несплачену недоїмку,
пеню та фінансові санкції і здійснює
сплату поточних сум страхових внесків,
ці суми зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, пені та фінансових санкцій.

Суд зазначив, що наведена норма має
імперативний характер. Це означає, що
за наявності у страхувальника
заборгованості по сплаті внесків або
штрафних санкцій, можливість
зарахування сплачених ним коштів в
рахунок поточних платежів
виключається, навіть за умови, якщо у
таких платежів є визначене
призначення.

Таким чином, посилання позивача в
апеляційній скарзі на те, що протягом
спірного періоду він сплачував
страхові внески вчасно та в повному
обсязі, є безпідставними.

Щодо доводів позивача про ненадання
УПФУ в Романівському районі
Житомирської області для
ТДВ"Романівтранс" повідомлень про
перерозподіл сплачених сум в рахунок
сплати недоїмки, пені та фінансових
санкцій у порядку календарної
черговості, то вказане не є підставою
для скасування спірної вимоги,
оскільки не спростовує наявність
недоїмки зі сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Суд, у своєму рішенні вірно вказав на
те, що відповідно до абз. 5, 6 п. 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов"язкове
державне соціальне страхування"
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

На період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 01 січня 2011 року не
настав, та відповідних штрафних
санкцій за фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування зберігаються
повноваження щодо контролю за
правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Оскільки, відповідно до спірної вимоги
здійснюється стягнення недоїмки зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік та фінансових
санкцій і пені, які застосовані до
позивача за несвоєчасну сплату
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування за 2010 рік, то судом
правомірно відхилені доводи позивача,
що вимога про сплату суми боргу №Ю-45-У
від 07.12.2010 року прийнята на підставі
норм Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які на момент винесення
втратили чинність.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що пенсійний орган під час прийняття
вимоги про сплату боргу №Ю 45-У від
07.12.2010 року діяв на підставі, в межах
повноважень та в спосіб визначений
чинним законодавством, а вимога про
сплату боргу №Ю 45-У від 07.12.2010 року є
такою, що не підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Романівтранс" залишити без
задоволення, постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 11
грудня 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 19 лютого 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді