Справа № 2а-7912/11/2670
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-7912/11/2670 Головуючий у 1-й
інстанції: Клочкова Н.В.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.,

Суддів
Коротких А.Ю.

Ганечко О.М.

при секретарі
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Громадської дитячої
благодійної організації багатодітних
Координаційний центр «Любава» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08 серпня 2012 року та
ухвалу Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08 серпня 2012 року про
закриття провадження в частині у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Міністерства юстиції
України, Державної виконавчої служби
України, треті особи Кабінет Міністрів
України,Публічне акціонерне
товариство «Державний ощадний банк
України» про визнання протиправними
дій рішень, дій та бездіяльності
протиправними, зобов»язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Міністерства юстиції України,
Державної виконавчої служби України,
треті особи Кабінет Міністрів України,
Публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» про
визнання протиправними рішень, дій та
бездіяльності протиправними,
зобов»язання вчинити дії.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08 серпня 2012 року
закрито провадження в частині позовних
вимог.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 08
серпня 2012 року у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими
рішеннями, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Громадська
дитяча благодійна організація
багатодітних Координаційний центр
«Любава», звернулися з апеляційною
скаргою, в якій просять скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 08
серпня 2012 року - залишено без змін.

Проте, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 12
грудня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_3
та ОСОБА_4 задоволено частково,
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08 серпня 2012 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року - скасовано, а справу направлено
до суду апеляційної інстанції на новий
розгляд, мотивуючи тим, що судом не
надано оцінки законності прийнятих
процесуальних ухвал, які оскаржувалися
позивачем та не дано оцінки діям чи
бездіяльності Державної виконавчої
служби на які посилалася позивач.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

З приводу позовних вимог про визнання
протиправним неповідомлення
відповідачем в період з 17 серпня 2007
року по 01 червня 2009 року про скасування
постанови старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Департаменту ДВС МЮ
України Кириченка В.Г. від 17 серпня 2007
року про відкриття виконавчого
провадження № 4529908 по рішенню
Європейського суду з прав людини №
25476/02, виданого 15 лютого 2007 року;
зобов'язання відповідача надіслати
рекомендованим листом постанову про
скасування постанови старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Департаменту ДВС МЮ України Абісова
А.В. від 20 грудня 2007 року про закінчення
виконавчого провадження № 4529908;
зобов'язання відповідача в п'ятиденний
термін з дня вступу постанови суду по
справі № 2а-16/09 в законну силу надіслати
стягувачу рекомендованим листом
постанову Департаменту ДВС МЮ України
про скасування постанови старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Департаменту ДВС МЮ України Абісова
А.В. від 30 серпня 2007 року про відкриття
виконавчого провадження № 4529908,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що на
Міністерство юстиції України не
покладається обов'язок щодо
повідомлення та направлення постанов
виконавчого провадження.

Крім того, відповідно до ст. 41 Закону
України «Про виконавче провадження»
обов'язок щодо поновлення виконавчого
провадження покладається на
державного виконавця, а не на
Міністерство юстиції України, а тому
підстави для задоволення позовних
вимог в частині зобов'язання
відповідача винести постанову про
поновлення виконавчого провадження №
4529908 по виконанню рішення
Європейського суду з прав людини №
25476/02 від 15 лютого 2007 року «Стягувач -
ОСОБА_3, боржник - Держава Україна»,
відсутні.

Також колегія суддів вважає, що
обґрунтовано відмовлено в задоволенні
позовних вимог з приводу зобов»язання
Міністерства юстиції України
направити постанову державного
виконавця від 20 грудня 2007 року про
закінчення виконавчого провадження №
4529908 у триденний строк, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України
«Про виконавче провадження» такий
обов»язок на міністерство не
покладається, а тому ознак
протиправної бездіяльності останнього
не вбачається.

З приводу позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача надіслати
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення позивачу завірений витяг
з журналу вихідної кореспонденції
Міністерства юстиції України про
надсилання ОСОБА_3 листа від 18 лютого 2008
року № П-7143-25/13 на скаргу від 31 січня 2008
року на постанову від 20 грудня 2007 року
про закінчення виконавчого
провадження № 4529908 та щодо визнання
бездіяльність Міністерства юстиції
України по ненадісланню позивачу
постанови згідно ст. 85 Закону України
«Про виконавче провадження» по скарзі
від 31 січня 2008 року на постанову
державного виконавця Департаменту ДВС
МЮ України Абісова А.В. про закінчення
виконавчого провадження № 4529908
протиправною, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначена скарга адресована та
направлена посадовій особі іншого
суб'єкта владних повноважень, тобто
відповідач не отримував даної скарги
від 31 січня 2008 року, а, отже, і не міг
допустити бездіяльності щодо не
розгляду даної скарги, а тому відсутні
підстави для зобов'язання Міністерства
юстиції України вчинити дії щодо
розгляду цієї скарги і направленню
відповіді, наданню витягу з журналу
вхідної кореспонденції.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
відповідач в силу покладених на нього
обов'язків не може відповідати за дії
або бездіяльність інших суб'єктів
владних повноважень.

Таким чином, підстав вважати, що діями
чи бездіяльністю Державної виконавчої
служби допущені порушення прав
позивачів відсутні, на що звертав увагу
в своїй ухвалі Вищий адміністративний
суд України.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції, що
на Міністерство юстиції України
обов'язок щодо конвертації валюти не
покладається та не міг покладатись, а
тому позовні вимоги про визнання
конвертацію Міністерством юстиції
України 1 700 євро згідно рішення
Європейського суду з прав людини від 15
лютого 2007 року по заяві № 25476/02 у
національну валюту
держави-відповідача, на день
здійснення платежу 13 вересня 2007 року на
рахунок № 44892 в Голосіївському
відділенні м. Києва ВАТ Державного
Ощадного банку України, є
безпідставними.

Згідно до п. 1.2. Інструкції про порядок
організації та здійснення
валютно-обмінних операцій на території
України та змін до деяких
нормативно-правових актів
Національного банку України,
затвердженої Постановою Правління
Національного банку України від 12
грудня 2002 року N 502 - конвертація - це
(обмін) готівкової іноземної валюти
однієї іноземної держави на готівкову
іноземну валюту іншої іноземної
держави. Конвертація належить до
валютно-обмінних операцій.

Відповідно до п. 7.1. Інструкції -
операції з конвертації готівкової
іноземної валюти здійснюються банками
(фінансовими установами) та їх пунктами
обміну валюти лише з тими валютами, що
належать до 1 групи Класифікатора
іноземних валют.

Статтею 8 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини»
встановлено, що виплата стягувачеві
відшкодування має бути здійснена у
тримісячний строк з моменту набуття
Рішенням статусу остаточного або у
строк, передбачений у Рішенні.

Протягом одного місяця від дня
відкриття виконавчого провадження за
Рішенням Орган представництва
надсилає до Державного казначейства
України постанову про відкриття
виконавчого провадження та документи,
передбачені у пункті "б" частини першої
ст. 7 цього Закону.

Державне казначейство України
протягом 10 днів від дня надходження
зазначених у частині третій цієї
статті документів здійснює списання на
вказаний стягувачем банківський
рахунок, а в разі його відсутності - на
депозитний рахунок державної
виконавчої служби коштів з відповідної
бюджетної програми Державного бюджету
України. Порядок збереження коштів на
депозитному рахунку державної
виконавчої служби визначається
Законом України "Про виконавче
провадження". Державна виконавча
служба протягом трьох днів надсилає
Органу представництва постанову про
закінчення виконавчого провадження та
підтвердження списання коштів.

Таким чином, конвертація валюти є
обміном валюти і здійснюється банками,
а, отже, до компетенції відповідача
такі дії не входять.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи, дано
вірно оцінку діям відповідача із
правильним застосуванням приписів
чинного законодавства.

При цьому посилання позивача про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
в частині відмови в задоволенні його
вимог щодо оскарження дій по відкриттю
виконавчого провадження №4529908,
оскільки ним належним чином були
зазначені дії оскаржені,
спростовуються ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 травня 2012 року.

Щодо вимог позивача про винесення
окремої ухвали відносно Міністерства
юстиції України та Департаменту ДВС МЮ
України, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ст. 166 КАС України - суд,
виявивши під час розгляду справи
порушення закону, може постановити
окрему ухвалу і направити її
відповідним суб'єктам владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону. Про вжиті заходи суд
повідомляється не пізніше одного
місяця після надходження окремої
ухвали. У разі необхідності суд може
постановити окрему ухвалу про
наявність підстав для розгляду питання
щодо притягнення до відповідальності
осіб, рішення, дії чи бездіяльність
яких визнаються протиправними.

Тобто, зазначена норма надає право суду
зреагувати на встановленні судовим
рішенням порушення законодавства
відповідними суб'єктами владних
повноважень для вжиття заходів щодо
усунення причин та умов, що сприяли
порушенню закону та/або з метою
притягнення до відповідальності осіб,
в діях або бездіяльності яких
убачається протиправність,
постановити окрему хвалу. При цьому,
зазначена норма не зобов'язує суд, а
лише надає йому таке право.

Враховуючи, що суд першої інстанції
постановив правомірне рішення, а тому
відсутні підстави для відповідного
реагування та постановлення окремої
ухвали.

Вищий адміністративний суд України
звертав увагу, що судом апеляційної
інстанції не надано оцінки законності
прийнятих процесуальних ухвал,
зокрема, ухвали Окружного
адміністративного суду м. Києва від 15
червня 2011 року якою позивачу повернуто
доповнення до позовної заяви та
уточнення, доповнення позовних вимог
від 15 червня 2011 року; протокольної
ухвали Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 липня 2012 року, якою
відмовлено у задоволенні-клопотання
про виклик свідка; протокольної ухвали
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 24 липня 2012 року, якою
відмовлено у задоволенні клопотання
про витребування з Міністерства
юстиції України додаткових доказів;
протокольної ухвали Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
липня 2012 року, якою відмовлено у
задоволенні клопотання про вилучення з
Міністерства юстиції України для
дослідження доказів; протокольної
ухвали Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 липня 2012 року, якою
відмовлено у задоволені клопотання про
винесення окремої ухвали; протокольної
ухвали Окружного адміністративного
суду міста Києва від 24 липня 2012 року,
якою відмовлено у задоволенні
клопотання про звернення із судовим
дорученням до Департаменту Комітету
Міністрів Ради Європи з виконання
рішень Європейського суду з прав
людини; протокольної ухвали Окружного
адміністративного суду м. Києва від 24
липня 12 року, якою заяву про доповнення,
уточнення та збільшення позовних вимог
повернуто позивачу; протокольної
ухвали Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 липня 3312 року, якою
вирішено перейти до вирішення справи в
порядку письмового провадження на
підставі ч. 6 ст. 128 КАС України; ухвали
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 08 серпня 2012 року якою заяву
про збільшення позовних вимог від 25
липня 2012 року повернуто позивачу.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що вказані ухвали є
законними та обґрунтованими, прийняті
у відповідності до норм Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Враховуючи, що вони оскарженню не
підлягають ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
України від 04 лютого 2014 року у
відкритті апеляційного провадження
було відмовлено.

Не заслуговують на увагу й доводи
апелянтів з приводу оскарження ухвали
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 08 серпня 2012 року про закриття
провадження в частині позовних вимог з
приводу визнання платіжного доручення
№ 1060 від 10 вересня 2007 року не
підтвердженням фактичного виконання
рішення Європейського суду з прав
людини від 15 лютого 2007 року по заяві
«ОСОБА_3 проти України» в частині
конвертації на день здійснення платежу
ОСОБА_3 1 700 євро та визнання
протиправним та таким, що не відповідає
дійсності твердження в листі/рішенні
від 18 лютого 2008 року № П-7143-25/13 від
заступника начальника відділу
примусового виконання рішень
Департаменту ДВС Міністерства юстиції
України О.П. Михайлова, що: « 10 вересня
2007 року стягувачу сплачено в повному
обсязі компенсацію за моральну шкоду
та судові витрати в сумі 11 763, 12 грн.».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України -
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Отже, як вірно встановлено судом першої
інстанції, лист-відповідь та
твердження цього листа не є рішенням
суб'єкта владних повноважень
(нормативно-правовими актами чи
правовими актами індивідуальної дії),
як і платіжне доручення, оскільки в них
жодним чином не реалізується
компетенція їх видавця, як суб'єкта
владних повноважень, що уповноважений
управляти поведінкою інших суб'єктів.

Крім того, законодавством не
передбачено можливості для оскарження
в судовому порядку та відповідно для
скасування актів складених за
результатами перевірок, а тому обраний
позивачем спосіб захисту права не
відповідає його змісту та не підлягає
розгляду в суді.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Громадської дитячої благодійної
організації багатодітних
Координаційний центр «Любава» -
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 08 серпня 2012 року та ухвалу
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 08 серпня 2012 року про закриття
провадження - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений 25
квітня 2014 року.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.