Справа № 2а-2945/11
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
Справа № 130385/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Хобор Р.Б.

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Луцькому районі Волинської
області на постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 липня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Луцькому районі Волинської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О
В И В :

11.02.2011 року позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив зобов'язати
нарахувати та виплатити йому
підвищення до пенсії як дитині війни
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» у
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та
з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилався на те, що відповідно
до статті 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» він є
особою, якій відповідно до цього Закону
надано статус дитини війни. Згідно зі
статтею 6 цього Закону йому має
виплачуватись щомісячне підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, однак у вказаний період
виплачувалось не в повному обсязі.

Оскарженою постановою, прийнятою в
порядку скороченого провадження,
адміністративний позов задоволено
частково. Суд зобов'язав пенсійний
орган провести перерахунок підвищення
до пенсії позивачу, як дитині війни, за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року, в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни». В
задоволенні решти позовних вимог суд
відмовив.

Апелянт, не погодившись з даною
постановою, оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставин
справи та порушив норми матеріального
і процесуального права, а тому просить
її скасувати та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позову повністю.

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення виходячи з
наступного.

Ухвалюючи оскаржувану постанову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на виплату спірного
підвищення до пенсії за період 2007-2008
років.

Проте, колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції помилковими,
виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач звернувся в суд із позовом
11.02.2011 року в якому просив, суд
зобов'язати відповідача виплатити йому
підвищення до пенсії як дитині війни за
період 2007-2008 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи те, що позивачем не наведено
поважних причин пропуску строку
звернення до суду, суд апеляційної
інстанції вважає, що у відповідності до
ст. 100 КАС України позовні вимоги в
частині пропуску шестимісячного
строку звернення до адміністративного
суду, а саме за період з 09.07.2007 року по
31.12.2008 року, слід залишити без розгляду.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на те, що судом першої
інстанції рішення прийняте з
порушенням норм процесуального, що
призвело до неправильного вирішення
справи, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що оскаржувану
постанову слід скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
адміністративний позов залишити без
розгляду.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ч.1 ст.197, п.4 ч.1
ст.198, п.4 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л
И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Луцькому
районі Волинської області
задовольнити частково.

Постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 25 липня 2011
року скасувати та постановити нову
ухвалу, якою адміністративний позов
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Луцькому районі Волинської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання до вчинення дій
залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та касаційному оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник