Справа № 2а-10496/11/0308 2а/0308/170/12
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
Справа №
57753/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Рибачука А.І., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Луцьку на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 26 січня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2011 року позивач - ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку, в якому просить
визнати неправомірними дії
відповідача; зобов'язати відповідача
прийняти від неї копію Акту № 4 форми №
Н-1 про нещасний випадок на виробництві
та нарахувати і виплатити їй, як
потерпілому від нещасного випадку на
виробництві щомісячну грошову суму як
компенсацію відповідної частини
втраченого заробітку, щомісячне
відшкодування втраченого заробітку - 50%
втрати професійної працездатності з
моменту її звернення із заявою до
відповідача, з листопада 2011 і
зобов'язати відповідача в подальшому
продовжувати їй виплату вказаного
щомісячного відшкодування згідно
закону.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 26 січня 2012
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку щодо
неприйняття від ОСОБА_2 фотокопії акту
ф. № Н-1 про нещасний випадок на
виробництві. Зобов'язано відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку прийняти від
ОСОБА_2 фотокопію акту ф. № Н-1 про
нещасний випадок на виробництві. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Постанова суду першої інстанції, із
посиланням на норми Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» мотивована тим, що
позивач має право на виплату
компенсації втраченого заробітку
внаслідок втрати працездатності у
зв'язку нещасним випадком на
виробництві на підставі фотокопії акту
ф. № Н-1, оскільки оригінал акту не
зберігся у позивача.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, винесеною із порушенням
норм матеріального та процесуального
права, відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Луцьку
оскаржило її, подавши апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 26 січня 2012
року та прийняти нову постанову.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
відповідно до ст.13 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» підставою для оплати
потерпілому витрат на медичну
допомогу, проведення медичної,
професійної та соціальної
реабілітації, а розслідування
нещасного випадку або акт
розслідування встановленими формами.
Тобто Законом не передбачено розгляд
справ про страхові виплати або їх
продовження за наявності нотаріально
посвідчених копій вищезазначених
актів.

Враховуючи наведене у відділення немає
правових підстав для призначення
страхових виплат, а отже відділення ВД
ФСНВ у м. Луцьку діяло в правовому полі
та згідно норм чинного законодавства.

Апелянт вказує на те, що нещасний
випадок з потерпілою ОСОБА_2 стався
10.08.1978 р. На той час діяло Положення про
розслідування та облік нещасних
випадків на виробництві, затверджене
Постановою Президії ВЦРПС від 20.05.1966 р.
(далі - Положення). Відповідно до п.14
Положення адміністрація організації
зобов'язана видати потерпілому за його
вимогою завірену копію акту про
нещасний випадок не пізніше трьох днів
з часу закінчення розслідування по
даному випадку.

Крім того, згідно з п.п.12, 13 Положення
акт про нещасний випадок по формі Н-1
складається в 4-х екземплярах та, які
надаються головному інженеру
організації (головному спеціалісту у
сільському господарстві), начальнику
цеху (керівнику відповідної ділянки),
комітету профспілок та технічному
інспектору профспілок. Відповідно до
п.4 Положення акт форми Н-1 має
зберігатись на підприємстві протягом 45
років.

З матеріалів справи вбачається, що
потерпіла не зверталась до
вищезазначених осіб/організацій за
отриманням оригіналу акту Н-1, тобто має
можливість отримати оригінал
зазначеного акту по формі Н-1 іншим
шляхом.

Апелянт, вважає, що позивачем вибрано
неналежний спосіб захисту права, а саме
зобов'язання прийняття нотаріально
посвідченої копії акту за формою Н-1 №4
від 11.08.1978р.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що в 10.08.1978 року
близько 19 год під час накриття
брезентом кагату зерна в колгоспі
«Світанок», на позивача обвалилася
цементно-блочна стіна, обломки якої
впали на праву ногу позивачу, внаслідок
чого ступню правої ноги ампутували. У
зв'язку з отриманою травмою ОСОБА_2
втратила 50% професійної працездатності
довічно згідно виписки з акту огляду
МСЕК.

Про нещасний випадок на виробництві
був складений акт № 4 згідно форми № Н-1
від 10 серпня 1978 року (а.с. 9).

16 листопада 2011 року позивач звернулася
з письмовою заявою до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку про прийняття
копії акту про нещасний випадок та
призначення їй виплати допомоги.

Листом відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у м. Луцьку №
1920 від 24.11.2011 року ОСОБА_2 на її заяву від
16.11.2011 року повідомлено, що Фонд не має
можливості сформувати справу із-за
відсутності оригіналу акту форми Н-1.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1
статті 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань» № 1105-XIV (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин), у разі настання страхового
випадку Фонд зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні допомогу
у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності.

За правилами статті 37 цього Закону Фонд
може відмовити у страхових виплатах і
наданні соціальних послуг
застрахованому, якщо мали місце:
навмисні дії потерпілого, спрямовані
на створення умов для настання
страхового випадку; подання
роботодавцем або потерпілим Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків свідомо неправдивих
відомостей про страховий випадок;
вчинення застрахованим умисного
злочину, що призвів до настання
страхового випадку; якщо нещасний
випадок згідно із законодавством не
визнаний пов'язаним з виробництвом.

Згідно з пунктом 2.6 Порядку
призначення, перерахування і
проведення страхових виплат,
затвердженим постановою правління
Фонду від 27 квітня 2007 року № 24, кошти
для здійснення страхувальником
виплати допомоги у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю потерпілого
виділяються Фондом на підставі
заяви-розрахунку за встановленою цим
Порядком формою.

Пунктом 2.7 Порядку встановлено, що для
здійснення страхувальником виплати
допомоги у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю потерпілого
страхувальник разом із
заявою-розрахунком до робочого органу
виконавчої дирекції Фонду подає копію
листка непрацездатності (завірена
страхувальником або працівником
робочого органу виконавчої дирекції
Фонду на підставі оригіналу; акт про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, за формою Н-1 (якщо стався
нещасний випадок); акт (спеціального)
розслідування нещасного випадку
(аварії), що стався (сталася), за формою
Н-5 (якщо такий складався); акт
розслідування хронічного професійного
захворювання за формою П-4 (якщо таке
встановлено); довідку про середню
заробітну плату (доход); витяг з табеля
обліку робочого часу потерпілого,
завірений страхувальником.

При цьому за змістом пункту 1.2 Порядку
інформація, внесена страхувальником до
заяви-розрахунку, підтверджується
підписами керівника та головного
бухгалтера, які є
відповідальними за її достовірність.

Таким чином, наведені норми, не містять
положень щодо обов'язку страхувальника
подавати до робочого органу виконавчої
дирекції Фонду для виплати допомоги у
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю
потерпілого саме оригіналу акта про
нещасний випадок, що пов'язаний з
виробництвом, за формою Н-1. Подання
страхувальником серед інших
документів для виплати зазначеної
допомоги засвідченої відповідальними
особами підприємства копії акта про
нещасний випадок, пов'язаний з
виробництвом, за формою Н-1, а не його
оригінала, не може бути підставою для
відмови у перерахуванні страхових
виплат, оскільки зазначене не
віднесено до передбачених у статті 37
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
профзахворювань» випадків, коли Фонд
може відмовити у страхових виплатах.

Таку ж правову позицію зазначив
Верховний Суд України в постанові від 15
жовтня 2013 року у справі 21-294а13, наявній в
Єдиному державному реєстрі судових
рішень (реєстраційний номер рішення
34458379), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи апляційний суд вважає,
що, судом першої інстанції
обґрунтовано зобов'язано відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку прийняти від
ОСОБА_2 фотокопію акту ф. № Н-1 про
нещасний випадок на виробництві.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200,
205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 26 січня 2012 року у справі
№2а-10496/11/0308 за позовом ОСОБА_2 до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Луцьку про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
А.І. Рибачук

Р.П. Сеник