Справа № 826/7565/13-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7565/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Аблов
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

пр-к апелянта
Соколова О.В., Євчук Н.Р.

пр-к відповідача
Фатьянов Р.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства з іноземною
інвестицією «Сантрейд» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 29 серпня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Дочірнього підприємства з іноземною
інвестицією «Сантрейд» до Окружної
державної податкової
служби-Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
про визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 19.02.2013 року -

ВСТАНОВИВ :

Дочірнє підприємство з іноземною
інвестицією «Сантрейд» звернулося з
позовом до Окружної державної
податкової служби-Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
про визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 19.02.2013 р.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29 серпня 2013 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу, в якій , вказуючи на
невідповідність висновків суду першої
інстанції обставинам справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить ухвалене рішення
скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 198, 202 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи; невідповідності висновків
суду обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
Дочірнього підприємства з іноземною
інвестицією «Сантрейд» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Скрап Мет» за період з 01.12.2009 року
по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складено Акт
від 08.02.2013 р. № 111/40-50/25394566, в якому
зафіксовано порушення позивачем п.138.2
ст.138, пп. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, у зв'язку з чим
підприємством, на думку податкового
органу, завищено витрати, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування та витрати у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), яке
проведено на підставі нікчемного
правочину, на загальну суму 7 627 658грн.,
що призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 1 720 395.

Висновок податкового органу
ґрунтується на використаному під час
аналізу господарських правовідносин
позивача та його контрагента акту від
02.12.2012 р. №5235/22-8/37400862 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Скрап-Мет» з питань правомірності
проведених господарських відносин з
контрагентами покупцями та
постачальниками в період з 02.12.2010 р. по
31.10.2012 р., відповідно до якого
встановлено , що до ЄДР внесено запис
про відсутність підприємства за
місцезнаходженням. Свідоцтво платника
ПДВ скасовано 29.05.2012 р.

Також, за результатами проведених
заходів встановлено відсутність у ТОВ
«Скрап-Мет» складських приміщень,
транспорту, устаткування, що необхідне
для здійснення
фінансово-господарської діяльності
підприємства, чисельність працюючих,
на підприємстві - 2 особи.

Відповідно до висновків експерта від
28.01.2013 р. №59 та від 29.11.2012р. №649,
проведено дослідження зразків почерку
громадянина ОСОБА_7 (засновник/директор
ТОВ «Скрап-Мет» ), реєстраційних та
звітних документів ТОВ «Скрап-Мет» та
встановлено, що вони виконані іншими
особами. Внаслідок чого, 02.11.2012 року
порушено кримінальну справу №50-6270, за
фактом підробки документів
невстановленими слідством особами ТОВ
«Скрап-Мет» за ч.2, ч.4 ст.358
Кримінального кодексу.

За таких підстав, податковий орган
дійшов до висновку, що
фінансово-господарська діяльність ТОВ
«Скрап-Мет» здійснюється поза межами
правового поля, що в свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної право-дієздатності,
фінансово-господарські
взаємовідносини між ТОВ «Скрап-Мет» та
контрагентами є фіктивними
правочинами, та такими, що вчинено без
наміру створення правових наслідків,
які обумовлювались цими правочинами.

На підставі акта перевірки
відповідачем винесено оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від 19
лютого 2013 року №, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на прибуток на суму 2 580 593грн., у тому
числі за основним платежем - 1 720 395грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями -
860 198грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що висновки відповідача про
порушення позивачем норм Податкового
кодексу України є обґрунтованими.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 Кодексу,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.14.1.27. п.14.1. ст.14 Кодексу,
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України
об'єктом оподаткування податком на
прибуток є прибуток із джерелом
походження з України та за її межами,
який визначається шляхом зменшення
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137
цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138 - 143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Так, собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для цілей розділу III цього
Кодексу - витрати, що прямо пов'язані з
виробництвом та/або придбанням
реалізованих протягом звітного
податкового періоду товарів, виконаних
робіт, наданих послуг, які визначаються
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Дохід від реалізації товарів
визнається за датою переходу покупцеві
права власності на такий товар.

Дохід від надання послуг та виконання
робіт визнається за датою складення
акта або іншого документа, оформленого
відповідно до вимог чинного
законодавства, який підтверджує
виконання робіт або надання послуг.

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Собівартість придбаних та
реалізованих товарів формується
відповідно до ціни їх придбання з
урахуванням ввізного мита і витрат на
доставку та доведення до стану,
придатного для продажу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп.139.1.9. п.139.1. ст.139
Кодексу, не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення податкового обліку
та нарахування податку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», фінансова
звітність - бухгалтерська звітність,
що містить інформацію про фінансове
становище, результати діяльності та
рух грошових коштів підприємства за
звітний період.

Згідно ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові
документи можуть бути складені на
паперових або машинних носіях і
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки, тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку,
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів.

Судом першої інстанції
встановлено, що позивачем до складу
витрат включена сума витрат по
взаємовідносинам з ТОВ «Скрап-Мет» у
сумі 7 627 658грн.

З матеріалів справи вбачається, що
протягом липня 2011 - лютого 2012 року між
позивачем та ТОВ «Скрап-Мет» укладено
договори поставки, за умовами яких
останнє зобов'язувалося поставити, а
позивач прийняти та оплатити
сільськогосподарську продукцію
(пшениця, кукурудза,соя).

Відповідно до п.5.1 зазначених договорів
продавець зобов'язується здійснити
поставку товару автомобільним
транспортом на умовах СРТ (доставлено
до) (відповідно до правил Інкотермс -2000),
надалі - Миколаївський МТП, надалі -
Пункт поставки. Реквізити поставки :
ММТП, Миколаїв-вантажний (експ), парк
«Рудний», ТОВ «Грінтур-Екс»

Як встановлено судом першої інстанції,
факт поставки товару позивачу за
зазначеним договорами та оплати їх
вартості підтверджується
документально; господарські операції
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та його податковій звітності.

Доказами господарської операції є
первинні документи, які складалися
відповідно до вимог діючого
законодавства, зокрема: податкові та
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні,
рахунки-фактури, а також документи
третіх осіб щодо
розвантаження-навантаження товару,
прийняття на зберігання тощо.

В рахунок оплати отриманих товарів на
виконання вищезазначених договорів за
кожною поставкою товару позивач в
безготівковій формі здійснював
перерахування грошових коштів, що
підтверджується відповідними
платіжними дорученням, банківськими
виписками.

Фактичне прийняття та зберігання
товарів здійснювалося
підприємствами-експедиторами, що
підтверджується договорами
транспортного експедирування
укладеними між ТОВ «Грінтур-Екс», ТОВ
«Трансінвестсервіс» та позивачем,
товарно-транспортними накладними,
актами прийняття робіт (послуг).

У відповідності до ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про зерно та ринок зерна в
Україні» зерновий склад на
підтвердження прийняття зерна видає
один із таких документів: подвійне
складське свідоцтво, просте складське
свідоцтво, складську квитанцію.

Згідно ст. 46 Закону України «Про зерно
та ринок зерна в Україні» після видачі
зерна володільцям складських
документів на зерно зернові склади
повинні погасити прийняті складські
документи на зерно шляхом відмітки на
складському документі -«погашено».
Погашені складські документи на зерно
в повторний обіг не допускаються і
виключаються з реєстру складських
документів на зерно, про що робиться
відповідний запис. Погашені складські
документи зберігаються зерновим
складом протягом трьох років.

Позивачем надано відповідні складські
квитанції з відміткою «погашено» та
відповідні реєстри.

Отже, позивачем надано докази, що зерно,
яке придбане у ТОВ «Скрап-Мет», було
видане із зернових складів.

Таким чином, позивачем надано первинні
документи, які підтверджують факт
здійснення господарських операцій з
метою подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Відповідачем не надано будь-яких
доводів та не подано жодних доказів,
які б ставили під сумнів реальність
виконання вказаних операцій з поставки
товару позивачеві, невідповідність цих
операцій дійсному економічному змісту,
або засвідчили б наявність інших
обставин, що підтверджують
недобросовісність позивача як
платника податків.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній ,цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
06.09.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.11.2013 року
(т.3 а.с.39), встановлено реальність
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Скрап-Мет» з поставки зерна за
період 01.12.2009 року по 31.12.2012 року.

Отже, виходячи з викладеного, колегія
суддів приходить до висновку щодо
підтвердження зв'язку понесених витрат
з господарською діяльність платника
податку та правомірністю віднесення
витрати придбання товарів до валових
витрат та неправомірність нарахування
податковим органом податкових
зобов'язань з податку на прибуток та
штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ст. 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства з іноземною інвестицією
«Сантрейд» - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 серпня 2013 року -
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою позовні вимоги Дочірнього
підприємства з іноземною інвестицією
«Сантрейд» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Окружної державної податкової
служби-Центральний офіс з
обслуговування великих платників
податків Державної податкової служби
від 19.02.2013 року № .

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 22.04.2014 р.

Головуючий суддя

Грибан І.О.

Судді:

Беспалов О.О.

Парінов А.Б.