Справа № 2а-1315/12/1070
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/43456/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області Державної податкової служби на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2012 року
по справі № 2а-1315/12/1070 за позовом
Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Київської
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до суду із адміністративним
позовом до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Київської області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
15.03.2012 року №171-24, №171-24.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 03.05.2012 року
у задоволені позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.06.2012 року
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
задоволення позову з мотивів
обґрунтованості позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
оскільки вважає, що постанову суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права та
без належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Білоцерківської ОДПІ Київської
області проведена документальна
планова виїзна перевірка з питань
дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем абз. 2 ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян», пп. 7.2.3, 7.2.4, пп. 7.4.1
п. 7.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України від
03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР)
та п. 198.4, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України.

15 березня 2012 року Білоцерківською ОДПІ
Київської області прийняті податкові
повідомлення-рішення №171/24, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб на
64932,03 грн., у тому числі за основним
платежем 51945,63 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 12986,40
грн.; №171/23, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 100016,25 грн., у тому
числі за основним платежем 80013,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) 20003,25 грн.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом (пункт 1.7
статті 1 Закону №168/97-ВР).

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог податкового
законодавства, що підтверджують право
позивача на податковий кредит у
відповідний період. Жодних доказів, які
б підтверджували порушення з боку
позивача при укладанні договорів
публічного порядку, відповідачем не
надано.

Доводи відповідача про нікчемність
угод, укладених між позивачем та його
контрагентами, судами попередніх
інстанцій правомірно не прийняті до
уваги, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази на підтвердження
такого факту.

Крім того, відповідно до пп. 3 п. 50.1 ст. 50
Податкового кодексу України платник
податків, який самостійно виявляє факт
заниження податкового зобов'язання
минулих податкових періодів,
зобов'язаний, за винятком випадків,
установлених пунктом 50.2 цієї статті:
або надіслати уточнюючий розрахунок і
сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку; або відобразити суму
недоплати у складі декларації з цього
податку, що подається за податковий
період, наступний за періодом, у якому
виявлено факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивач, виявивши факт
заниження податкового зобов'язання в
вересні 2009 року, правомірно подав
уточнюючий розрахунок, тому
відповідачем незаконно збільшено суму
грошового зобов'язання позивача.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому, відповідно до п. 3 ст. 2201
КАС України, касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Київської області Державної
податкової служби відхилити.

Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 14.06.2012 року по справі № 2а-1315/12/1070
залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.