Справа № 2а-9864/12/2670
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/81654/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ТОВ "Аскоп-Україна" до
Київської регіональної митниці,
Головного управління Державної
казначейської служби України в м. Києві
про скасування рішення за касаційною
скаргою Київської регіональної
митниці на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 жовтня 2012 року та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2012 року позивач звернувся в суд
із позовом до Київської регіональної
митниці, Головного управління
Державної казначейської служби
України в м. Києві про скасування
рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 жовтня 2012 року позов задоволено
частково.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач та відповідач
звернулися зі скаргами до суду
апеляційної інстанції щодо скасування
зазначеного вище рішення.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року апеляційну скаргу відповідача
залишено без задоволення, апеляційну
скаргу позивача задоволено, постанову
суду першої інстанції скасовано в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог і в цій частині ухвалено нову
постанову, якою позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та постановою суду апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 23 січня 2012 року
позивачем згідно з ВМД № 100190000/2012/307798
Київській регіональній митниці було
пред'явлено до митного оформлення
товар («риба охолоджена лосось (сьомга)
атлантичний (Salmo Salar) ціла, патрана з
головою»виробництва Норвегії в
кількості 7349,00 кг за кодом УКТЗЕД 030210000.

Шляхом подачі декларації митної
вартості (ДМВ-1) №100190000/2012/307798 від 23.01.2012
року митна вартість даного товару була
задекларована позивачем відповідно до
ст.ст. 259, 260, 262, 266, 267 Митного кодексу
України за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються (метод 1), в розмірі
35912,51 доларів США або 286 933,80 грн. (згідно
з офіційним курсом НБУ, встановленим
станом на 14.12.2011 року в розмірі 7,9899 грн.
за 1,00 долар США), що складається з
вартості товару в розмірі 33784,80 доларів
США або 269 933,80 грн. та 17 000,00 грн. вартості
перевезення товару.

Для підтвердження митної вартості
декларантом були надані митному органу
наступні документи:
зовнішньоекономічний контракт № 10/06-2010
NOR від 10.06.2010 року, укладений з компанією
«Marine Harvest Norway AS»(Норвегія); інвойс №
21050196 від 18.01.2011 року; прайс-лист; договір
перевезення, міжнародну
товаротранспортну накладну (CMR) з
відбитками штампів органів державного
ветеринарного,
санітарно-епідеміологічного та інших
видів контролю, транспортну довідку
перевізника про вартість перевезення;
ветеринарне свідоцтво (Форма № 2),
сертифікат відповідності, сертифікат
походження, попередня декларація та
інші документи, що надаються митному
органу в оригіналах та залишаються в
нього після проведення митного
оформлення товару.

Підставою для відмови відповідачем
було визначено рішення №100000006/2012/010248/2
від 24.01.2012 року про визначення митної
вартості товару в розмірі 62 246,03 доларів
США (по ціні 8,47 доларів США за один кг),
із застосуванням положень ст. 273 МКУ, за
методом 6 (резервний метод).

При самостійному визначенні ціни
товару за резервним методом в розмірі 62
246,03 доларів США, митний орган виходив з
того, що митна вартість товару не може
бути визначена за першим методом у
зв'язку з наявністю сумнівів щодо
достовірності відомостей, необхідних
для підтвердження заявленої митної
вартості та неподання декларантом
додаткових документів.

Так, позивачем було подано до Київської
регіональної митниці нову вантажну
митну декларацію № 100190000//010248/2 від
24.01.2012 року, заповнену з урахуванням
митної вартості товару, визначеної
митним органом в розмірі 62 246,03 доларів
США або 497 333,33 грн. (згідно з офіційним
курсом НБУ).

За ст. 262 Митного кодексу України,
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості. Порядок та
умови декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, встановлюються
Кабінетом Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
- спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Відповідно до вимог статті 265 Митного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент винесення оскаржуваних рішень
та митного оформлення), митний орган, що
здійснює контроль за правильністю
митної оцінки товарів з урахуванням
положень цього Кодексу, має право
приймати рішення про правильність
заявленої декларантом митної вартості
товарів.

У разі відсутності даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, або за наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей, митний орган може
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються, послідовно
застосовуючи методи визначення митної
вартості, встановлені цим Кодексом, на
підставі наявних у нього відомостей, у
тому числі цінової інформації щодо
ідентичних чи подібних (аналогічних)
товарів з коригуванням, що
здійснюється згідно з цим Кодексом.

Частина 1 ст. 266 Митного кодексу України
визначає методи визначення митної
вартості товарів, що ввозяться на митну
територію України.

Спірне рішення митного органу містить
посилання на те, що митна вартість
товару не може бути визначена за ціною
угоди у зв'язку з наявністю сумнівів
щодо достовірності відомостей,
необхідних для підтвердження
заявленої митної вартості та неподання
декларантом додаткових документів для
підтвердження заявлених відомостей.
Проте, відповідачем жодним чином не
обґрунтовано неможливості
застосування інших методів визначення
митної вартості.

За статтею 27 Митного кодексу України
від 13.03.2012 року, якщо задоволення скарги
на рішення, дії або бездіяльність
митних органів або їх посадових осіб
пов'язане з виплатою грошових сум, їх
виплата здійснюється за рахунок
державного бюджету органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, на
підставі рішення суду, органу чи
посадової особи щодо задоволення
скарги повністю або частково в порядку,
визначеному законом.

Згідно пп. 5 п. 9 Розділу VI «Прикінцеві і
перехідні положення» Бюджетного
кодексу України, списання коштів з
бюджету за рішенням суду щодо
повернення платнику податків надмірно
та/або помилково сплачених податків і
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету провадиться у межах
надмірно та/або помилково сплачених
ним до бюджету коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного
кодексу України, Державна казначейська
служба України здійснює безспірне
списання коштів державного бюджету та
місцевих бюджетів на підставі рішення
суду.

Таким чином, суд, ухвалюючи рішення,
вірно вказав на те, що визнання
протиправним та скасування рішення
митного органу, внаслідок прийняття
якого позивач переплатив до бюджету
податок на додану вартість, є підставою
для задоволення вимоги про стягнення
за рахунок бюджету суми надмірно
сплаченого податку.

Крім того, судом правильно зазначено,
що скасування незаконних рішень
митного органу без задоволення
похідної позовної вимоги щодо
стягнення надмірно сплаченого податку
на користь позивача не в повній мірі
поновлює його порушені права, на захист
яких він звернувся до суду.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
необхідність скасування постанови
суду першої інстанції в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
щодо повернення позивачу надмірно
сплаченого податку на додану вартість
з ухваленням в цій частині нової
постанови про задоволення позову.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та постанова суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Київської
регіональної митниці залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 жовтня 2012 року та постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 грудня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді