Справа № 810/256/13-а
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/30616/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.,розглянувши у
попередньому судовому
засіданнікасаційну скаргусуб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4на
ухвалу та ухвалуКиївського окружного
адміністративного суду від 08.02.2013
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.2013у
справі № 810/256/13-аза
позовомОСОБА_4доДержавної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Київської області Державної
податкової службипровизнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області Державної податкової служби, в
якому просив визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 30.07.2012 за №
та № .

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 08.02.2013,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16.05.2013, адміністративний позов
повернуто позивачу на підставі п.1 ч.3
ст.108 КАС України.

Не погоджуючись з вказаними ухвалами,
позивач подав касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права, просить ухвалу
Київського окружного
адміністративного суду від 08.02.2013 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.2013
скасувати та передати справу до
Київського окружного
адміністративного суду для розгляду по
суті.

Відповідач заперечень на касаційну
скаргу позивача не надав.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною
заявою, яка не відповідає вимогам ст.106
КАС України, а саме - до позовної заяви
не додано доказів сплати судового
збору у встановленому розмірі за
заявлені вимоги майнового характеру
(про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, якими позивачу
визначено податкові зобов'язання на
суму 643 772,00 грн.), а додано лише
квитанцію про сплату судового збору у
розмірі 1 127,79 грн., тобто, у меншому
розмірі, ніж це передбачено Законом
України «Про судовій збір»;

- ухвалою суду від 21.01.2013 позовну заяву
було залишено без руху та надано
позивачу строк для усунення недоліків
до 08.02.2012;

- позивач вважається належним чином
повідомленим про залишення позовної
заяви без руху, оскільки рекомендоване
поштове відправлення з повідомленням
про вручення, яким позивачу була
направлена ухвала суду від 21.01.2013,
повернулось до суду з відміткою
підприємства зв'язку про закінчення
терміну зберігання;

- у встановлений судом строк недоліки
позовної заяви, яку залишено без руху,
позивач не усунув.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
про необхідність повернення позовної
заяви, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч.1 ст.4
Закону України «Про судовий збір» (в
редакції, чинній на момент звернення
позивача із указаним позовом) судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 ст.4 названого Закону
встановлено, що за подання до
адміністративного суду позову
майнового характеру ставка судового
збору становить 1 відсоток розміру
майнових вимог, але не менше 0,1 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 2 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Як правильно встановлено судами
попередніх інстанцій, предметом спору
у відповідності до поданої позовної
заяви є визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № та №
від 30.07.2012, якими позивачу визначено
суму грошових зобов'язань у розмірі 643
772,00 грн. На виконання вимог ст.106 КАС
України до позовної заяви заявником
долучена квитанція № 487 від 15.01.2013 про
сплату судового збору у розмірі 1 127,79
грн., тобто, у розмірі меншому, ніж це
передбачено Законом України «Про
судовий збір».

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 21.01.2013
позовну заяву залишено без руху із
встановленням позивачу строку до 08.02.2013
року для усунення недоліків.

Оскільки вказана ухвала була
направлена позивачу рекомендованим
поштовим відправленням з
повідомленням про вручення, яке
повернулося з відміткою підприємства
поштового зв'язку «за закінченням
терміну зберігання», то, в силу
положень абз. 2 ч.3 ст.167 КАС України, суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про належне
повідомлення позивача про залишення
позовної заяви без руху.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.108 КАС України
позовна заява повертається позивачеві,
якщо позивач не усунув недоліки
позовної заяви, яку залишено без руху.

Так як у встановлений судом строк
позивач не усунув вказані недоліки,
ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 08.02.2013
адміністративний позов було повернуто
позивачу на підставі п.1 ч.3 ст.108 КАС
України.

Повертаючи позовну заяву, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
подав до суду позовну заяву без
додержання вимог щодо форми та змісту,
які встановлені статтею 106 КАС України,
та не усунув належним чином зазначені
судом недоліки цієї заяви у строк,
визначений ухвалою суду, а саме -
позивачем не додано документу про
сплату судового збору у встановленому
розмірі.

З огляду на усе вищевикладене, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, повертаючи
позовну заяву, діяв відповідно до вимог
процесуального права.

Таким чином, оскаржувані ухвали суду
першої та апеляційної інстанцій
ухвалені з дотриманням норм
процесуального права, підстав для їх
скасування чи зміни немає.

Відповідно до ст.224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
вищевикладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
вбачає підстав, які могли б призвести
до скасування оскаржуваних судових
рішень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_4
залишити без задоволення.

2. Ухвалу Київського окружного
адміністративного суду від 08.02.2013 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 16.05.2013
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, передбачених статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
І.В. Борисенко

Судді
В.В. Кошіль

О.А. Моторний