Справа № 826/1794/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1794/14
інстанції: Каракашьян С. К.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л. М.,

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві, справу за
апеляційною скаргою відповідача -
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в м. Києві
про визнання протиправними дії,
скасування рішення про коригування
митної вартості № 100250000/2013/600923/2 від
11.11.2013 р., стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України в м.
Києві, в якому просило:

- визнати дії Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України при винесені
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100250000/2013/600923/2 від
11.11.2013 року незаконними та
протиправними;

- скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про
коригування митної вартості товару №
100250000/2013/600923/2 від 11.11.2013 року;

- стягнути з Державного бюджету України
надмірно сплачені кошти у розмірі: 19723,80
грн, з яких ввізного мита - 3793,04 грн та
ПДВ 15930,76 грн;

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 березня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково:

- скасовано рішення про визначення
митної вартості товарів № 100250000/2013/600923/2
від 11.11.2013 року Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України;

- в задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням суду першої інстанції,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій апелянт просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти по
справі нову постанову, якою у
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі, у зв?язку з порушенням
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, між позивачем - Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» (Україна, Покупець) та
компанією «ZHEJIANG FIRSD GROUP CO. LTD» (Китай,
Продавець) укладено
зовнішньоекономічний договір № SMA16 від
02 квітня 2012 р., згідно якого позивачем
на митну територію України ввозився
товар - світлотехніка (а. с. 29-34).

11 листопада 2013 року до митного
оформлення позивачем (декларантом)
було подано електрону митну декларацію
№ 100250000/2013/076526 та товаросупровідні
документи на товар, який був заявлений
в режимі імпорт-40 товар.

Відповідно до вказаної декларації,
митна вартість товару заявлена
позивачем до митного оформлення за
першим методом - за ціною договору .

Для підтвердження визначення митної
вартості товару, Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Софіт-Люкс» надано наступні
документи: експертний висновок № В-5535/2
від 31.10.2013; інвойс за транспортно -
експедиційні послуги НК 1167 від 30.10.2013р.;
пакувальний лист б/н від 25.09.2013;
додаткова угода №2 від 19.07.2013;
зовнішньоекономічний договір від
02.04.2012 року № SМА 16; договір про
транспортно-експедиційні послуги №
08/01/2013 від 08.01.2013р.; довідка про
транспортні витрати та відсутність
страхування б/н від 31.10.2013р.; коносамент
ZENNLAQB339381 від 30/09/2013р.; CMR 1813 від 09.11.2013р.;
інвойс 2013F03F72 від 25.09.2013р.

Під час митного оформлення товару та
визначення митної вартості товару,
відповідач дійшов висновку про те, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються, та є
необхідним витребувати від позивача
(декларанта) додаткові документи на
підтвердження заявленої митної
вартості товару згідно ст. 53 Митного
кодексу України (далі - МК України), а
саме: транспортні (перевізні)
документи, якщо за умовами поставки
витрати на транспортування не включені
у вартість товару; виписку з
бухгалтерської документації;
прайс-лист виробника товару; висновок
про вартісні характеристики товарів,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією; - виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; - довідкову інформацію щодо
вартості у країні - експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товаром;
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування (згідно договору на
перевезення ); розрахунок ціни
(калькуляцію); договір (угоду, контакт)
із третіми особами, пов'язаний із
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунок про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням договору
(угоди, контракту); - довідкову
інформацію щодо вартості у країні
-експортері товарів, що є ідентичними
та / або подібними (аналогічними)
оцінюваним товаром; - інші документи за
бажанням декларанта для підтвердження
заявленої митної вартості. Декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язанні
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) вказані документи.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачем були надані
додаткові документи, зокрема, виска з
бухгалтерської документації від 11.11.2013
р., податкова накладна на такі ж
світильники оформленні раніше;
прайс-лист виробника б/н від 24.09.2013 р.;
прайс-лист постачальника б/н від 25.09.2013
р.; сторінки з каталогу; розрахунок ціни
(калькуляцію). Також, додатково
повідомлено митний орган про те, що
документи, які посадова особа митного
органу, зобов'язала надати не
передбачені умовами укладеного
контракту від 02.04.2012 року № SМА 16.

Не зважаючи на подані до митного
оформлення документи, які містили
інформацію про складові митної
вартості товару, визначеної
декларантом за основним методом, 11.11.2013
року Київською регіональною митницею
було прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №
100250000/2013/600923/2, у зв'язку з чим позивачу
було відмовлено у митному оформленні
товарів за поданою ним митною
декларацією.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, що позивач скористався правом
на випуск товарів у вільний обіг
шляхом надання гарантій відповідно до
вимог п. 7 ст. 55 Митного кодексу України
за митною декларацією від 11.11.2013 року №
100250000/2013/076579.

Даючи правову оцінку вищевикладеним
обставинам справи, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції вірно
виходив з наступного.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно з вимогами ст. 51 МК України,
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу. Митна
вартість товарів, що ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частиною 2 вказаної вище статті МК
України визначено, що основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції), а
відповідно до ч. 3 зазначеної статті МК
України, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Методом визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в ст. 58 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів визначений ч. 2
ст. 53 Митного кодексу України.

Крім того, частиною 3 вищезазначеної
статті передбачено, що у разі якщо
документи, зазначені у ч. 2 вказаної
статті, містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Крім того, ч. 5 ст. 53 МК України
встановлено, що забороняється вимагати
від декларанта або уповноваженої ним
особи будь-які інші документи, відмінні
від тих, що зазначені в цій статті.

Як визначено у ч. 3 ст. 54 МК, за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст. 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 7 статті 55 МК
України, у випадку незгоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Частиною 8 статтею 55 МК України
встановлено, що протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
митному органу додаткові документи для
підтвердження заявленої ним митної
вартості товарів, що декларуються.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, що передбачені ч. 2 ст.
53 МК. Подані документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, які чітко
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК
України.

Також, на вимогу митного органу у
відповідності до ч. 3 ст. 53 МК України
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Софіт-Люкс» було
надано додатковий пакет документів,
зокрема, виска з бухгалтерської
документації від 11.11.2013 р., податкова
накладна на такі ж світильники
оформленні раніше; прайс-лист
виробника б/н від 24.09.2013 р.; прайс-лист
постачальника б/н від 25.09.2013 р.; сторінки
з каталогу; розрахунок ціни
(калькуляцію).

При цьому, позивачем додатково
повідомлено митний орган про те, що
документи, які посадова особа митного
органу, зобов'язала надати не
передбачені умовами укладеного
контракту від 02.04.2012 р. № SМА 16.

Крім того, колегія суддів не бере до
увагу доводи апелянта про те, що на
вимогу відповідача щодо надання
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товарів
позивачем не було надано копію митної
декларації країни відправлення,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.11.2013 р. органом митних справ позивачу
надіслано електронне повідомлення,
відповідно до якого відповідачем
витребовувалися такі документи:
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару; виписку з бухгалтерської
документації; прайс-лист виробника
товару; висновок про вартісні
характеристики товарів, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією; - виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; - довідкову інформацію щодо
вартості у країні - експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товаром;
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування (згідно договору на
перевезення ); розрахунок ціни
(калькуляцію); договір (угоду, контакт)
із третіми особами, пов'язаний із
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; рахунок про сплату
комісійних, посередницьких послуг,
пов'язаних із виконанням договору
(угоди, контракту); - довідкову
інформацію щодо вартості у країні
-експортері товарів, що є ідентичними
та / або подібними (аналогічними)
оцінюваним товаром; - інші документи за
бажанням декларанта для підтвердження
заявленої митної вартості (а. с. 16).

Отже, в електронному повідомлені від
11.11.2013 р., згідно якого відповідачем
витребовувалися додаткові документи
для підтвердження митної вартості
товарів, відсутній в переліку документ
як копія митної декларації країни
відправлення.

Крім того, колегія суддів критично
відноситься до твердження відповідача
щодо не зазначення одиниці виміру
товару в прайс-листі виробника від
24.09.2013 р. та його терміну дії, так як
національним законодавством України
не встановлено типової форми
прайс-листів.

Таким чином, прайс-лист виробника від
24.09.2013 р. викладений у довільній формі
та не порушує вимоги національного
законодавства України.

Отже, апеляційний суд вважає, що
зазначене не може бути підставою для
відповідача у прийняті рішення про
коригування митної вартості товарів
від 11.11.2013 р. № 100250000/2013/600923/2.

З огляду на вказане, колега суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем подано
відповідачу достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
тому заявлена позивачем митна вартість
товарів за ціною договору відповідає
вимогам ст. 58 МК України.

Крім того, колегія суддів вважає, що
Окружний адміністративний суд міста
Києва правомірно відмовив у задоволені
позовних вимог щодо стягнення надміру
сплачених сум мита та податку на додану
вартість, так як згідно з ст. ст. 265, 266 МК
України та Порядку здійснення контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 р. № 339, питання контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості, як і визначення методу
її обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відноситься до
виключної компетенції митних органів.

Аналогічна правова позиція викладена й
у рішенні Верховного Суду України від
17.12.2013 р. у справі № 21-439а13.

Зокрема, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України зазначила, що суди,
встановивши протиправність рішень
митного органу про визначення митної
вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму податку на додану вартість,
фактично визначаючи при цьому інший
метод обчислення митної вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального та
матеріального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, у
зв'язку з чим підстав для скасування
постанови суду першої інстанції не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 199, 200, 205, 206, КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача -
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 березня 2014 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено - 24.04.2014
року.

Головуючий суддя:

Л.В.Бєлова

Судді:
Л. М. Гром,

М.С. Міщук

.

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.