Справа № К/9991/11154/11-С
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/11154/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Лосєва А.М.

Нечитайла О.М.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Макаревича
О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09.11.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011

у справі № 2а-11038/10/2670

за позовом ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у
Подільському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві

про скасування та визнання недійсними
податкових повідомлень форми «Ф», -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09.11.2010, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.02.2011, у
задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, в якій
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове судове
рішення про скасування та визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення форми «Ф» від
18.12.2009 № /0 про нарахування податку
з доходів найманих працівників ОСОБА_3
в сумі 79396,99 грн. та податкового
повідомлення-рішення форми «Ф» від
08.04.2010 № /1 про нарахування податку
з доходів найманих працівників в сумі
79396,99 грн. Посилається на порушення
судами норм матеріального права: п.п.
9.6.1, п.п. 9.6.2 п. 9.6 ст. 9 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» від
22.05.2003 № 889-IV, ст. 1088 Цивільного кодексу
України, ст. 4 Закону України «Про обіг
векселів в Україні» від 05.04.2001 № 2374-III, п.
8.1, п. 9.1 Положення про порядок
здійснення банками операцій з
векселями в національній валюті на
території України, затвердженого
постановою Національного банку
України від 16.12.2002 № 508 та
зареєстрованого Міністерством юстиції
України 28.02.2003 № 174/7495, п.п. «д» п.п. 4.4.2 п.
4.4 ст. 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» від 21.12.2000 № 2181-ІІІ,
наголошуючи на тому, що позивач поніс
витрати на придбання інвестиційного
активу в сумі номінальної вартості
векселя, тому такі витрати правильно
враховані ним при визначенні
інвестиційного прибутку, в результаті
чого позитивної різниці між доходом і
витратами не виникло.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні судом касаційної
інстанції допущено заміну відповідача
у справі - Державної податкової
інспекції у Подільському районі
м.Києва правонаступником - Державною
податковою інспекцією у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

За податковим повідомленням-рішенням
форми «Ф» від 18.12.2009 № /0, та
складеним за наслідками оскарження
первісного податковим
повідомленням-рішенням від 08.04.2010 №
/1, позивачеві визначено податок з
доходів фізичних осіб (найманих
працівників) в сумі 79396,99 грн.

Відповідач вважає, що позивач
зобов'язаний був віднести до
загального річного оподатковуваного
доходу інвестиційний прибуток у 1
кварталі 2008 року в сумі 469769,00 грн., у 3
кварталі 2008 року в сумі 55000,00 грн. та у 4
кварталі 2008 року в сумі 4544,25 грн. від
здійснення операцій з продажу цінних
паперів, який включає в себе весь доход
від продажу інвестиційного активу
(пакет цінних паперів) і задекларувати
такий доход. При цьому позивач не має
права зменшувати такий доход на
вартість інвестиційного активу,
оскільки фактично не поніс витрати на
його придбання.

Позивач вважає, що підстав декларувати
податкові зобов'язання в податковій
декларації за 2008 рік немає, оскільки в
нього не виникло позитивної різниці
між доходами від продажу
інвестиційного активу і витратами,
понесеними на його придбання.

Суд касаційної інстанції знаходить
правильною позицію судів попередніх
інстанцій про правомірність
оспорюваних позивачем податкових
повідомлень-рішень, з огляду на таке.

Згідно з п.п. 4.2.13 пункту 4.2 статті 4
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 № 889-IV (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) (далі Закон № 889-IV) до
складу загального річного
оподатковуваного доходу включається
інвестиційний прибуток від здійснення
платником податку операцій з цінними
паперами та корпоративними правами,
випущеними в інших, ніж цінні папери,
формах, крім доходу від операцій,
зазначених у підпунктах 4.3.3 та 4.3.17
статті 4.

Відповідно до п.п. 9.6.2. п. 9.6 ст. 9 Закону №
889-IV інвестиційний прибуток
розраховується як позитивна різниця
між доходом, отриманим платником
податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту.

Відповідно до п.п. 9.6.7. п. 9.6 ст. 9 Закону №
889-IV для цілей цього пункту:

а) під терміном «інвестиційний актив»
розуміється пакет цінних паперів чи
корпоративні права, виражені в інших,
ніж цінні папери, формах, випущені
одним емітентом, а також банківські
метали, придбані у банку, незалежно від
місця їх подальшого продажу;

б) під терміном «пакет цінних паперів»
розуміється окремий цінний папір чи
сукупність ідентичних цінних паперів.

Таким чином, вартість інвестиційного
активу, що враховується в розрахунку
інвестиційного прибутку,
розраховується виходячи з суми витрат,
понесених у зв'язку з придбанням такого
активу. При цьому Закон № 889-IV для цілей
визначення оподатковуваного доходу
платника податку визначає фактично
понесені ним витрати у зв'язку з
придбанням інвестиційного активу.

Позивач в рахунок оплати за придбаний
інвестиційний актив передав простий
вексель, номінальна вартість якого
складає загальну вартість цінних
паперів.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
обіг векселів в Україні» від 05.04.2001 №
2374-III (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) у разі
видачі (передачі) векселя відповідно до
договору припиняються грошові
зобов'язання щодо платежу за цим
договором та виникають грошові
зобов'язання щодо платежу за векселем.

Таким чином, з передачею векселя у
позивача припинилися грошові
зобов'язання перед продавцем щодо
оплати придбаних цінних паперів, однак
виникли грошові зобов'язання щодо
платежу за векселем. Як встановлено
судами попередніх інстанцій, позивач
платежу за векселем не здійснював.

Враховуючи, що позивач не поніс
фактичних витрат у зв'язку з придбанням
цінних паперів, то при визначенні
інвестиційного доходу він не міг
враховувати вартість інвестиційного
активу, і зобов'язаний був включити до
інвестиційного прибутку весь доход від
продажу інвестиційного активу.

Податкові роз'яснення, викладені в
листах ДПА України від 07.03.2008 № 2977/3/17-0714
та ДПА у м.Києві від 05.05.2010 № 1004/8/25-205, на
які посилається позивач в касаційній
скарзі, на час виникнення у платника
податку з доходів фізичних осіб
обов'язку подати податкову декларацію
за 2008 рік не діяли (лист від 07.03.2008 №
2977/3/17-0714 відкликано згідно з листом ДПА
України від 04.09.2008 № 17930/7/17-0717), відтак
позивач не міг ними керуватися, подаючи
декларацію за 2008 рік 30.03.2009.

Суди попередніх інстанцій повно
встановили обставини у справі і надали
їм правову оцінку на підставі норм
матеріального права, що підлягали
застосуванню до спірних правовідносин.
Підстав для задоволення касаційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
09.11.2010 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 15.02.2011 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України в
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
А.М. Лосєв

О.М. Нечитайло