Справа № 810/2068/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 року м. Київ
810/2068/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого - судді
Панової Г.В., розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Київській області

про визнання
протиправною бездіяльності і
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_1 з позовом до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Київській області про визнання
протиправною бездіяльності щодо не
надання інформації про реальне
стягнення з ОСОБА_2 штрафів, накладених
на неї за результатами перевірки і
зобов'язання невідкладно надати
вичерпну відповідь з конкретними
датами, сумами, реквізитами на
інформаційний запит від 20.02.2014.

У вказаному запиті позивач просив
відповідача надати інформацію про те,
чи здійснено стягнення
адміністративних штрафів з директора
ПП «Політранстур» ОСОБА_2, за
результатами перевірок від 21.06.2013 і
24.09.2013 і якщо стягнуто штрафи, то коли і
в якому розмірі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідач не надав
належної відповіді на її інформаційний
запит, зазначивши, що запитувана
інформація є конфіденційною. Як
стверджує позивач, інформацію, яку вона
запитувала у відповідача не є
конфіденційною, оскільки вона не
стосується відомостей відносно
національності, освіти, сімейного
стану, релігійних переконань, стану
здоров'я, адреси, дати і місця
народження директора Приватного
підприємства «Політранстур» ОСОБА_2

Крім того, позивач стверджує, що
інформаційний запит адресований
відповідачу як суб'єкту владних
повноважень, а не до інспектора праці
Цімох О.І., який проводив перевірку
дотримання вимог законодавства про
працю ПП «Політранстур», тому не
надавши відповідь, начальник
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Київській області
допустив бездіяльність.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 31.03.2014
відкрито скорочене провадження в
адміністративній справі.

Від відповідача до суду надійшли
письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких
відповідач просив суд у задоволені
адміністративного позову відмовити. Як
зазначив відповідач у запереченнях,
ОСОБА_1 звернулась до Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Київській області із листом від 20.02.2014,
в якому просила надати інформацію з
приводу здійснення стягнення
адміністративних штрафів з керівника
ПП «Політранстур» ОСОБА_2 за
результатом перевірок 21.06.2013 та 24.09.2013
із зазначенням відомостей коли і в
якому розмірі такі стягнення були
здійснені. Проте, матеріали перевірок
додержання законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (оригінали та
копії актів, приписів, протоколів,
постанов, інших відомостей, які
додаються до матеріалів перевірок), що
здійснюються державними інспекторами
праці Територіальної державної
інспекції з питань праці у Київській
області є конфіденційною інформацією
відповідно до статті 21 Закону України
«Про інформацію».

Відповідач також зазначив, що ОСОБА_1
31.07.2013 була ознайомлена із усіма
матеріалами та супутніми документами,
які були складені на той час, що
підтверджується особистим підписом
позивача на заяві від 22.07.2013.

Крім того, відповідач зазначив, що
листом від 20.03.2014 № 45/08-09 позивачу було
надано додаткову інформацію на запит з
приводу здійснення стягнення
адміністративних штрафів з директора
ПП «Політранстур» ОСОБА_2, в якому
наведено факти притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності і
накладення адміністративних стягнень,
а також зазначено про те, в якому
розмірі були накладені штрафи і коли
вони були сплачені.

Відповідно до пункту четвертого
частини п'ятої статті 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа повинна бути розглянута у
порядку скороченого провадження не
пізніше п'яти днів з дня подання
відповідачем заперечення проти позову.

Розглянувши матеріали справи суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню частково, з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.02.2014 позивач надіслав відповідачу
запит на інформацію, в якому просив
надати інформацію про те, чи здійснено
стягнення адміністративних штрафів з
директора ПП «Політранстур» ОСОБА_2, за
результатами перевірок від 21.06.2013 і
24.09.2013 і якщо стягнуто штрафи, то коли і
в якому розмірі.

Листом від 04.03.2014 № 34/02-09 відповідач
надіслав відповідь, в якій зазначив, що
відповідно до Закону України «Про
інформацію», статті 15 Конвенції МОП № 81
про інспекцію праці у промисловості й
торгівлі 1947, Положення про державну
інспекцію України з питань праці,
затвердженого Указом Президента
України від 06 квітня 2011 № 386/2011, наказом
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Київській області від
12.02.2013 № 03/1 «Про конфіденційність
інформації» матеріали перевірок
додержання законодавства про працю і
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (оригінали та
копії актів, приписів, протоколів,
постанов, інших відомостей, які
додаються до матеріалів перевірок), що
здійснюються державними інспекторами
праці територіальної державної
інспекції з питань праці у Київській
області є конфіденційною інформацією.

Вважаючи, що відповідачем не надано
відповідь на запит позивач звернулась
до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 02.10.1992 № 2657-XII «Про інформацію»
кожен має право на інформацію, що
передбачає можливість вільного
одержання, використання, поширення,
зберігання та захисту інформації,
необхідної для реалізації своїх прав,
свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не
повинна порушувати громадські,
політичні, економічні, соціальні,
духовні, екологічні та інші права,
свободи і законні інтереси інших
громадян, права та інтереси юридичних
осіб.

Згідно з частиною першою статті 7
Закону України від 02.10.1992 № 2567-XII «Про
інформацію» право на інформацію
охороняється законом. Держава гарантує
всім суб'єктам інформаційних відносин
рівні права і можливості доступу до
інформації.

Відповідно до статті 10 Закону України
від 02.10.1992 № 2567-XII «Про інформацію» за
змістом інформація поділяється на такі
види: інформація про фізичну особу;
інформація довідково-енциклопедичного
характеру; інформація про стан
довкілля (екологічна інформація);
інформація про товар (роботу, послугу);
науково-технічна інформація; податкова
інформація; правова інформація;
статистична інформація; соціологічна
інформація; інші види інформації.

Згідно з частиною першою статті 11
Закону України від 02.10.1992 № 2567-XII «Про
інформацію» інформація про фізичну
особу (персональні дані) - відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована.

Відповідно до частини другої статті 11
Закону України від 02.10.1992 № 2567-XII «Про
інформацію» не допускаються збирання,
зберігання, використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та захисту прав людини. До
конфіденційної інформації про фізичну
особу належать, зокрема, дані про її
національність, освіту, сімейний стан,
релігійні переконання, стан здоров'я, а
також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ
до інформації, яка стосується його
особисто, крім випадків, передбачених
законом.

Згідно зі статтею 20 Закону України від
02.10.1992 № 2567-XII «Про інформацію» за
порядком доступу інформація
поділяється на відкриту інформацію та
інформацію з обмеженим доступом.

Будь-яка інформація є відкритою, крім
тієї, що віднесена законом до
інформації з обмеженим доступом.

Стаття 21 Закону України від 02.10.1992 №
2567-XII «Про інформацію» визначає, що
інформацією з обмеженим доступом є
конфіденційна, таємна та службова
інформація.

Відповідно до частини другої статті 21
Закону України від 02.10.1992 № 2567-XII «Про
інформацію» конфіденційною є
інформація про фізичну особу, а також
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень.
Конфіденційна інформація може
поширюватися за бажанням (згодою)
відповідної особи у визначеному нею
порядку відповідно до передбачених нею
умов, а також в інших випадках,
визначених законом.

Відносини, пов'язані з правовим режимом
конфіденційної інформації,
регулюються законом.

Згідно зі статтею 32 Конституції
України ніхто не може зазнавати
втручання в його особисте і сімейне
життя, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Не допускається збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

У рішенні від 20.01.2012 № 2-рп/2012 у справі за
конституційним поданням Жашківської
районної ради Черкаської області щодо
офіційного тлумачення положень частин
першої, другої статті 32, частин другої,
третьої статті 34 Конституції України
Конституційного суду України зазначив,
що до інформації про фізичну особу
належать, зокрема, дані про
національність, освіту, сімейний стан,
релігійні переконання, стан здоров'я, а
також адреса, дата і місце народження.
До конфіденційної інформації про
фізичну особу, крім вказаної,
відносяться відомості про її майновий
стан та інші персональні дані. При
цьому, Конституційний суд України
зазначив, що перелік даних про особу,
які визнаються як конфіденційна
інформація не є вичерпним.

Отже, Конституційний суд України даючи
офіційне тлумачення частині першій та
другій статті 32 Конституції України
розширив перелік даних, які
відносяться до конфіденційної
інформації.

Проте, при вирішенні даної справи суд
враховує ту обставину, що відомості
відносно отримання яких позивач
звернувся до відповідача стосувались
попереднього звернення ОСОБА_1 від
28.08.2013 з приводу несплати єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування директором ПП
«Політранстур» при виплаті середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
ОСОБА_1 Саме за результатом цього
звернення відповідачем було проведено
перевірку 24.09.2013 та 25.11.2013 і накладено
штрафи на керівника ПП «Політранстур».
Про що також зазначає відповідач у
запереченнях на позов.

Отже, отримання таких відомостей не
порушує вимоги Закону України «Про
інформацію», оскільки стосується
відновлення прав позивача щодо
несплати керівником ОСОБА_2 ТОВ
«Політранстур» єдиного соціального
внеску при виплаті позивачу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Водночас, як зазначено у запереченнях
на позов та вбачається із доданих до
заперечень на позов документів,
відповідач у подальшому підготував
відповідь від 20.03.2014 № 45/02-09, в якій
виклав інформацію про стягнення
адміністративних штрафів з директора
ПП «Політранстур» із зазначенням
розмірів штрафу та дат коли вони були
сплачені та стягнуті.

Отже, у даному випадку судом не
встановлено бездіяльності відповідача
з урахуванням того, що відповідь на
запит позивача була підготовлена
відповідачем, тому в цій частині позов
задоволенню не підлягає.

Проте, слід зазначити, що суду
відповідачем не були надані докази на
підтвердження тих обставин, що
вказаний лист був надісланий або
вручений позивачу. Відповідач також не
зазначив у запереченнях на позов з
яких підстав такі докази не можуть бути
надані суду.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, коли судом здійснюється
розгляд справ про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, у яких обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
про зобов'язання відповідача надати
відповідь на звернення від 20.02.2014 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Відповідно до статті 97 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд за клопотанням однієї зі сторін
визначає грошовий розмір судових
витрат, які повинні бути їй
компенсовані.

Оскільки позивач вимог про
відшкодування судових витрат не
заявляв, судові витрати стягненню на
користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
183-2, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Територіальну державну
інспекцію з питань праці у Київській
області надати ОСОБА_1 відповідь на
запит на інформацію від 20.02.2014.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.