Справа № 826/2436/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2014 року 11:00
№ 826/2436/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом:Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києвіпровизнання
протиправними дій, скасування
податкової вимоги та рішення про опис
майна у податкову заставу,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправною та скасування податкової
вимоги № 3001-17 від 25.09.2013 р., визнання
протиправним та скасування рішення про
опис майна у податкову заставу № 7/17-01
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві в порушення вимог чинного
законодавства прийнято податкову
вимогу та прийнято рішення про опис
майна у податкову заставу.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначив, що податкове
зобов'язання не було узгодженим, а тому
винесення податкової вимоги та рішення
про опис майна у податкову заставу є
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Згідно наданих заперечень зазначив, що
податкові повідомлення - рішення було
направлено позивачу поштою, та
повернулися з відміткою про
неможливість вручення адресату. У
зв'язку з наявністю у позивача
податкового боргу, відповідачем було
винесено податкову вимогу та прийнято
рішення про опис майна у податкову
заставу.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

В період з 06 серпня 2013 року по 19 серпня
2013 року на підставі наказу на
проведення перевірки № 257 від 19.07.2013 р.
та направлень на проведення перевірки
№ 268-269/26-58-17-01-16 від 06.08.2013 p., виданих
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві, заступником начальника
відділу контрольно-перевірочної
роботи доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб Зінченко Катериною Іванівною,
старшим державним ревізором
інспектором відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб Баштаненко Ілоною Сергіївною та
головним державним ревізором -
інспектором відділу
контрольно-перевірочної роботи
доходів і зборів з фізичних осіб
управління доходів і зборів з фізичних
осіб Стрельченко Ярославом
Васильовичем відповідно до
плану-графіка проведення
документальних перевірок суб'єктів
господарювання проведена планова
виїзна документальна перевірка
фінансово - господарської діяльності з
питань дотримання платником податків
ОСОБА_1 вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2010 р. по
31.12.2012 р.

За результатами проведення перевірки
складено Акт від 23.08.2013 р. №
1027/26-58-17-НОМЕР_3 про результати планової
виїзної документальної перевірки
суб'єкта господарювання - фізичної
особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2010 р. по 31.12.2012 р. та винесено:

- податкове повідомлення-рішення
№ від 30.08.2013 р, яким позивачу
збільшено суму податкового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб на суму 218 618, 18 грн., в тому
числі за основним платежем у розмірі 174
894,54 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 43 723,64 грн.;

- податкове повідомлення-рішення
від 30.08.2013 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 213 552,50 грн., в тому числі
за основним платежем в розмірі 171 217,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в розмірі 42 332,50 грн.

Відповідачем було направлено на адресу
позивача податкову вимогу № 3001-17 від
25.09.2013 р. та рішення про опис майна у
податкову заставу № 7/17-01 від 25.09.2013 р.

14 лютого 2014 р. до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 від відповідача
надійшов позов про стягнення
податкового боргу у розмірі 431 910,73 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового
кодексу України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3
статті 54 цього Кодексу, платник
податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Аналогічного змісту норма міститься в
п. 2.2. Порядку направлення органами
доходів і зборів податкових вимог
платникам податків, затвердженого
Наказом Міністерства доходів і зборів
України № 576 від 10.10.2013 року, у
відповідності до якого податкова
вимога формується, якщо платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання, визначеної в
податковому повідомленні-рішенні, у
встановлені законом строки.

Отже, виходячи зі змісту наведеної вище
норми, обов'язковим елементом, що надає
право відповідачу на винесення
податкової вимоги, є узгодження
податкового зобов'язання.

Як було вказано вище 30 серпня 2013 року
ДПІ у Солом'янському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві на підставі Акту
перевірки були прийняті податкові
повідомлення-рішення № та №
, яким збільшено суму грошового
зобов'язання у розмірі 346 111, 54 та
штрафні санкції у розмірі 86 056,14 грн.

При цьому, згідно 59.3. статті 59
Податкового кодексу України податкова
вимога надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

Зі змісту п.п. 54.3.2. п. 54.3. статті 54
Податкового кодексу України
вбачається, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо ані
перевірок результатів діяльності
платника податків, крім електронної
перевірки. свідчать про заниження або
завищення суми його податкових
зобов'язань, суми бюджетного
відшкодування та/або від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, заявлених
у податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках.

Таким чином, право відповідача на
винесення та направлення податкової
вимоги безпосередньо пов'язане з
закінченням десятиденного строку з
моменту винесення податкових
повідомлень-рішень за результатами
проведення перевірки позивача.
Водночас, у разі якщо платник податків
розпочинає процедуру оскарження
вказаних повідомлень-рішень, право на
винесення податкової вимоги не
виникає.

Більше того, у відповідності до п.56.18
статті 56 Податкового кодексу України
при зверненні платника додатків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Як встановлено судом, зазначені вище
податкові повідомлення-рішення було
отримано позивачем 26 вересня 2013 року,
що підтверджується листом ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів м.
Києва № 2715/0/26-58-17-01-11 від 07 жовтня 2013
року, яким у відповідь на запит
позивача вказано, що 26 вересня 2013 року
довіреною особою позивача ОСОБА_5
власноручно отримано копію Акту
перевірки та податкових
повідомлень-рішень.

Згідно п. 56.2., 56.3. статті 56 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків вважає, що контролюючий орган
неправильно визначив суму грошового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству
або виходить за межі повноважень
контролюючого органу, встановлених цим
Кодексом або іншими законами України,
він має право звернутися до
контролюючого органу вищого рівня із
скаргою про перегляд цього рішення.
Скарга подається до контролюючого
органу вищого рівня у письмовій формі
(за потреби - з належним чином
засвідченими копіями документів,
розрахунками та доказами, які платник
податків вважає за потрібне надати з
урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44
цього Кодексу) протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
платником податків податкового
повідомлення-рішення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується.

Отже, з урахуванням того, що податкові
повідомлення-рішення були отримані
позивачем лише 26 вересня 2013 року,
кінцевий термін їх оскарження припадає
на 07 жовтня 2013 року.

При цьому, згідно 56.15. статті 56
Податкового кодексу України скарга,
подана із дотриманням строків,
визначених пунктом 56.3 цієї статті,
зупиняє виконання платником податків
грошових зобов'язань, визначених у
податковому повідомленні-рішенні
(рішенні), на строк від дня подання
такої скарги до контролюючого органу
до дня закінчення процедури
адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові
вимоги з податку, що оскаржується, не
надсилаються, а сума грошового
зобов'язання, що оскаржується,
вважається неузгодженою.

Як вбачається з матеріалів справи, 07
жовтня 2013 року позивачем до ГУ
Міндоходів м. Києва було подану скаргу
на вказані вище
податкові-повідомлення-рішення, що
підтверджується копією скарги з
відміткою ГУ Міндоходів м. Києва про її
отримання (копія додається). Тобто в
межах визначених законодавством
строків.

В свою чергу, рішення за результатами
розгляду вказаної вище скарги було
прийнято лише 19.11.2013 року, що вказує на
те, що податкова вимога була винесена
відповідачем до моменту узгодження
податкового зобов'язання.

Разом з тим, позивач 13 листопада 2013 року
подав до Окружного адміністративного
суду м. Києва адміністративний позов до
відповідача про скасування зазначених
податкових повідомлень-рішень, що
додатково підтверджує на відсутність
факту узгодження податкових
зобов'язань Позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що оскаржувана податкова
вимога є такою, що не відповідає
вимогам чинного законодавства, а тому є
протиправною.

Відповідно до п. 88.1., п. 88.2 ст. 88
Податкового кодексу України з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу. Право податкової
застави виникає згідно з цим Кодексом
та не потребує письмового оформлення.

У відповідності до пп. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89
Податкового кодексу України право
податкової застави виникає у разі
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної контролюючим
органом, - з дня виникнення податкового
боргу.

Отже, виходячи зі змісту вказаних вище
норм Податкового кодексу України право
податкової застави виникає виключено з
дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до п. 2.1. Порядку
застосування податкової застави
органами доходів і зборів,
затвердженого Наказом Міністерства
доходів і зборів України від 10.10.2013 року
№ 572 опис майна у податкову заставу
здійснюється на підставі рішення про
опис майна у податкову заставу. Таке
рішення приймається керівником органу
доходів і зборів і надається платнику
податків, що має податковий борг.

Таким чином, з урахуванням того, що
станом на день винесення рішення про
опис майна у податкову заставу,
податковий борг позивача не був
узгоджений, зважаючи на триваючу
процедуру оскарження податкових
повідомлень-рішень, зазначене рішення
було прийнято з порушенням пп. 89.1.2. п. 89.1
ст.89 Податкового кодексу України, п. 2.1.
Порядку застосування податкової
застави органами доходів і зборів, а
тому є протиправним.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
правомірність його дій щодо винесення
оскаржуваних рішень, а тому суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 160-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати
податкову вимогу № 3001-17 від 25.09.2013 року.

3. Визнати протиправним та скасувати
рішення про опис майна у податкову
заставу № 7/17-01 від 25.09.2013 року.

4.Присудити на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_3)
понесені судові витрати в сумі 560
(п'ятсот шістдесят) гривень 28 копійок,
за рахунок асигнувань діяльності
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві (вул. Смілянська, 6, м. Київ, 03151,
).

5. Зобов'язати Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві стягнути решту суми
судового збору у розмірі 4 384 (чотири
тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80
коп. на розрахунковий рахунок
№4007, отримувач платежу УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, код 38004897,
МФО 820019, банк одержувача ГУ ДКСУ у місті
Києві, код класифікації доходів
бюджету 22030001, призначення платежу
«судовий збір за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Окружний
адміністративний суд м. Києва, із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунків
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві (вул. Смілянська, 6, м. Київ, 03151,
).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О.Іщук