Справа № 191/523/14-а
Суддя: Порошина О. О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 191/523/14-а
Провадження № 2-а/191/29/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Порошиної О.О.

за участю секретаря - Бутенко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
Дніпропетровської області
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області, третя
особа: Державна казначейська служба
України про скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов"язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області, третя
особа: Державна казначейська служба
України з вимогами про скасування
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження та
зобов»язання вчинити певні дії,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31
травня 2011 року Синельниківським
міськрайонним судом було задоволено
частково позовні вимоги ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Синельниківського
міської ради про стягнення разової
допомоги на оздоровлення та визнання
дій відповідача за недоплату
зазначеної допомоги протиправними,
якою зобов»язано відповідача
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 разової грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік відповідно до
вимог ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат з
урахуванням отриманих виплат.

На підставі зазначеної постанови 27.01.2012
року судом було видано позивачу
виконавчий лист.

Крім того, зазначив позивач, ухвалою
Синельниківського міськрайонного суду
від 10 жовтня 2013 року по справі №
191/4137/13-а було змінено спосіб і порядок
виконання постанови суду від 31.05.2011
року на підставі якої видано
виконавчий лист № 2а-928/11 від 27.01.2012 року
Синельниківським міськрайонним судом,
ухвалено стягнути з Управління праці
та соціального захисту населення
Синельниківської міської ради на
користь позивача ОСОБА_1 суму
перерахованої пенсії у розмірі 2 748,00
грн.

09 січня 2014 року позивачем до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Дніпропетровської області було подано
заяву про відкриття провадження.

20 січня 2014 року головним державним
виконавцем Дрижирук Ольгою
Олександрівною відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції Дніпропетровської
області було винесено постанову про
відмову у відкритті виконавчого
провадження № 41511493 на тій підставі, що
поданий виконавчий документ
пред»явлено не за місцем його
виконання. Дана постанова була
отримана позивачем 30.01.2014 року.

Позивач вважає постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову у прийнятті до провадження
виконавчого документа) № 41511493 від 20
січня 2014 року незаконною та такою що
підлягає скасуванню з наступних
підстав.

В оскаржувані постанові державний
виконавець Дрижирук О.О. зазначає, що
стягувану ОСОБА_1 роз»яснино, що з 01.01.2013
року набрав чинності Закон України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» який встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів визначених Законом України
«Про виконавче провадження» та
особливості їх виконання. Зокрема ст.3
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
передбачає виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
з рахунків такого державного органу, а
в разі відсутності у зазначеного
органу відповідних призначень - за
рахунок коштів передбачених за
бюджетною програмою забезпечення
виконання рішень суду.

Позивач зазначив, що звертався з
відповідною заявою до центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів про виконання
судового рішення, але у січні 2014 року
отримав відповідь в якій зазначалося,
що на підставі Закону України від 19.09.2013
року «Про внесення змін до деяких
законів України щодо виконання судових
рішень», яким внесено зміни до пункту 3
розділу ІІ Прикінцевих та перехідних
положень Закону України «Про гарантії
виконання судових рішень», виконавчі
документи за рішенням суду про
стягнення коштів або рішення суду що
набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб»єкти, які
видані або ухвалені до набрання
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої влади
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом.

Таким чином, позивач стверджує, що
державними виконавцем Дрижирук О.О. не
прийнято до уваги зміни, що відбулися в
законодавстві, не врахувані п.1 ч.2 ст.21
Закону України «Про виконавче
провадження» що саме на відділ
примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
покладається виконання рішень за якими
боржниками є територіальні підрозділи
центральних органів виконавчої влади,
місцеві суди, міські, районні або
селищні ради чи районні державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи.

За таких обставин, позивач просить
визнати дії головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області Дрижирук
Ольги Олександрівни щодо відмови у
відкритті виконавчого провадження
згідно постанови № 41511493 від 20.01.2014 року
- неправомірними та скасувати
постанову. Зобов»язати Відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області відкрити
виконавче провадження по виконавчому
листу № 1а-928/11 від 27.01.2012 року виданого
Синельниківським міськрайонним судом
Дніпропетровської області і виконати
постанову суду на підставі якої видано
виконавчий лист.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.
Просить їх задовольнити, доповнив, що
судові витрати в сумі сплаченого
судового збору 73,08 грн. просить
стягнути з відповідача на його
користь..

Представник відповідача Берелет І.В. в
судове засідання не з»явилася, але до
початку слухання справи факсом, через
канцелярію суду надала суду клопотання
про розгляд справи за відсутності. Крім
того, в матеріалах справи містяться
заперечення проти адміністративного
позову надані Берелет І.В. 11.03.2014 року
згідно до яких, остання просить
відмовити позивачу у задоволенні його
позовних вимог, оскільки вважає їх
необґрунтованими, посилаючись на те, що
постановою про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 11.11.2013 року
ОСОБА_1 роз»яснено, що з 01.01.2013 року
набрав чинності Закон України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», який встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів визначених Законом України
«Про виконавче провадження» та
особливості їх виконання. Зокрема, ст.3
Закону передбачає, що виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень-за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. У відповідності до норм
вищезазначеного Закону виконання
рішень суду про стягнення коштів
здійснюється Державною казначейською
службою України, з урахуванням
особливостей передбачених Постановою
Кабінету міністрів України №845 від
03.08.2011 року «Про затвердження Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників», стягувач за рішенням суду
про стягнення коштів з державного
органу звертається до Державної
казначейської служби України в строки
встановлені Законом України «Про
виконавче провадження» із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим КМУ. Також, у
відповідності до вимог ст.3 Закону
України «Про виконавче провадження», у
випадках передбачених законом, рішення
судів та інших органів щодо стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами Державного
казначейства України в установленому
Кабінетом Міністрів України порядку.
Тому, державний виконавець, керуючись
ст.3 ЗУ «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» та
постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року «Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників»,
виконавчий документ щодо стягнення
суми боргу з державного органу
рекомендовано було стягувачеві ОСОБА_1
пред»явити для виконання у порядку
визначеному законодавством України,
безпосередньо до відповідного органу
Державної казначейської служби
України. Тобто, державний виконавець
позбавлений можливості винести
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню вимог даного
виконавчого документа, оскільки його
пред»явлено не за місцем його
виконання. Отже, вважає представник
відповідача Берелет І.В., державний
виконавець Дрижирук Ольга
Олександрівна діяла в межах наданих їй
повноважень та на підставі чинного
законодавства.

Третя особа у справі Державна
казначейська служба не з»явилися в
судове засідання з невідомої суду
причини, хоча були повідомлені про дату
слухання справи своєчасно та належним
чином.

Вислухавши пояснення позивача,
приймаючи до уваги заперечення
відповідача, вивчивши матеріали справи
та оцінивши їх у сукупності, суд
встановив наступне.

Згідно Копії Постанови
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 31 травня
2011 року задоволені позовні вимоги
ОСОБА_1 а саме, визнано протиправною
бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення
Синельниківської міської ради щодо не
нарахування та не виплати ОСОБА_1
щорічної разової грошової допомоги на
оздоровлення згідно вимог Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов»язано УПтСЗН Синельниківської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 разової грошової
допомоги на оздоровлення за 2011 рік
відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
трьох мінімальних заробітних плат з
урахуванням отриманих виплат.
Постанова суду набрала чинності 13.12.2011
року. (а.с.5).

Ухвалою Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10 жовтня 2013 року змінено
спосіб і порядок виконання постанови
суду № 2а-928/11 від 31.05.2011 року, на
підставі якої видано виконавчий лист №
2-а-928/11 від 27.01.2012 року, що видав
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області із:
зобов'язати Управління праці і
соціального захисту населення
Синельниківської міської ради
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 разової грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, відповідно до
ст.. 48 Закону України " Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи " у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат з
урахуванням отриманих виплат на
стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Синельниківської міської ради на
користь ОСОБА_1 разової грошової
допомоги на оздоровлення за 2011 рік,
відповідно до ст. 48 Закону України " Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи "у розмірі
трьох мінімальних заробітних плат з
урахуванням отриманих виплат у розмірі
2748 грн. 00 коп. Ухвала суду набрала
чинності 16.10.2013 року. (а.с.6-10).

Із листа № 5-13/3013-34753 від 24.12.2013 року
Державної казначейської служби
України на ім.»я ОСОБА_1 вбачається, що
заявнику повернуто оригінал
виконавчого листа Синельниківського
міськрайонного суду від 27.01.2012 року по
справі № 2а-928/11 оскільки виконавчий
документ не підлягає виконанню органом
Казначейства з тих підстав, що
відповідно до п.3 розділу ІІ
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»,
виконавчі документи за рішенням суду
про стягнення коштів або рішення суду,
що набрали законної сили, боржниками
за якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону суб»єкти, які
видані або ухвалені до чабарня
чинності цим Законом, подаються до
органу державної виконавчої служби
протягом шести місяців з дня набрання
чинності цим пунктом.

Своєю заявою від 09.01.2014 року позивач
ОСОБА_1 просить Підрозділ примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області відкрити
виконавче провадження та виконати
рішення Синельниківського
міськрайонного суду від 31.05.2011 року №
2-а-928/11 про стягнення з Управління праці
та соціального захисту населення
Синельниківської міської ради разової
грошової допомоги на оздоровлення за
2011 рік відповідно до вимог ст.48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі трьох мінімальних
заробітних плат з урахуванням
отриманих виплат а саме,у розмірі 2 748
грн. та перерахувати гроші на особистий
рахунок стягувача ОСОБА_1 (а.с.11-12).

З копії Постанови № ВП 41511493 про відмову
у відкритті виконавчого провадження
(відмова у прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 20.01.2014 року
вбачається, що головний державний
виконавець Дрижирук Ольга
Олександрівна Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області відмовляє
стягувачу ОСОБА_1 у прийнятті до
провадження виконавчого документа та у
відкритті виконавчого провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-а-928/11 виданого 27.01.2012 року
Синельниківським міськрайонним судом
Дніпропетровської області про
зобов»язання Управління праці та
соціального захисту населення
Синельниківської міської ради
здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_1 разової грошової допомоги на
оздоровлення за 2011 рік відповідно до
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у розмірі трьох
мінімальних заробітних плат з
урахуванням отриманих виплат,
посилаючись на те, що державний
виконавець позбавлений можливості
винести постанову про відкриття
виконавчого провадження по виконанню
вимог до виконавчого документа,
оскільки його пред»явлено не за місцем
його виконання і стягувачу
рекомендовано звернутися
безпосередньо до органу державної
казначейської служби України
відповідно до вимог Постанови КМУ № 45
від 30.01.2013 року «Про внесення змін до
Постанови КМУ від 03.08.2011 року №845»
(а.с.13).

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з Конституцією України
Державний бюджет України і бюджетна
система України встановлюються
виключно законами (пункт 1 частини 2
статті 92). Такими законами є закони
України про Державний бюджет України
на кожний рік, Бюджетний кодекс
України.

Згідно з частиною першою та другою
статті 23 Бюджетного кодексу України
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету здійснювати лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення, встановленого законом про
Державний бюджет України.

Відповідно до статті 63 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та статті 7
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" визначено, що фінансування
витрат, пов'язаних з реалізацією цих
законів, здійснюється за рахунок
коштів державного бюджету.

Головним розпорядником коштів за цією
програмою є Міністерство соціальної
політики України.

Конституцією України зазначено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

Кабінет Міністрів України є вищим
органом у системі органів виконавчої
влади, який розробляє проект закону про
Державний бюджет України на наступний
рік і подає його до Верховної Ради
України, забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
про його виконання. Ефективне
здійснення Кабінетом Міністрів
України цих повноважень є основою для
вжиття заходів щодо забезпечення прав
і свобод людини і громадянина,
проведення політики у сфері
соціального захисту, фінансової і
податкової політики.

Рішенням Конституційного Суду України
№ З-рп/2012 від 25.01.2012 року установлено, що
надання Верховною Радою України права
Кабінету Міністрів України
встановлювати у випадках, передбачених
законом, порядок і розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними в ст. 116 Конституції
України. Отже, Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції України та законів
України.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій її території.
Судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише Закону,
отже у рішеннях суду втілюється
волевиявлення самої держави, а тому
обов'язковість рішень суду є однією з
основних засад судочинства, згідно з
положеннями ст. 129 Конституції України.

Тому питання про своєчасність
виконання судових рішень, що набрали
законної сили або допущені до
негайного виконання має виключно
важливе значення для авторитету
судової влади в державі. Безперечно,
завдання судочинства не виконується,
якщо не виконується судове рішення.

В Україні питання, пов'язані з
виконанням судових рішень у цивільних,
господарських, кримінальних та
адміністративних справах, а також
майнових стягнень, врегульовано
Законом України "Про виконавче
провадження". Так, статтею 1 Закону
України "Про виконавче провадження"
визначено, що виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Законом України "Про виконавче
провадження" передбачено, що Державна
виконавча служба є єдиним органом
примусового виконання, крім органів та
посадових осіб, які виконують рішення
про притягнення до кримінальної або
адміністративної відповідальності.

Статтею 2 зазначеного закону визначено,
що примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу службу"
( 202/98-ВР ) (далі - державні виконавці).

Так, Законом України "Про державну
виконавчу службу" визначено, що
завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом. Державна
виконавча служба входить до системи
органів Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб (далі - рішень)
відповідно до законів України.

Статтею 11 Закону України „Про
виконавче провадження" визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Цією ж статтею
встановлено, що державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

Статтею 17 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою, зокрема, виконавчі листи, що
видаються судами.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження визначені ст.
26 Закону України Про виконавче
провадження", до яких, зокрема,
відноситься наявність передбачених
законом обставин, що виключають
здійснення виконавчого провадження.

Приймаючи постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
30.01.2014 року, відповідач виходив з
положень ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
виконавче провадження" та Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
з державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 845 від 03.08.2011 року (далі - Порядок № 845).

Так, дійсно згідно з ч. 2 ст. 3 Закону
України "Про виконавче провадження", на
яку посилається відповідач, рішення
про стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку.

Порядок № 845 прийнятий відповідно
до частини 2 статті 3 Закону України "Про
виконавче провадження" і пункту 9
розділу VI "Прикінцеві та перехідні
положення" Бюджетного кодексу України
та визначає механізм виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон
України від 05.06.2012 року № 4901-VI "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", згідно з вимогами
якого виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, покладається на
Державну казначейську службу України.

Однак, приймаючи оскаржуване
рішення, відповідач не врахував
положення пункту 3 Розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання рішень судів", що
доповнений Законом України "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо виконання судових рішень"
від 19.09.2013 року № 583-VII. Указаним
положенням закріплено, що виконавчі
документи за рішеннями суду про
стягнення коштів або рішення суду, що
набрали законної сили, боржниками за
якими є визначені частиною першою
статті 2 цього Закону ("Про гарантії
держави щодо виконання рішень судів")
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Як убачається з виконавчого листа,
виданого Синельниківським
міськрайонним судом 27.01.2012 року,
постанова Синельниківського
міськрайсуду від 31.05.2011 року по
адміністративній справі № 2а-928/11
набрала законної сили 13.12.2011 року, тобто
до набрання чинності Законом України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень". Ухвала
Синельниківського міськрайонного суду
від 10.10.2013 року про зміну спосібу і
порядку виконання постанови суду №
2-а-928/11 від 31.05.2011 року на підставі якої
видано Синельниківським міськрайсудом
виконавчий лист від 27.01.2012 року також
набрала законної сили до набрання
чинності Законом України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», а саме, 16.10.2013 року. Відтак, з
урахуванням п. 3 Розділу ІІ "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
рішень судів" вказаний виконавчий
документ підлягає пред'явленню до
виконання до органів державної
виконавчої служби, що спростовує
твердження представника відповідача
про правомірність прийнятої постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб"єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несправедливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно вимог ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб"єкта владних
повноважень обов"язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Однак, відповідач покладеного на
нього обов'язку щодо доведення
правомірності прийнятої постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження не виконав. Отже,
оскаржувана постанова не відповідає
критеріям правомірного рішення
відповідача як суб'єкта владних
повноважень, а тому підлягає
скасуванню.

При цьому, суд зазначає, що позовна
вимога позивача про визнання
протиправними дій відповідача щодо
відмови у відкритті виконавчого
провадження по суті є вимогою про
визнання протиправною самої постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, оскільки така відмова
виразилася саме у прийнятому рішенні.

Разом з тим, адміністративний позов в
іншій частині позовних вимог не
підлягає задоволенню у зв»язку з
відсутністю для цього правових підстав
та оскільки права позивача
поновлюються таким частковим
задоволенням позову. Крім того, усі
питання у порядку виконання судового
рішення мають вирішуватися державним
виконавцем.

За таких обставин, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області, третя
особа: державна казначейська служба
України про скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов"язання вчинити
певні дії підлягають частковому
задоволенню.

Вирішуючи питання щодо судових
витрат, суд застосовує ч.1 ст.94 КАС
України, якою встановлено: якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб"єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Поданою позивачем квитанцією про
сплату судового збору встановлено, що
ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі
73 грн.08 коп., з урахуванням
вищевикладеного, стягненню з
Державного бюджету України на користь
позивача підлягає сума 73 грн.08 коп.

На підставі викладеного, Закону
України від 19.09.2013 року «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
виконання судових рішень», Постанови
КМУ №845 від 03.08.2011 року «Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників»,
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень" від
01.01.2013 року № 4901-VI, Закону України «Про
виконавче провадження», керуючись
ст.ст. 7-12, 70, 94,160-162 КАС України, ст.19
Конституції України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області, третя
особа: державна казначейська служба
України про скасування постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження та зобов"язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати дії головного державного
виконавця Дрижирук Ольги
Олександрівни, відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області стосовно
винесення постанови від 20.01.2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження - неправомірними.

Постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) №41511493 від 20.01.2014 року -
скасувати.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь позивача - ОСОБА_1
сплачені ним судові витрати у вигляді
судового збору в сумі 73 (сімдесят три)
грн. 08 коп.

На постанову протягом десяти днів з
дня її отримання до апеляційного
адміністративного суду
Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області може бути
подано апеляційну скаргу.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, а у разі її
подання після розгляду справи
апеляційним судом у разі, якщо
постанову не буде скасовано.

Суддя: О. О. Порошина