Справа № 2а-0770/3251/12
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Справа № 876/7636/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря
Корнієнко О. А.

представника позивача Самокіш С.С.

представника відповідача Гайович
В.М.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м. Ужгороді Головного управління
міндоходів у Закарпатської області на
постанову Закарпатського
адміністративного суду від окружного 26
лютого 2013року у справі № 2а-0770/3251/12 за
позовом Дочірнього підприємства
"Фокстрот-Ужгород" Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фокстрот"
до Державної податкової інспекції у м.
Ужгороді Головного управління
міндоходів у Закарпатської області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2012 року позивач звернувся в
суд із позовом до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Головного
управління міндоходів у Закарпатської
області про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Позов мотивований тим, що відповідачем
23 серпня 2012 року проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
ДП «Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот»
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту податку на додану
вартість відображеного у податковій
декларації з ПДВ, поданій за червень 2012
року. Перевіркою не підтверджено
реальність проведених господарських
операцій з ТОВ «Лантопер» за червень 2012
року з урахуванням їх виду, обсягу,
якості та розрахунків, в порушення
статей 185, 188, пунктів198.3, 198.6 статті 198,
пункту 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України ДП «Фокстрот-Ужгород»
ТОВ «Фокстрот» завищено податковий
кредит по операціях з придбання
товарів у ТОВ «Лаптопер». Таким чином,
задекларований податковий кредит у ДП
«Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот» є
неправомірний та перевіркою не
підтверджується, не підтверджено
реальність здійснення господарських
операцій з ТОВ «Лаптопер», в результаті
чого підприємством завищено суму
податкового кредиту з ПДВ на суму 1764568,28
грн за червень 2012 року.

Позивач вважає, що висновки
відповідача є необґрунтованими та
спростовуються первинними
бухгалтерськими документами.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2013
року адміністративний позов
задоволено повністю.

Вказане рішення оскаржив відповідач та
вважає, що оскаржуване рішення
підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що
суд першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального та
процесуального права.

Зокрема вказує на те, що будь-які
документи (у тому числі договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16
липня 1999 року N 996-ХІУ "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

За відсутності факту придбання товарів
чи послуг або в разі якщо придбані
товари чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

У зв'язку з вищевикладеним у ДП
«Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот» та
ТОВ «Лаптопер» відсутній об'єкт
оподаткування податком на додану
вартість операцій з
контрагентами-постачальниками в
розумінні статті 185 Податкового
Кодексу України.

Операції між ДП «Фокстрот-Ужгород» ТОВ
«Фокстрот» та ТОВ «Лаптопер» не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень і транспортних засобів.

В ході перевірки, виходячи з наявної
інформації, не підтверджено наявність
поставки товару від ТОВ «Лаптопер» на
ДП «Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот» і
факту оплати за поставлений товар. На
момент перевірки контрактна вартість
поставленого товару сплачена не була, а
знаходилася в кредиторській
заборгованості ДП «Фокстрот-Ужгород»
ТОВ «Фокстрот» перед ТОВ «Лаптопер».
Вищенаведене свідчить про те, що
правочини між ТОВ «Лаптопер» та ДП
«Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот»
здійснений з метою надання податкової
вигоди останньому шляхом формування
фіктивного податкового кредиту.

Наголошує на тому, що у ТОВ «Лаптопер»,
відсутні необхідні умови для
здійснення господарських операцій,
відсутні основні фонди, технічний
персонал, виробничі активи, складські
приміщення, транспортні засоби, а
операції з ТОВ «Лаптопер» не є
господарською діяльністю ДП
«Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот».

У зв'язку з не підтвердженням
реальності здійснення ДП
«Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот»
фінансово-господарських операцій з
придбання товарів за червень 2012 року на
суму 1764568,28 грн від ТОВ «Лаптопер» у ДП
«Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот»
відсутні підстави для формування
податкового кредиту по зазначених
операціях.

Просить скасувати рішення суду першої
інстанції та прияти нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав подану апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
апеляційної скарги та пояснив, що
рішення суду є об'єктивним та
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги у їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга підлягає до
задоволення.

Задовільняючи позовні вимоги суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що договір поставки № 3006-01 від 30 червня
2012 року має реальний характер, був
виконаний сторонами по договору
належним чином та підтверджується
письмовими доказами.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком.

Так з матеріалів справи слідує, що
відповідачем з 23 серпня 2012 року на
підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
відповідно до пункту 200.11 статті 200 ПК
України та наказу ДПІ у м. Ужгороді від
23 серпня 2012 року № 710 про призначення
перевірки, проведено документальну
позапланову виїзну перевірку
правомірності нарахування ДП
«Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот»
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту податку на додану
вартість відображеного у податковій
декларації з ПДВ, поданій за червень 2012
року. Перевіркою не підтверджено
реальність проведених господарських
операцій з ТОВ «Лантопер» за червень 2012
року з урахуванням їх виду, обсягу,
якості та розрахунків. Встановлено, що
в порушення статей 185, 188, пунктів 198.3, 198.6
статті 198, пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України ДП
«Фокстроі-Ужгород» ТОВ «Фокстрот»
завищено податковий кредит по
операціях з придбання товарів у ТОВ
«Лаптопер». Таким чином,
задекларований податковий кредит у ДП
«Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот» є
неправомірним та перевіркою не
підтверджується. Крім того не
підтверджено реальність здійснення
господарських операцій з ТОВ
«Лаптопер», в результаті чого
підприємством завищено суму
податкового кредиту з ПДВ на суму 1764568,28
грн за червень 2012 року

За результатами перевірки складено Акт
№ 2293/22-02/33331570 від 17 вересня 2012 року, на
підставі якого відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення від 28
вересня 2012 року № яким позивачу
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 1764568,28 грн.

Зі змісту акту перевірки, зрозуміло, що
відповідач прийшов до висновку про
непідтвердження операцій між ДП
«Фокстрот - Ужгород» ТОВ «Фокстрот» та
ТОВ «Лаптопер» стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності,
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих актинів, складських
приміщень і транспортних засобів.
Тобто не підтверджено факт поставки
товару від ТОВ «Лаптопер» на ДП
«Фокстрот - Ужгород» ТОВ «Фокстрот» і
факт оплати за поставлений товар.

В матеріалах справи є договір між ДП
«Фокстрот-Ужгород» ТОВ «Фокстрот» та
ТОВ «Лаптопер» № 3006-01, відповідно до
якого сторони домовилися про поставку
товару на загальну суму 10587409,7 грн. в т.
ч. ПДВ 1764568,28 грн.

Згідно пояснень представника позивача
поставка товару відбулася на умовах EXW
(EX WORKS), ФРАНКО ЗАВОД (... назва місця ),
місце поставки - склад Постачальника,
розташований за адресою м. Тернопіль,
вул. Промислова, 28. У зв'язку з
господарською необхідністю, після
набуття прав власності на товар, він
був переданий на відповідальне
зберігання ТОВ «Тефія» за тією ж
поштовою адресою м. Тернопіль, вул.
Промислова, 28, відповідно до договору
зберігання № 2006-01 від 20 червня 2012 року.
Факт передачі товару позивачем
підтверджується складською квитанцією
про прийняття товару на зберігання.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (із змінами та
доповненнями), господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства. Таким
чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податку.

Згідно з статтею 1 цього Закону
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового
кодексу України визначено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі перинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту «а» пункту 198.1
статті 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 200.1 статті 200 розділу V
Податкового кодексу України
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.3 статті 200
Податкового кодексу України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Підпунктом 201.10 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг
на вимогу покупця, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3
статті 54 Податкового кодексу України
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму зменшення
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
якщо дані перевірок результатів
діяльності платника податків свідчать
про завищення від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, заявлених у податкових
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно до
Податкового кодексу України необхідні
для віднесення і для віднесення певних
сум до податкового кредиту, не є
безумовною підставою для формування
податкового кредиту, якщо податковий
орган доведе, що відомості в таких
документах не відповідають дійсності.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов встановив, що податкові накладні
та інші первинні документи заповнені у
відповідності до норм чинного
законодавства, сторони правочину є
діючими, належно зареєстрованими
суб'єктами господарювання та
платниками податків. Такий висновок
колегія суддів не заперечує.

З матеріалів справи прослідковується,
що товар, придбаний позивачем у ТОВ
«Лаптопер», знаходився на товарному
складі ТОВ «Тефія», згідно з договором
зберігання № 0103-27 САТ від 1 березня 2012
року.

Суд першої інстанції вірно встановив,
що договір зберігання між позивачем та
вказаними ТОВ «Тефія» не укладався.
Натомість між ними було укладено
договір суборенди приміщення площею 20
м2.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
згідно із договором поставки позивач
придбав побутову техніку у великій
кількості, що засвідчується поданими
апеляційному суду позивачем копіями
накладних, багато позицій із такого
товару є великогабаритними (пральні
машини, водонагрівачі, посудомийки,
витяжки, духовки, порохотяги,
телевізори, холодильники,
мікрохвильові печі та ін.), що ставить
під сумнів або унеможливлює зберігання
такого товару в приміщенні площею 20 м2.

Поряд з цим суд апеляційної інстанції
звертає увагу не те, що в матеріалах
справи відсутні докази розрахунків між
позивачем та постачальником товарів,
що підтвердив в судовому засіданні
представник позивача. Згідно пояснень
останнього позивач за отриманий товар
не розраховувався, оскільки такий
товар був повернутий постачальникові.

З огляду на викладене не витримує
критики висновок суду першої
інстанції, що договір поставки № 3006-01
від 30 червня 2012 року має реальний
характер, був виконаний сторонами по
договору належним чином.

З огляду на наведене вище, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом норм матеріального
права та неповного з'ясування обставин,
що мають значення для справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи, через що постанова суду
належить до скасування з прийняттям
нової постанови про відмову в
задоволенні позовних вимог із
викладених вище мотивів.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Ужгороді
Головного управління міндоходів у
Закарпатської області задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26 лютого
2013року у справі № 2а-0770/3251/12скасувати і
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий суддя:
КузьмичС.М.

Судді:
Улицький В.З.

Гулид Р.М.

Повний текст постанови складено 17
квітня 2014 року