Справа № 520/2483/14-а
Суддя: Рева С. В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________
____________________________________________________________
Справа № 520/2483/14-а
Провадження № 2-а/520/190/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, в якому посилається
на те, що 23 січня 2014 року він звернувся
до Управління соціального захисту
населення в Київському районі
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради із
заявою про надання державної допомоги
при народженні другої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Але Управління соціального
захисту населення в Київському районі
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради
призначило ОСОБА_1 державну допомогу у
розмірі, передбаченому для виплати
допомоги при народженні першої дитини,
оскільки згідно акту обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї
з'ясовано, що дитина від першого шлюбу
виховується колишньою дружиною.

Однак, ОСОБА_1 вважає, що дії
Управління соціального захисту
населення в Київському районі
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради щодо
призначення державної допомоги при
народженні, як на першу дитину, є
протиправними, необґрунтованими та
такими, що порушують вимоги чинного
законодавства України, оскільки він не
позбавлений батьківських прав
відносно першої дитини, а за приписами
СК України зобов'язаний брати і приймає
участь у її вихованні, тому і
призначення допомоги має бути
проведено як на Другу дитину.

У зв'язку з чим, ОСОБА_1 просить суд
визнати протиправними дії
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради щодо
призначення державної допомоги при
народженні дитини як на першу дитину та
зобов'язати Департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради зробити перерахунок державної
допомоги при народженні дитини,
призначити та виплачувати надалі
державну допомогу при народженні
дитини сумі кратній 60 розмірам
прожиткового мінімуму, як на другу
дитину.

Крім того, ОСОБА_1 просить суд
стягнути з Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради на його користь судові витрати.

Не погодившись з вказаним
позовом, під час розгляду справи
представник відповідача Департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради надав заперечення проти
позову, в якому вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 є безпідставними,
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки
допомога при народженні дитини
надається одному з батьків дитини,
опікуну, які постійно проживають разом
з дитиною, з метою створення належних
умов для її повноцінного утримання та
виховання.

12 лютого 2014 року інспекторами
управління соціального захисту
населення Київського району був
складений Акт обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї, з
якого вбачається, що старша дочка
проживає з колишньою дружиною ОСОБА_1.

Тому ОСОБА_1 призначена грошова
допомога при народженні, як на першу
дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі:
30.960 гривень; з 01 січня 2014 року по 31 січня
2014 року - 10.320 гривень (одноразово); з 01
лютого 2014 року по 31 січня 2016 року по 860
гривень щомісячно впродовж 24 місяців
відповідно до чинного законодавства.

На підставі вищенаведеного,
представник відповідача Департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради просить суд відмовити
ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог за
безпідставністю.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав та просив суд
позов задовольнити з підстав,
викладених у позові.

Представник відповідача
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради у
судовому засіданні позов не визнав та
просив суд відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на те, що старша
дочка позивача проживає з колишньою
його дружиною.

Крім того, пояснив суду, що органи
праці та соціального захисту населення
відповідно до ст. 5 Закону України «Про
судовий збір» звільнені від сплати
судового збору, тому судові витрати
розподіляються за правилами ст. 94 КАС
України.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та надані докази, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 141 СК України передбачено,
що розрив шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.
Дитина належить до сім'ї своїх батьків
і тоді, коли спільно з ними не проживає
(ст. 3 СК України).

Положеннями ст. 157 СК України
встановлено, що питання виховання
дитини вирішується батьками спільно,
той із батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і право на особисте
спілкування з нею.

У судовому засіданні встановлено,
що 28 вересня 2007 року позивач
ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5.

Під час шлюбу народилася - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження, актовий
запис № 143, яке видане 23 січня 2009
року Київським відділом реєстрації
актів цивільного стану Одеського
міського управління юстиції.

11 лютого 2011 року рішенням
Київського районного суду м. Одеси,
справа № 1512/2-2347/11 шлюб між ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 було розірвано. Рішення набрало
законної сили.

Крім того, з лютого 2011 року за
домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 їхня
спільна донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживає разом з матір'ю, але
зареєстрована за місцем проживання
позивача ОСОБА_1, що підтверджується
довідкою з місця проживання № 57 від 20
січня 2014 року.

При цьому, в матеріалах справи є
письмові пояснення ОСОБА_5, в яких
посилається на те, що з лютого 2011 року
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, дійсно проживає
разом з нею, а позивач ОСОБА_1, як батько
дитини, постійно приймав та приймає
участь у забезпеченні потреб дитини та
в її вихованні, надаючи матеріальну
допомогу, часто спілкується з нею,
добровільно систематично приймає
участь у забезпеченні в матеріальному
плані (купуючи одяг, предмети побуту та
надаючи грошові кошти), займається її
оздоровленням, регулярно влаштовує
спільні прогулянки, приймає участь у
фізичному та розумовому розвитку
дитини, тобто ОСОБА_1 не відмовлявся від
виховання своєї доньки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4,
батьком якого є ОСОБА_1 (позивач), а
матір'ю - ОСОБА_7, актовий запис № 143, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, виданого 16 січня 2014 року
Відділом державної реєстрації актів
цивільного стану у місті Одесі
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції.

23 січня 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до Управління соціального захисту
населення в Київському районі
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради із
заявою про надання державної допомоги
при народженні другої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

18 лютого 2014 року Управління
соціального захисту населення в
Київському районі Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради своєю відповіддю за № 01/о
на вищевказану заву, призначило ОСОБА_1
грошову допомогу при народженні, як на
першу дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі: 30.960 гривень; з 01 січня 2014 року
по 31 січня 2014 року - 10.320 гривень
(одноразово); з 01 лютого 2014 року по 31
січня 2016 року по 860 гривень щомісячно
впродовж 24 місяців відповідно до
чинного законодавства, виходячи з того,
що старша донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживає разом матір'ю ОСОБА_5,
колишньою дружиною ОСОБА_1.

Так, умови призначення і виплати
окремих видів державної допомоги
сім'ям з дітьми регулюються Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а перелік документів,
необхідних для її призначення,
визначені у Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України за № 1751 від
27 грудня 2001 року.

Призначення і виплата такої
допомоги здійснюється управліннями
праці та соціального захисту населення
районних, районних у містах Києві та
Севастополі держадміністрацій,
структурними підрозділами з питань
праці та соціального захисту населення
виконавчих органів міських, районних у
містах рад за місцем реєстрації або
місцем проживання одного з батьків
дитини, усиновителя, опікуна.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», одним із видів державної
допомогиє допомога при народженні
дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», допомога при народженні
дитини за цим Законом надається одному
з батьків дитини (опікуну), який
постійно проживає разом з дитиною.

Положеннями ст. 11 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
встановлено, що допомога батькам при
народженні дитини призначається на
підставі свідоцтва про народження
дитини. У разі народження (усиновлення,
встановлення опіки) двох і більше дітей
допомога надається на кожну дитину.

Статтею 12 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
передбачено, що допомога при
народженні дитини надається у сумі,
кратній 30 розмірам прожиткового
мінімуму, - на першу дитину; кратній 60
розмірам прожиткового мінімуму, - на
другу дитину; кратній 120 розмірам
прожиткового мінімуму, - на третю і
кожну наступну дитину. Виплата
допомоги здійснюється одноразово у
десятикратному розмірі прожиткового
мінімуму при народженні дитини, решта
суми допомоги на першу дитину
виплачується протягом наступних 24
місяців, на другу дитину - 48 місяців, на
третю і кожну наступну дитину - 72
місяців рівними частинами у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Крім того, ст. 11 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
передбачено, що виплата допомоги при
народженні дитини припиняється у разі:
позбавлення отримувача допомоги
батьківських прав; відібрання дитини в
отримувача допомоги без позбавлення
батьківських прав; тимчасового
влаштування дитини на повне державне
утримання; припинення опіки або
звільнення опікуна від його
повноважень щодо конкретної дитини;
нецільового використання коштів і
незабезпечення отримувачем допомоги
належних умов для повноцінного
утримання та виховання дитини; у разі
виникнення інших обставин.

Пунктом 13 постанови Кабінету
Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001
року «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми» передбачено,
що виплата допомоги припиняється у
разі: позбавлення отримувача допомоги
батьківських прав; відмови отримувача
допомоги від виховання дитини;
нецільового використання коштів і
незабезпечення отримувачем допомоги
належних умов для повноцінного
утримання та виховання дитини;
відібрання дитини в отримувача
допомоги без позбавлення батьківських
прав; тимчасового влаштування дитини
на повне державне утримання, крім
дітей, які народилися під час
перебування матері в слідчому
ізоляторі або установі виконання
покарань за умови перебування дитини
разом з матір'ю.

Таким чином, з огляду на
вищевказане, суд вважає, що Управління
соціального захисту населення в
Київському районі Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради призначивши ОСОБА_1
грошову допомогу при народженні
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як на першу дитину,
грубо порушило його законні права та
інтереси, оскільки на час народження
другої дитини, він утримував свою
старшу доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка
проживає з матір'ю, та батьківських
прав відносно неї не був позбавлений і
за приписами Сімейного кодексу України
зобов'язаний брати і приймає участь у
її вихованні, тому призначення
допомоги має бути проведено як на другу
дитину.

При цьому, суд критично ставиться
до тверджень представника відповідача
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради щодо
правомірності призначення державної
допомоги як на першу дитину, оскільки
вони не підтверджуються встановленими
по справі обставинами та ними
спростовуються.

Оцінивши всі доводи у їх
сукупності, з урахуванням пояснень, суд
дійшов до висновку, що Управління
соціального захисту населення в
Київському районі Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради неправомірно призначило
державну допомогу, що призвело до
порушення прав ОСОБА_1, які підлягають
захисту шляхом визнання дій
протиправними щодо призначення
грошової допомоги при народженні, як на
першу дитину, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі: 30.960 гривень; з 01 січня 2014 року
по 31 січня 2014 року - 10.320 гривень
(одноразово); з 01 лютого 2014 року по 31
січня 2016 року по 860 гривень щомісячно
впродовж 24 місяців відповідно до
чинного законодавства.

Оскільки ОСОБА_1 має право на
державну допомогу при народженні як на
другу дитину, у зв'язку з чим суд вважає
за необхідним зобов'язати Департамент
праці та соціальної політики Одеської
міської ради зробити перерахунок
державної допомоги при народженні
дитини, призначити та виплачувати
надалі державну допомогу при
народженні дитини сумі кратній 60
розмірам прожиткового мінімуму, як на
другу дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представник відповідача
Департамент праці та соціальної
політики Одеської міської ради не
довів суду правомірність в призначенні
ОСОБА_1 грошової допомоги при
народженні, як на першу дитину.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

У зв'язку із розглядом справи
ОСОБА_1 втратив власні кошти за подачу
позову у розмірі 73 гривні 08 копійок, що
підтверджується квитанцією
№ 210040183 від 11 березня 2014 року, які
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_1.

Отже, з огляду на вищевказане,
оцінивши всі доводи у їх сукупності,
суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1
є обґрунтований та підлягає
задоволенню у повному обсязі шляхом
визнання протиправними дії
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради щодо
призначення грошової допомоги при
народженні дитини, як на першу дитину,
зобов'язати Департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради зробити ОСОБА_1 перерахунок
державної допомоги при народженні
дитини, призначити та виплачувати йому
надалі державну допомогу при
народженні дитини сумі кратній 60
розмірам прожиткового мінімуму, як на
другу дитину, а також стягнути
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 73 гривні
08 копійок в рахунок відшкодування
судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 17, 18, 71, 159-163, 167
КАС України, ст.ст. 3, 141, 157 СК України,
ст.ст. 1, 10, 11, 12 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1751 від 27.12.2001року «Про затвердження
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми»,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати протиправними дії
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради щодо
призначення ОСОБА_1 грошової допомоги
при народженні дитини, як на першу
дитину.

Зобов'язати Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради здійснити ОСОБА_1 перерахунок
державної допомоги при народженні
дитини.

Зобов'язати Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради призначити та виплачувати ОСОБА_1
державну допомогу при народженні
дитини сумі кратній 60 розмірам
прожиткового мінімуму, як на другу
дитину.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
грошові кошти у розмірі 73 (сімдесят три)
гривні 08 (вісім) копійок в рахунок
відшкодування судового збору.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
до Київського районного суду міста
Одеси апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя
Рева С. В.