Справа № 360/1906/13-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
360/1906/13-а ( у 2-х томах) Головуючий у 1-й
інстанції: Унятицький Д.Є.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
- Троян Н.М.,

суддів
- Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря
- Костюченка М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Бородянського
районного суду Київської області від 14
січня 2014 року за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Мирчанської
сільської ради Бородянського району
Київської області, третя особа ОСОБА_2
про скасування рішення та визнання
протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2007 року позивач звернулась до
суду з позовом до Мирчанської
сільської ради Бородянського району
Київської області, третя особа - ОСОБА_2
про визнання протиправним рішення,
визнання протиправною бездіяльності.

В результаті чого, постановою
Бородянського районного суду
Київської області від 24 травня 2007 року
позов задоволено частково. Визнано
бездіяльність Мирчанської сільської
ради Бородянського району Київської
області по розгляду заяви позивача від
11 жовтня 2006 року про передачу їй у
приватну власність земельної ділянки
неправомірною та зобов'язано
відповідача розглянути вказану заяву у
встановленому законом порядку. В
частині позовних вимог про визнання
протиправним та скасування рішення
другої сесії п'ятого скликання
Мирчанської сільської ради
Бородянського району Київської
області від 14 липня 2006 року про надання
ОСОБА_2 земельної ділянки розміром 0,15
га для будівництва житлового будинку
та про передачу цій особі безкоштовно у
приватну власність земельної ділянки
розміром 0,15 га; у витребуванні з
відповідача копії оскаржуваного
рішення з копіями документів, на
підставі якого було прийнято вказане
рішення та витребувати з прокуратури
Бородянського району Київської
області матеріали перевірки по скарзі
ОСОБА_3 на зазначене рішення сільради
судом відмовлено.

Проте, постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2011 року скасовано рішення
суду першої інстанції в частині
відмови в позові про визнання
протиправним та скасування рішення
сільради від 14 липня 2006 року з
прийняттям в цій частині нової
постанови про задоволення позову. В
іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

За касаційним переглядом наведеного
рішення, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 22
вересня 2010 року постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2011 року скасовано, справу
направлено до суду апеляційної
інстанції на новий судовий розгляд. При
цьому, суд вказав на порушення
апеляційним судом норм процесуального
права, а саме - неповідомлення третьої
особи ОСОБА_2 про дату, час і місце
розгляду справи.

При новому апеляційному розгляді,
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року скасовано рішення суду першої
інстанції в частині відмови в позові
про визнання протиправним та
скасування рішення сільради від 14
липня 2006 року з прийняттям в цій
частині нової постанови про
задоволення позову. В іншій частині
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погодившись з наведеним рішенням
суду апеляційної інстанції, третя
особа ОСОБА_2, звернулась із касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, яким у свою чергу, за
результатами касаційного перегляду
постановлено ухвалу від 01.08.2013 про
скасування рішень попередніх суддів, з
направленням справи до суду першої
інстанції на новий судовий розгляд.

Скасовуючи судові рішення суд
касаційної інстанції, вказав на
допущені судами першої та апеляційної
інстанції порушення норм
процесуального права, а саме - не
витребувано у відповідача документи,
які б вказували на дотримання чи то
порушення сільрадою порядку передачі
спірної земельної ділянки при
прийнятті рішення від 14 липня 2006 року
про надання ОСОБА_2 земельної ділянки
розміром 0,15 га для будівництва
житлового будинку в АДРЕСА_1 та про
передачу ОСОБА_2 безкоштовно у приватну
власність земельної ділянки розміром
0,15 га в АДРЕСА_1.

За результатами нового розгляду,
постановою Бородянського районного
суду Київської області від 14 січня 2014
року адміністративний позов
задоволено, шляхом визнання
протиправним та скасування рішення
Мирчанської сільської ради від 14 липня
2006 року про надання ОСОБА_2 земельної
ділянки розміром 0,15 га для будівництва
житлового будинку в АДРЕСА_1 та про
передачу ОСОБА_2 безкоштовно у приватну
власність земельної ділянки розміром
0,15 га в АДРЕСА_1, а також визнано
бездіяльність Мирчанської сільської
ради по розгляду заяви ОСОБА_3 від 11
жовтня 2006 року про передачу їй у
приватну власність земельної ділянки в
АДРЕСА_1 протиправною та зобов'язано
Мирчанську сільську раду розглянути
дану заяву в установленому законом
порядку.

ОСОБА_2, не погоджуючись із зазначеною
постановою, подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить суд
скасувати постанову та прийняти нову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Згідно до частини четвертої ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини першої ст. 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, 15 вересня
2006 року позивач придбала у ОСОБА_4
житловий будинок, що підтверджується
договором купівлі-продажу від 15
вересня 2006 року. Вказаний будинок
успадкував після смерті своєї матері,
що підтверджується копією свідоцтва
про право на спадщину за законом від 21
липня 2006 року.

У відповідності до вказаного договору,
житловий будинок знаходиться на
земельній ділянці, розмір якої не
наданий (згідно довідки № 577 від 26 липня
2006 року виконкому Мирчарської
сільської ради за вказаною адресою
рахується земельна ділянка площею 0,12
га).

11 жовтня 2006 року позивач звернулася до
Мирчанської сільської ради про
передачу її у приватну власність
присадибної ділянки за адресою:
АДРЕСА_1, розміром 0,25 га, однак, жодної
відповіді нею не отримано.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку
органу місцевого самоврядування та з
метою їх відновлення ОСОБА_3 звернулась
за захистом до суду.

Розглядаючи справу з урахуванням
висновків суду касаційної інстанції,
які у свою чергу відповідно до ст. 277
Кодексу адміністративного судочинства
України від 06.07.2005 №2747-VI (КАС України) є
обов'язковими, суд першої інстанції
виходив з того позивач має право на
приватизацію земельної ділянки в
АДРЕСА_1, а рішення Мирчанської
сільської ради від 14 липня 2006 року є
протиправним.

На думку колегії суддів позиція суду
першої інстанції є вірною з огляду на
наступне.

Статтею 120 Земельного кодексу України
(в редакції чинній на момент прийняття
оспорюваного рішення) визначено, що при
переході права власності на будівлю і
споруду право власності на земельну
ділянку або її частину може переходити
на підставі цивільно-правових угод, а
право користування - на підставі
договору оренди. При цьому згідно
положень ст.121 Земельного кодексу
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності в таких
розмірах, зокрема, для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) у селах - не більше
0,25 гектара.

Водночас, як вбачається з витягів з
погосподарських книг за ОСОБА_5 по
АДРЕСА_1 рахувалось 0,85 га землі, в тому
числі 0,25 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель; дана земельна
ділянка не була передана у власність
або оренду. В довідці Мирчанської
сільської ради від 10 квітня 2006 року
також зазначено, що за ОСОБА_5 за
вищевказаною адресою рахується 0,25 га.

Громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Безоплатна
передача земельних ділянок у власність
громадян провадиться у разі:
приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;
одержання земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом (ст.116 ЗК України).

Положеннями ст.118 Земельного кодексу
України передбачено, що громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної,
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки. Рішення органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що рішенням Мирчанської сільської ради
від 14 липня 2006 року ОСОБА_2 передана
земельна ділянка на підставі ст.118
Земельного кодексу України, тобто із
земель, що належать до комунальної
власності сільської громади. Проте, в
порушення ст.118 Земельного кодексу
України не надано дозволу на розробку
проекту відведення спірної земельної
ділянки, схеми та плану розташування
земельної ділянки, висновку
архітектора та землевпорядної служби
про можливість надання земельної
ділянки та про належність ділянки до
державної чи коммунальної власності.

Підсумовуючи наведене та враховуючи,
що рішення Мирчанської сільської ради
Бородянського району від 14 липня 2006
року прийнято з порушенням ст.118
Земельного Кодексу України, суд
апеляційної інстанції приходить до
переконання, що рішення суду першої
інстанції постановлене з урахуванням
висновків суду касаційної інстанції.

Більше того, слід акцентувати увагу і
на наявності в матеріалах справи
документів, щодо передачі спірної
земельної ділянки, на відсутність яких,
вказано судом касаційної інстанції в
рішенні від 01.08.2013.

Що стосується посилання апелянта в
скарзі на відсутність порушених прав
позивача, оскільки ОСОБА_2 звернулась
до Мирчанської сільської ради із
відповідними заявами раніше ніж ОСОБА_3
придбала будинок НОМЕР_1, до уваги
колегії суддів не приймаються, адже
така обставина не позбавляє останню
права звернутись до органу місцевого
самоврядування з проханням передати їй
у приватну власність присадибної
ділянки, розміром до 0,25 га.

Згідно до частини першої ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права, при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, суд апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Бородянського
районного суду Київської області від 14
січня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційної інстанції за
наслідками її перегляду, набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
Н.М. Троян

Судді:
Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

.

Головуючий суддя
Троян Н.М.

Судді:
Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.