Справа № 805/2980/14
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2014 р.
Справа №805/2980/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 год. 00
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Бабаш Г.П.

при секретарі
Громоклицькому Є.О.

за участю

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Кончиці Д.М. за дов. від 22.04.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Олександрівської
районної державної адміністрації
Донецької області, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними та зобов,язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Олександрівської районної державної
адміністрації Донецької області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору ОСОБА_3 про визнання
дій неправомірними та зобов,язання
вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач
посилається на наступне. 01.07.2010 року він
уклав з Олександрівською районною
державною адміністрацією Донецької
області договір оренди нерозподілених
земельних ділянок для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва у розмірі 64,68 га за межами
населених пунктів Некременської
сільської ради.

Згідно розпорядження Олександрівської
районної державної адміністрації
Донецької області № 113 від 17.04.2013 року
гр. ОСОБА_3 виділена земельна ділянка в
розмірі 7,275 га із орендованих ним
земель, що підтверджується свідоцтвом
про право власності від 16.07.2013 року,
зареєстрованому у Державному реєстрі
прав на нерухоме майно за
реєстраційним номером 03,
кадастровий номер:01:000:0562 від
03.07.2013 року.

Вказана земельна ділянка входить у
загальну земельну площу, яку він
орендує згідно договору оренди,
укладеному з держадміністрацією 01.07.2010
року.

Позивач просив визнати дії
Олександрівської районної державної
адміністрації Донецької області щодо
відмови змінити місце розташування
земельної ділянки, виділеної ОСОБА_3
неправомірними та зобов,язати
Олександрівську районну державну
адміністрацію Донецької області
узгодити з власником земельної ділянки
ОСОБА_3 і ним можливість обміну
виділеної земельної ділянки на іншу
земельну ділянку з масиву
нерозподілених земельних паїв.

Позивач у судовому засіданні підтримав
позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позову,
посилаючись, зокрема на те, що земельна
ділянка гр. ОСОБА_3 була виділена на
законних підставах, змін до договору
оренди з позивачем не вносились в
односторонньому порядку, як пояснює
позивач. Просив у задоволені позову
відмовити.

Третя особа у судове засідання не
з,явилась, про час та місце розгляду
справи повідомлялась належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно договору оренди землі від
01.07.2010 року Олександрівською районною
державною адміністрацією була надана
ОСОБА_1 в строкове платне користування
земельна ділянка загальною площею 64,68
га ріллі для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Договір укладений на 40 років.

Розпорядженням голови
Олександрівської районної державної
адміністрації Донецької області № 113
від 17.04.2013 року гр. ОСОБА_3 була виділена
земельна ділянка (пай) в натурі (на
місцевості) загальною площею 7,275 га
ріллі, кадастровий номер №
:01:000:0562, для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Згідно п. 20 Договору оренди, не
витребувані земельні ділянки
передаються в строк до моменту
отримання їх власниками державних
актів на право власності на земельну
ділянку.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)» від
5.06.2003 року № 899-ІУ (далі - Закон № 899-ІУ),
право на земельну частку (пай) мають
колишні члени колективних
сільськогосподарських підприємств,
сільськогосподарських кооперативів,
сільськогосподарських акціонерних
товариств, у тому числі створених на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств, а
також пенсіонери з їх числа, які
отримали сертифікати на право на
земельну частку (пай) у встановленому
законодавством порядку.

Статтею 3 Закону № 899-ІУ визначено,
що підставами для виділення земельних
ділянок у натурі (на місцевості)
власникам земельних часток (паїв) є
рішення відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації.

Особи, власники сертифікатів на право
на земельну частку (пай), які виявили
бажання одержати належну їм земельну
частку (пай) в натурі (на місцевості),
подають до відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації заяву про
виділення їм земельної частки (паю) в
натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 13 Закону № 899-ІУ
нерозподілені (невитребувані) земельні
ділянки за рішенням відповідної
сільської, селищної, міської ради чи
районної державної адміністрації
можуть передаватися в оренду для
використання за цільовим призначенням
на строк до моменту отримання їх
власниками державних актів на право
власності на земельну ділянку, про що
зазначається у договорі оренди
земельної ділянки, а власники
земельних часток (паїв) чи їх
спадкоємці, які не взяли участь у
розподілі земельних ділянок,
повідомляються про результати
проведеного розподілу земельних
ділянок у письмовій формі, у разі якщо
відоме їх місцезнаходження.

Пунктом 32-34 Договору встановлені
підстави змін умов договору і
припинення його дії, зокрема, зміна,
розірвання чи припинення договору
можлива лише за взаємною згодою сторін.

Позивач в своєму позові посилається на
те, що відповідачем в односторонньому
порядку, без його згоди, були внесені
зміни до умов Договору, проте, суд
зазначає, що матеріали справи не
містять відомостей, які б свідчили про
наявність таких змін. Крім того, це не є
предметом розгляду в даній справі.

Крім того, суд критично ставиться до
пояснень позивача, в яких він заперечує
проти виділення саме цієї ділянки та
пропонує виділити гр. ОСОБА_3 земельну
ділянку на іншій орендованій земельній
ділянці, оскільки чинним
законодавством не надано позивачу таке
право.

Згідно ст. 14 Закону № 899-ІУ у разі якщо
власник земельної ділянки, яка
знаходиться всередині єдиного масиву,
що використовується спільно
власниками земельних ділянок чи іншими
особами для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
виявляє бажання використовувати
належну йому земельну ділянку
самостійно, він може обміняти її на
іншу земельну ділянку на межі цього або
іншого масиву.

Сільські, селищні, міські ради та
районні державні адміністрації в межах
своїх повноважень сприяють обміну
земельними ділянками.

Таким чином, відповідач, як суб,єкт
владних повноважень діяв в межах та на
підставі чинного законодавства.
Позивачем не зазначено та не доведено,
в чому саме Олександрівська районна
державна адміністрація порушила будь -
які приписи діючого законодавства.

За таких обставин, суд вважає
необхідним відмовити ОСОБА_1 в
задоволені позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86,
87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Олександрівської районної державної
адміністрації Донецької області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору ОСОБА_3 про визнання
дій неправомірними та зобов,язання
вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Вступну та резолютивну частини
постанови проголошено в судовому
засіданні 22 квітня 2014 року, повний
текст постанови виготовлений 28 квітня
2014 року.

Суддя
Бабаш Г.П.