Справа № 826/4900/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2014 року 10:45
справа №826/4900/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кузьменка В.А., за
участю секретаря Калужського Д.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
"Софіт-Люкс"доКиївської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів Українипровизнання
дій протиправними та скасування
рішенняО Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

14 квітня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Софіт-Люкс" (далі по
тексту - позивач, ТОВ "Софіт-Люкс")
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України (далі по
тексту - відповідач), в якому просить: 1)
визнати дії відповідача при винесенні
рішення про коригування митної
вартості товарів від 10 січня 2014 року
№100250001/2014/000004/2 незаконними та
протиправними; 2) скасувати рішення від
10 січня 2014 року №100250001/2014/000004/2 про
коригування митної вартості товару.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 квітня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі №826/4900/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні 24 квітня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, представник відповідача
свого представника не направив.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника
відповідача та положення частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, беручи до уваги відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта, в
судовому засіданні 24 квітня 2014 року суд
ухвалив перейти до розгляду справи в
письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що ТОВ "Софіт-Люкс" 10
січня 2014 року подало до Київської
міжрегіональної митниці декларацію
митної вартості №100250001/2014/005768 з метою
здійснення митного оформлення товару :
світильники настільні з комбінованих
матеріалів (метал, пластик), призначені
для використання із газорозрядними
лампами, побутові, не для
вибухонебезпечних середовищ: NL011 G23 11W
silver-3000 шт., NL011 G23 11W white-1800 шт., NL011 G23 11W
black-7200 шт. Країна виробник - CN,
торгівельна марка MAGNUM, виробник NINGBO
JIANGBEI ELEX IMP & EXP.CO.LTD.

В декларації митної вартості від 10
січня 2014 року №100250001/2014/005768 позивач
визначив митну вартість товару за
ціною договору (перший метод) на рівні -
(код товару ) - 50 520,00 USD, що у
перерахунку становить 2,66 USD за одиницю
товару.

Матеріали справи підтверджують, що
вказаний товар ввезено позивачем на
підставі зовнішньоекономічного
контракту №SМА25 від 20 жовтня 2011 року,
укладеного між компанією "SHANGYU JINGCHENG
LIGHTING ELECTRICAL APPLIANCE CO. LTD" (продавець) та ТОВ
"Софіт-Люкс" (покупець).

На підтвердження заявленої митної
вартості позивач надав копію вказаного
вище контракту, копії додаткових угод
до контракту, копію інвойсу від 22
листопада 2013 року №TF1301, копію
пакувального листа до інвойсу, копію
сертифікату походження №С90013,
копію коносаменту від 26 листопада 2013
року №ZENNLAQB347357, копію CMR від 09 січня 2014
року №0003, копію договору про
транспортно-експедиційні послуги від 08
січня 2013 року №08/01/2013, копію додаткової
угоди до договору про
транспортно-експедиційні послуги від 08
січня 2013 року №08/01/2013, копію інвойсу за
транспортно-експедиційні послуги 08
січня 2013 року №НВ0243, копію довідки про
транспортні витрати від 30 грудня 2013
року, копію експортного висновку від 30
грудня 2013 року №В-6537/1 та додатків до
нього, копію прайс-листа виробника,
копію прайс-листа постачальника.

У зв'язку з тим, що митна вартість
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
оскільки документи, що подані
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості, містять
розбіжності, Київською
міжрегіональною митницею прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів від 10 січня 2014 року
№100250001/2014/000004/2, згідно якого проведено
коригування митної вартості
імпортованих товарів за резервним
методом визначення митної вартості
(№2ґ) та визначено митну вартість
товару щодо коду товару на рівні
4,56 USD за одиницю товару.

Вказане рішення мотивоване наступним:
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), а саме: документи,
зазначені у статті 53 Митного кодексу
України містять розбіжності та не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості: договір,
який надано до митного оформлення, а
також згідно документів, поданих до
митного оформлення, виробником товару
є фірма "NINGBO JIANGBEI ELEX IMP & EXP.CO.LTD" (Китай), а
контракт від 20 жовтня 2011 року №SМА25
укладено з підприємством "SHANGYU JINGCHENG
LIGHTING ELECTRICAL APPLIANCE CO. LTD", в той же час в
графі 44 ЕМД від 10 січня 2014 року
№100250001/2014/005768 зазначено, що поставка
товарів здійснюється згідно контракту
від виробника товарів; у наданому
прайс-листі виробника не зазначено
одиницю виміру товару, термін дії,
також зазначено асортимент та ціну
товару, що стосується конкретної
поставки; у висновку Житомирської
торгово-промислової палати експертом
зазначено, що ним зроблений маркетинг
ринку аналогічного обладнання на
підставі інформації прайс-листів фірм,
що займаються продажем аналогічних
товарів, інформації Internet, інформації
фірм-виробників аналогічного
обладнання та цін на світовому ринку.
Однак експертом не зазначені конкретні
виробники продукції, що не дає змоги
упевнитись у достовірності або
точності вказаної у висновку
інформації відповідно до частини
п'ятої статті 54 Кодексу, тому, документ
прийнято до уваги, але він не може бути
підставою для підтвердження заявленої
митної вартості товару. Неподання
декларантом додаткових документів на
письмову вимогу органу доходів і
зборів згідно статті 53 Кодексу: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається, рахунки
про здійснення платежів третім особам,
копію МД країни відправлення, договору
на перевезення.

Позивач вважає такі дії відповідача та
рішення про коригування митної
вартості товарів протиправними,
мотивуючи позовні вимоги наступним: на
вимогу відповідача вчасно надано усі
документи на підтвердження митної
вартості та для визначення митної
вартості за основним методом, а саме за
ціною договору щодо товарів;
відповідачем не доведено наявність у
поданих підприємством документах
розбіжностей та безпідставно
застосовано інший метод.

Відповідач письмового заперечення
проти позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста
Києва погоджується з позовними
вимогами ТОВ "Софіт-Люкс", виходячи з
наступних мотивів.

Порядок визначення митної вартості
імпортованих через митний кордон
України товарів встановлений Митним
кодексом України.

Стаття 4 Митного кодексу України
визначає, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Згідно зі статтею 57 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо: 1) немає
жодних обмежень щодо прав покупця
(імпортера) на використання оцінюваних
товарів, за винятком тих, що: а)
встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58
Митного кодексу України визначено, що у
разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Наведені правові норми вказують, що
основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, з урахуванням
відповідних обмежень, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції);
при цьому застосування другорядних
методів визначення митної вартості
товарів може мати місце виключно при
неможливості застосування основного; у
свою чергу основний метод визначення
митної вартості товарів не
застосовується лише якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Досліджуючи правомірність
застосування позивачем основного
методу визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, суд встановив,
що немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів; щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; жодна
частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Відповідачем не доведено та не надано
відповідних підтверджуючих доказів
того, що використані позивачем, як
декларантом, або уповноваженою ним
особою відомості щодо митної вартості
імпортованих товарів не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Згідно частин першої та другої статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Як підтверджують матеріали справи та
про що зазначено вище, позивач в якості
підтвердження митної вартості товарів
надав необхідні та достатні документи
при митному оформлені товару та
додаткові документи на вимогу митниці;
у свою чергу відповідачем не доведено
суду, що надані позивачем документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача на відсутність у
прайс-листі виробника інформації про
одиницю виміру товару, термін дії,
асортимент та ціну товару, що
стосується конкретної поставки,
оскільки чинним законодавством не
встановлено конкретних вимог до
прайс-листа та переліку відомостей
(критеріїв), які він повинен містити, а
тому така обставина, як відсутність
певних даних у прайс-листі не є
підставою для висновку про не
підтвердження заявленої митної
вартості товарів.

З огляду на зазначене вбачається, що
надані позивачем відомості та
документи не дають підстав для сумніву
щодо повноти та обґрунтованості
числових значень митної вартості
товару.

Згідно частини першої першій статті 55
Митного кодексу України визначено, що
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Водночас судом не встановлено, а
відповідачем не зазначено конкретних
обставин, що стали підставою для
коригування митної вартості, зокрема,
що відомості про митну вартість
товарів є неповними та/або
недостовірними, або невірно визначено
митну вартість товарів.

Посилання відповідача на таку
розбіжність у документах ТОВ
"Софіт-Люкс", поданих до митного
оформлення, як зазначення виробником
товару "NINGBO JIANGBEI ELEX IMP & EXP.CO.LTD" та
інформації про те, що поставка товару
здійснюється згідно з контрактом від
виробника товарів, а сам контракт
укладено з "SHANGYU JINGCHENG LIGHTING ELECTRICAL APPLIANCE CO.
LTD" суд вважає необґрунтованими,
оскільки в пункті 4.14 вказаного
контракту зазначено, що всі товари, які
продавець постачає покупцю,
виготовляються на підприємстві "NINGBO
JIANGBEI ELEX IMP & EXP.CO.LTD", що спростовує доводи
відповідача про наявність у зазначених
документах недостовірної інформації.

Таким чином, правильність визначення
позивачем митної вартості товару за
ціною договору, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу відповідачем не спростована.

Як вимагає частина друга статті 55
Митного кодексу України, прийняте
митним органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити: 1) обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано; 2)
наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
митним органом; 4) обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; 5) інформацію про: а) право
декларанта або уповноваженої ним особи
на випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються: у разі згоди декларанта
або уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Зі змісту рішення Київської
міжрегіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
від 10 січня 2014 року №100250001/2014/000004/2 судом
встановлено, що воно не містить наявної
в митного органу інформації, яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом; та не містить
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування.

Таким чином, коригування митної
вартості товарів у межах спірних
правовідносин відбулось за
відсутності підстав, передбачених
Митним кодексом України,
необґрунтовано та без відповідних
розрахунків числового значення митної
вартості товарів, а тому протиправно.

З огляду на викладене, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що рішення Київської
міжрегіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
від 10 січня 2014 року №100250001/2014/000004/2 є
протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, суд вважає, що позовні вимоги
ТОВ "Софіт-Люкс" про визнання дій
відповідача при винесенні рішення про
коригування митної вартості товарів
від 10 січня 2014 року №100250001/2014/000004/2
незаконними та протиправними не
підлягають задоволенню, оскільки
позивачем не конкретизовано, які саме
дії відповідача при прийнятті спірного
рішення є протиправними, а скасування
його судом є достатнім способом
захисту порушеного права позивача.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку
Окружного адміністративного суду
міста Києва, Київською регіональною
митницею не доведено правомірність та
обґрунтованість підстав для прийняття
спірного рішення про визначення митної
вартості товарів та видачі картки
відмови з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ТОВ "Софіт-Люкс" підлягає
задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Софіт-Люкс" задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про коригування митної
вартості товарів від 10 січня 2014 року
№100250001/2014/000004/2.

3. В іншій частині адміністративного
позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Софіт-Люкс" понесені ним витрати по
сплаті судового збору у розмірі 36,54 грн.
(тридцять шість гривень п'ятдесят
чотири копійки).

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Кузьменко