Справа № 2а-16088/12/2670
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Київ К/800/12779/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Міністерства
внутрішніх справ України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 07 жовтня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року у адміністративній справі за
позовом Державної фінансової
інспекції України до Міністерства
внутрішніх справ України про
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року Державна фінансова
інспекція України звернулася до суду з
позовом до Міністерства внутрішніх
справ України, в якому просила
зобов'язати відповідача виконати п. 1
вимоги ДФІ від 30.03.2012 № 08-17/555, а саме в
порядку, який визначено Положенням про
матеріальну відповідальність
військовослужбовців за шкоду,
заподіяну державі, затвердженим
постановою Верховної Ради України від
23.06.1995 № 243/95-ВР, відшкодувати за рахунок
винних осіб матеріальну шкоду,
заподіяну недбалим виконанням
службових обов'язків, що полягає у
зарахуванні до стажу служби окремих
осіб рядового і начальницького складу
центрального апарату МВС України
періодів їх навчання в цивільних вищих
навчальних закладах.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
7.10.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.02.2014 року,
позов задоволено: зобов'язано
Міністерство внутрішніх справ України
виконати п. 1 вимоги Державної
фінансової інспекції України від 30.03.2013
року № 08-17/555.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій Міністерство внутрішніх
справ України оскаржило їх в
касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржних,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 13.02.2012 року за № 08-21/7
складено акт ревізії фінансово -
господарської діяльності Міністерства
внутрішніх справ України за друге
півріччя 2009 року, 2010 рік та завершений
звітний період 2011 року. Позивачем,
зокрема, встановлено порушення п. 2
Інструкції про порядок обчислення
вислуги років (періодів роботи,
навчання) для виплати надбавки за
вислугу років особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх прав, затвердженої Наказом
МВС України від 28.10.2008 року №557,
Міністерством безпідставно зараховані
до стажу служби окремим особам
рядового і начальницького складу для
виплати надбавки за вислугу років,
періоди їх навчання в цивільних вищих
навчальних закладах ( з розрахунку 1 рік
навчання за 6 місяців служби) до вступу
на службу в органи МВС України. Вказане
зарахування до стажу служби періодів
навчання в цивільних вищих навчальних
закладах призвело до зайвої виплати
надбавки за вислугу років окремим
особам рядового і начальницького
складу центрального апарату МВС
України на загальну суму 437, 8 тис. грн.,
чим нанесено матеріальну шкоду
державному бюджету на відповідну суму.

На адресу Міністерства внутрішніх
справ України позивачем було
направлено вимогу від 30.03.2012 року №
08-17/555 «Про усунення виявлених ревізією
порушень та недоліків», відповідно до
якої Державна фінансова інспекція
України вимагала в порядку, який
визначено Положенням про матеріальну
відповідальність військовослужбовців
за шкоду, заподіяну державі,
затвердженим Постановою Верховної
Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР,
відшкодувати за рахунок винних осіб
матеріальну шкоду, заподіяну недбалим
виконанням службових обов'язків, що
полягає у зарахуванні до стажу служби
окремих осіб рядового і начальницького
складу центрального апарату МВС
України періодів їх навчання в
цивільних навчальних закладах.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з яким погодився й
апеляційний суд, прийшли до висновку,
що відповідач Листом від 28.04.2012 року №
6519/лк фактично визнав правомірність
вимоги ДФІ від 30.03.2012 № 08-17/555 та не
оскаржував її ні в адміністративному,
ні в судовому порядку, а тому вимога є
дійсною і підлягає до виконання.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
першої та апеляційної інстанцій із
огляду на наступне.Згідно статті 15
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю", службові особи органу
державного фінансового контролю є
представниками органів державної
виконавчої влади. Законні вимоги
службових осіб органу державного
фінансового служби є обов'язковими для
виконання службовими особами об'єктів,
що ревізуються.

Пунктом 10 статті 10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю" визначено, що
органу державного фінансового
контролю надається право звертатися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечене виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю
України» дії або бездіяльність
посадових осіб органу державного
фінансового контролю можуть бути
оскаржені в судовому або
адміністративному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
вимога Державної фінансової інспекції
України не була оскаржена відповідачем
- Міністерством внутрішніх справ
України. А тому є чинною на даний час.
Крім того, МВС України було направлено
лист від 28.04.2012 року № 6519/Лк «Про
усунення виявлених ревізією порушень
та недоліків», в якому фактично визнано
правомірність вимоги від 30.03.2012 року №
08-17/555. Хоча Листом від 14.08.2012 року №
15/4-3854 одночасно зазначено, що
порушення, які викладені в акті ревізії
стосовно обчислення стажу служби для
виплати надбавки за вислугу років є
безпідставними.

Разом з тим, як вже було зазначено вище,
ні в адміністративному, ні в судовому
порядку вимога ДФІ оскаржена не була.

Із системного аналізу вищенаведених
норм колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій прийшли до вірного висновку,
що оскільки пред'явлена вимога
Державної фінансової інспекції
України відповідачем не виконана, не
скасована і є обов'язковою до
виконання, позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанції та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства
внутрішніх справ України - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 жовтня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 25 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: