Справа № 2а-2/11/0314
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
Справа № 127984/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Рожищенської
районної державної адміністрації на
постанову Рожищенського районного
суду Волинської області від 18 січня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Рожищенської
районної державної адміністрації про
визнання протиправними дій та
зобов'язання провести нарахування та
виплату допомог,

ВСТАНОВИВ :

15.10.2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду із
адміністративним позовом, у якому
просила зобов'язати Управління праці
та соціального захисту населення
Рожищенської районної державної
адміністрації (надалі - Управління)
провести перерахунок щомісячної
виплати на кожну дитину шкільного віку,
яка стала інвалідом або перебуває на
диспансерному обліку по захворюванню
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щорічної допомоги на оздоровлення
дитині-інваліду внаслідок аварії на
ЧАЕС, додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до 1 категорії, державної пенсії особам,
віднесеним до 1 категорії відповідно до
ст.ст. 30, 48, 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
вересня 2009 року по вересень 2010 року.

Постановою Рожищенського районного
суду Волинської області від 18 січня 2011
року заявлений позов задоволено.
Зобовязано Управління здійснити
позивачу перерахунок та виплату коштів
на підставі ст.ст.30 ч.1 п.8, 48 ч.4, 50, 54 ч.4
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щодо щомісячної виплати
мінімальної заробітної плати сімям на
кожну дитину шкільного віку, яка стала
інвалідом або перебуває на
диспансерному обліку по захворюванню
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до п.8 ч.1 ст.30; щорічної
допомоги на оздоровлення
дітям-інвалідам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи
чотири мінімальні заробітні плати
відповідно до ч.4 ст.48; додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
дітям-інвалідам 50 процентів
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.50; державної пенсії
дітям-інвалідам щодо яких встановлено
звязок з Чорнобильською катастрофою -
не нижче 3 мінімальних пенсій за віком
відповідно до ч.4 ст.54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообовязкове державне
пенсійне страхування»та мінімальної
заробітної плати на момент виплати з
урахуванням виплачених сум за період з
01.04.2010 року по 30.09.2010 року.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржило Управління, яке покликаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить у поданій
апеляційній скарзі постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
заявленого позову відмовити.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Як достовірно встановлено судом першої
інстанції, позивач є матірю ОСОБА_2,
який який є інвалідом дитинства,
інвалідність якого пов'язана з
наслідками аварії на ЧАЕС та який має
статус дитини, яка потерпіла від
Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в
Управлінні з 01.02.2008 року як одержувач
допомоги на сина відповідно до Закону
України «Про державну допомогу
інвалідам з дитинства та дітям-війни».

Відповідно до вимог ст.30 ч.1 п.8, ст.48 ч.4,
ст.50 та ст. 54 ч. 4 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи»в редакції,
яка діяла до внесення змін згідно
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»№ 107 VІ від 28.12.2007 року, які є
чинними на даний час, потерпілим дітям
та їх батькам надаються гарантовані
державою компенсації та пільги,
зокрема: щомісячна виплата мінімальної
заробітної плати сімям на кожну дитину
шкільного віку, яка стала інвалідом або
перебуває на диспансерному обліку по
захворюванню внаслідок Чорнобильської
катастрофи; щорічна допомога на
оздоровлення дітям-інвалідам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи чотири
мінімальні заробітні плати; додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоровю
особам, віднесеним до категорії 1, а
саме: дітям-інвалідам 50 процентів
мінімальної пенсії за віком; державна
пенсія особам, віднесеним до категорії
1, а саме: дітям-інвалідам, щодо яких
встановлено звязок з Чорнобильською
катастрофою не нижче 3 мінімальних
пенсій за віком.

Зі змісту ст.ст.30 ч.1, 48 ч.4, 50, 54 ч.4
зазначеного Закону України випливає,
що за основу нарахування компенсацій
та пільг відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи»береться
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно чинного законодавства
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" і встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо
застосування мінімального розміру
пенсії за віком, встановленого
частиною 1 цієї статті виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не є
перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) для обрахування інших пенсій
чи доплат, пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Відповідно до ч.3 ст.67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка є
чинною на даний час, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Що стосується обрахування позивачу
щомісячної виплати мінімальної
заробітної плати сімям на кожну дитину
шкільного віку, яка стала інвалідом або
перебуває на диспансерному обліку по
захворюванню внаслідок Чорнобильської
катастрофи та щорічної допомоги на
оздоровлення дітям-інвалідам, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, повязаних з
мінімальною заробітною платою, то
згідно ч.7 ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір
мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

Крім того, слід зазначити також, згідно
п.2 Інструкції з обліку дітей і
підлітків шкільного віку, затвердженої
Постановою Кабінету Міністрів України
від 12.04.2000 року №646, діти і підлітки
шкільного віку від 6 до 18 років.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд приходить до
висновку, що при визначенні розміру
пенсії позивачеві застосуванню
підлягають ст.30 ч.1 п.8, ст.48 ч.4, ст. 50, ст.54
ч.4 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року № 836
««Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»та від
20.04.2007 року №649 «Про встановлення
розмірів виплат деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорн6обильської катастрофи», на
підставі яких були нараховані виплати,
передбачені позивачу відповідно до
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", оскільки останні істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Крім цього слід зазначити, що
відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що судом першої інстанції не
враховано тієї обставини, що позивач
пропустив строк звернення до суду,
оскільки звернувся з позовом лише
15.10.2010 року.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду.

Позивачем не надано доказів того, що
ним був пропущений строк для звернення
до суду з поважних причин. Тому, з
огляду на наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги за період з 01.04.2010 року по 14.04.2010
року включно слід залишити без
розгляду.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо зобов'язання провести нарахування
та виплату допомог починаючи з 15.04.2010
року по 30.09.2010 року.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене, оскільки
постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, то апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, а
оскаржувану постанову слід скасувати
та прийняти нову постанову про
часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 160, ст. 195, 197, 198, ст. 202, ст.
205, ст. 207, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Рожищенської районної державної
адміністрації - задовольнити частково.

Постанову Рожищенського районного
суду Волинської області від 18 січня 2011
року у справі № 2а-2/11/0314 - скасувати та
прийняти нову, якою адміністративний
позов -задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.04.2010
року по 14.04.2010 року включно - залишити
без розгляду.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Рожищенської районної здійснити
ОСОБА_1 перерахунок та виплату коштів
на підставі ст.ст.30 ч.1 п.8, 48 ч.4, 50, 54 ч.4
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 15.04.2010 року по
30.09.2010 року відповідно до ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та з
врахуванням виплачених сум.

Постанова апеляційного
адміністративного суду є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.Б.
Заверуха

Судді О.М. Гінда

В.В. Ніколін