Справа № 805/1735/14
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Хохленков О.В.
Суддя-доповідач - Яковенко М.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2014 року
справа №805/1735/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Яковенко М.М.

судді:
Ханова Р.Ф., Гайдар А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року по адміністративній справі №
805/1735/14 за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі м.
Донецька про визнання недійсною та
скасування вимоги про сплату недоїмки
з єдиного внеску від 18.12.2013 року № Ф-30у,-

В С Т А Н О В
И В :

Позивач звернувся з позовом до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м.Донецька про визнання
недійсною та скасування вимоги про
сплату недоїмки з єдиного внеску від
18.12.2013 № Ф-30 у.

В обґрунтування позову зазначено, що
позивачка є пенсіонером за віком та
здійснює підприємницьку діяльність і
застосовує спрощену систему
оподаткування. Відповідно до ч. 4 ст. 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" № 2464-VI
від 08.07.2010 позивачка вважає себе
звільненої від сплати єдиного внеску,
оскільки у відповідності до вимог
зазначеної статті особи, зазначені у
пункті 4 частини першої цієї статті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

18.12.2013 державною податковою інспекцією
у Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області винесено вимогу про
сплату недоїмки зі сплати єдиного
внеску № Ф-30у в розмірі 9852,74 грн..

Позивачка вважає зазначену вимогу від
18.12.2013 № Ф-30у протиправною, оскільки
вона є пенсіонером за віком і отримує
відповідно до закону пенсію. З вказаних
підстав просить визнати протиправною
та скасувати вимогу про сплату
недоїмки від щодо єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 89852,74
грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року по адміністративній справі №
805/1735/14 позов задоволений (а.с.52-53, 54-56).

Визнано недійсною та скасовано вимогу
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про сплату недоїмки
з єдиного внеску від 18.12.2013 № Ф-30у.

Розгляд справи здійснювався, з
урахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС
України в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована
як фізична особа-підприємець у
встановленому порядку Виконавчим
комітетом Донецької міської ради 10.12.2003
року (ідентифікаційний номер НОМЕР_1),
що підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с.9).

ОСОБА_2 03.04.2011 року призначено пенсію за
віком, а з 09.05.2011 року призначено пенсію
у разі втрати годувальника, що
підтверджується пенсійним
посвідченням Серії НОМЕР_3 термін дії -
довічно та розпорядженням 810941 від
03.03.3014 року (а.с.11,44).

Позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в
ДПІ Кіровського району м. Донецька та
застосовує спрощену систему
оподаткування. Ця обставина
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку серії НОМЕР_4 виданим
15.05.2012 року (а.с.10).

18.12.2013 р. державною податковою
інспекцією у Кіровському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області на
підставі ст. 25 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464 винесено
вимогу про сплату позивачкою ОСОБА_2
боргу (недоїмки) зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № Ф-30у в розмірі
9852,74 грн.(а.с.5). Відповідно до зазначеної
вимоги державною податковою
інспекцією у Кіровському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
зобов'язує позивача сплатити суму
недоїмки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в розмірі 9852,74
грн.

Відповідно до розрахунку відповідача
за 1-2 квартал 2011 року позивачці
нараховане суму єдиного внеску в
розмірі 1698,23 грн. (а.с.46). Згідно з
розрахунку управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
м.Донецька за 2012 рік позивачці
нараховане суму єдиного внеску в
розмірі 4572,42 грн. (а.с.45). Відповідно до
розрахунку з Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
м.Донецька за 1-2 квартал 2013 року
позивачці нараховане суму єдиного
внеску в розмірі 2388,06 грн. (а.с.45).

Загальна сума недоїмки яка нарахована
управлінням Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Донецька складає
8658,71 грн. та розраховано відповідачем 2
за період 3-4 квартал 2011 - 1-2 квартал 2013
року.

Недоїмка, яку нарахувала Державна
податкова інспекція к Кіровському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області становить 1194,03 грн. (а.с.31).

Загальна сума недоїмки, яку нарахували
відповідач 1 та відповідач 2 та яка
вказана в оскаржуваної вимозі
становить 9857,74 грн. (4572,42 + 2388,06 + 1698,23 +
1194,03 = 9857,74).

Статтею 67 Конституції України
встановлений обов'язок кожного
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначається
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року № 2464-6, про що зазначено в
його преамбулі (надалі Закон України
2464).

Статтею 4 цього закону визначені
платники єдиного внеску. З урахуванням
статті другої, пункту четвертого
частини першої статті 4 Закону № 2464, дія
цього закону поширюється на позивача,
як на платника єдиного внеску - фізичну
особу підприємця, як особу, що обрала
спрощену систему оподаткування.

Пунктом сьомим Розділу першого Закону
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 7
липня 2011 року № 3609-VI (далі - Закон № 3609)
внесено зміни до Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року № 2464-VI, згідно з якими статтю
четверту цього Закону доповнено
частиною четвертою такого змісту:
«особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

Колегія суддів зазначає, що з
урахуванням змін, внесених Законом №
3609, зокрема пенсіонери за віком -
приватні підприємці, більше не є
платниками єдиного внеску, в частині
сплати цього внеску за себе у зв'язку з
тим, що тепер вони не належать до числа
застрахованих осіб (в обов'язковому
порядку). Зміни, внесені Законом № 3609,
набули чинності 6 серпня 2011 року.

Крім того, колегія суддів зазначає на
необхідності надати правову оцінку
спірним правовідносинам з урахуванням
норм Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"від
08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464),
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 року (далі
- Закон № 1058), Законом України "Про
пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ від
05.11.1991 року (далі - Закон № 1788).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1788, за цим
Законом призначаються трудові пенсії:
за віком; по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

Згідно зі ст. 12 Закону № 1788, право на
пенсію за віком мають жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років.

З 1 січня 2004 року набрав чинності Закон
№ 1058. Відповідно до п. 16 розділу XV
"Прикінцеві положення" цього Закону, до
приведення законодавства України у
відповідність із цим Законом закони
України та інші нормативно-правові
акти застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" (1788-12) застосовуються в
частині визначення права на пенсію за
віком на пільгових умовах і за вислугу
років.

Статтею 1 Закону № 1058 "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначене поняття
"пенсія", як - щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058, за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком
визначені статтею 26 Закону №1058.

Згідно ст. 26 Закону №1058 (в редакції до
08.07.2011 року) особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Таким чином, на час виникнення
заборгованості зі сплати єдиного
соціального внеску та прийняття
спірної вимоги позивач був пенсіонером
за віком (більше 55 років) у розумінні
наведених норм законодавства.

Стосовно посилання відповідача в
апеляційній скарзі про отримання
позивачем пенсії у зв'язку із втратою
годувальника на час прийняття спірної
вимоги, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України
№ 1788, право на пенсію в разі втрати
годувальника мають непрацездатні
члени сім'ї померлого годувальника, які
були на його утриманні (стаття 38).
Батьки і чоловік (дружина) померлого,
які не були на його утриманні, також
мають право на пенсію, якщо згодом
втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім'ї
вважаються: батько, мати, дружина,
чоловік, якщо вони є інвалідами або
досягли пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

З аналізу зазначеної статті
вбачається, що однією з вимог для
призначення пенсії в разі втрати
годувальника є непрацездатність особи,
якій така пенсія призначається.
Відповідно до зазначеної норми,
непрацездатним членом сім'ї вважається
також дружина, якщо вона досягла
пенсійного віку, встановленого статтею
26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", тобто є пенсіонером за
віком.

З наведених положень законодавства та
встановлених обставин справи
вбачається, що позивач мала статус
пенсіонера за віком (позивач
ІНФОРМАЦІЯ_1), в зв'язку з досягненням
нею пенсійного віку, визначеного
статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"(в редакції до 08.07.2011 року),
скористалась наданим їй правом обирати
вид пенсійного забезпечення та
перейшла на пенсію по втраті
годувальника. При цьому, статус
"пенсіонера за віком" позивачем не
втрачений, оскільки умовою такого
переходу законом визначено набуття
права на пенсію за віком на загальних
підставах.

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції, що вказаний закон
пов'язує звільнення від сплати за себе
єдиного внеску у випадку, якщо особа є
пенсіонером за віком, тобто закон не
пов'язує звільнення від сплати єдиного
внеску з отриманням пенсії за віком, що
спростовує посилання апелянта.

У згаданій нормі законодавцем
визначено особу яка звільняється від
сплати єдиного внеску, як особу, що
здобула статус пенсіонера за віком,
вказана норма не виключає осіб, які
досягли пенсійного віку, тобто є
пенсіонерами за віком, проте, отримують
пенсію по втраті годувальника, з кола
осіб, що звільняються від сплати
єдиного внеску. В даному випадку, з
огляду на вік позивача, вид отримуваної
пенсії не впливає на обов'язок сплатити
єдиний внесок.

Позивач набула статус пенсіонером "за
віком", по досягненню нею загального
пенсійного віку, скористалась наданим
їй правом обирати вид пенсійного
забезпечення та перейшла на пенсію по
втраті годувальника, при цьому, статус
"пенсіонера за віком" позивач не
втратила, оскільки умовою такого
переходу законом визначено набуття
права на пенсію за віком на загальних
підставах, та відповідно до ч.4 ст.4
Закону № 2464, підлягає звільненню від
сплати єдиного внеску.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судова колегія вважає, що рішення суду
першої інстанції є обґрунтованим,
прийняте на підставі з'ясованих та
встановлених обставинах справи, які
підтверджуються доказами, та ухвалив
постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності прийнятого
рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195,
197, 198, 200, 205, 206, 211, 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 05 березня
2014 року по адміністративній справі №
805/1735/14 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
М.М. Яковенко

Судді
Р.Ф. Ханова

А.В. Гайдар