Справа № 804/16888/13-а
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н. В. при
секретаріМединській А.О. за участю:
представника позивача
представник відповідача
ОСОБА_3 не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
про визнання дій протиправними та
скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов ОСОБА_4 до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк» з
позовними вимогами, з урахуванням
уточнень про: - визнання дій державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
ВДВС Дніпропетровського МУЮ Ширяєвої
Т.П. щодо відкриття виконавчого
провадження за виконавчим написом
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу
протиправними; - визнання протиправною
та скасування постанови ВП №39052620 про
відкриття виконавчого провадження від
24.07.2013 року; - визнання протиправними
дій державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Ширяєвої Т.П.
щодо виконання виконавчого напису
приватного нотаріусам Київського
міського нотаріального округу від
03.07.2013 року № 1583.
В обґрунтування адміністративного
позову, позивач зазначає, що державним
виконавцем Амур-Нижньодніпровського
відділу державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 39052620 від 24.07.2013 року всупереч Закону
України «Про виконавче провадження» та
Інструкції про проведення виконавчих
дій, затвердженої Наказом Міністерства
Юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р., а саме
відповідачем відкрито виконавче
провадження не за підвідомчістю, у
зв'язку із чим державний виконавець не
міг проводити виконавчі дії для
виконання виконавчого напису, таким
чином оскаржувана постанова підлягає
Від відповідача надійшло заперечення в
яких він посилається на те, що
постановою державного виконавця АНД
ВДВС ДМУЮ від 24.07.2013р. за заявою
стягувача було відкрите виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого напису №1583 виданого
03.07.2013р. В якості реквізитів боржника у
виконавчому документі визначено:
АДРЕСА_1, в якості адреси майна, на яке
повинно звернути стягнення, виконавчим
написом: АДРЕСА_5. Стягувачем у
виконавчому провадженні ПАТ «Дельта
Банк» до органу ДВС була надана заява
про відкриття виконавчого провадження,
де адресою проживання боржника було
визначено АДРЕСА_6. Виконавчий документ
відповідав вимогам Закону України «Про
виконавче провадження», мав всі
необхідні реквізити та був
пред'явлений до виконання в межах
строків, передбачених Законом. У
державного виконавця були відсутні
підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження, законом
надано право стягувану до
волевиявлення стосовно вибору місця
виконання рішення за територіальним
поділом, будь-яка достовірна
інформація, що зумовила закриття
виконавчого провадження останньому не
надавалась, у зв'язку з чим, оскаржувана
постанова є правомірною, а позовні
вимоги такі, що не підлягають
задоволенню.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов у повному
обсязі, просив задовольнити його, з
підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду адміністративної
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду адміністративної
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши чинне законодавство та
матеріали справи, суд доходить
наступних висновків.

Відповідно до Виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу від
03.07.2013р. ВТК № 534560, зареєстрованим в
реєстрі за № 1583, запропоновано
звернути стягнення на нерухоме майно
квартиру АДРЕСА_5, яка належить на праві
власності ОСОБА_4 який проживає за
адресою: АДРЕСА_1, податковий номер
НОМЕР_1, місце роботи: невідоме.

Згідно договору іпотеки № 0/
0/3, посвідченого 28.10.2008р. приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу, та
зареєстрованого в реєстрі за № 1279,
зазначене нерухоме майно передане
ОСОБА_4 в іпотеку Акціонерному
комерційному інноваційному банку
«УкрСиббанк» у якості забезпечення
виконання зобов'язань за Договором про
надання споживчого кредиту № від
28.10.2008р., що укладений між ОСОБА_4 та
Акціонерним комерційним інноваційним
банком «УкрСиббанк», строк платежу за
яким настав 06.06.2013р. До Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
перейшли права первісного кредитора
Акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк») та
АТ «Дельта Банк» набуло статусу Нового
кредитора.

23.07.2013 року представник Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
звернувся до АНД ВДВС ДМУЮ із заявою
про відкриття виконавчого провадження
за виконавчим документом, а саме
виконавчим написом № 1583, виданим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу, про
стягнення на нерухоме майно, а саме:
квартиру АДРЕСА_5, яка належить на праві
власності ОСОБА_4, АДРЕСА_1, фактично
проживає : АДРЕСА_6, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1.

Постановою державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського МУЮ Ширяєвою Т.П. ВП
№ 39052620 від 24.07.2013 року на підставі заяви
стягувача відкрито виконавче
провадження за виконавчим написом № 1583
від 03.07.2013 року про звернення стягнення
на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_5,
яка належить на праві власності ОСОБА_4.
За рахунок коштів, отриманих від
реалізації вказаного нерухомого майна,
переданого в іпотеку, задовольнити
вимоги стягувача ПАТ «Дельта Банк» в
сумі 939 437,26 грн.

Згідно п.п. 2, 3 Постанови, боржнику у
строк до 29.07.2013 року самостійно
виконати рішення. У разі ненадання
боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
почате примусове виконання цього
рішення зі стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

В судовому засіданні досліджений
оригінал довідки квартального
комітету №7 № 002286 від 08.12.2013 року, копія
якої залучена до матеріалів справи,
згідно якої в квартальному комітеті № 7
адреси: АДРЕСА_6 не існує. Також згідно
копії свідоцтва про право на спадщину
за заповітом Серії ААІ № 389004 ОСОБА_7, що
мешкає в АДРЕСА_6, є спадкоємцем жилого
будинку, що заходиться в АДРЕСА_6.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_7
серії НОМЕР_4, вказана особа
ІНФОРМАЦІЯ_2 прописана за адресою:
АДРЕСА_6.

Також згідно із письмових пояснень
ОСОБА_7 від 06.12.2013р., вона є власником
домоволодіння з 10.04.1997 року за адресою:
АДРЕСА_6, у вказаному домоволодінні
відсутні будь-які квартири, з ОСОБА_4 не
знайома, за вказаною адресою він ніколи
не проживав, а також ніякої
кореспонденції на вказаний адрес на
ім'я ОСОБА_4 не приходило.

Згідно копії паспорта ОСОБА_4 НОМЕР_3,
оригінал якого досліджений в судовому
засіданні копія залучена до матеріалів
справи, останній за адресою: АДРЕСА_1
зареєстрований з 16.01.2007 року, 15.05.2012 року
знято з реєстрації за вказаною адресою,
та 21.03.2013 року знов зареєстрований за
адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до копії паспорта ОСОБА_8
НОМЕР_5, остання з 16.01.07р. зареєстрована
за адресою АДРЕСА_1, знято з реєстрації -
08.10.2013р.

У судовому засіданні в якості свідка
була допитана ОСОБА_8, яка повідомила,
що є дружиною позивача ОСОБА_4 від шлюбу
з яким має двох дітей. Фактично
проживала за адресою знаходження
спірного майна в АДРЕСА_5, про наявність
виконавчого провадження та вчинення
виконавчих дій стало відомо від особи
яка представилась новим власником
майна, та будь-якої кореспонденції з
ДВС у АНД районі м.Дніпропетровська не
отримувала. За адресою АДРЕСА_6, ніколи
не проживала.

Згідно ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-XIV
(далі - Закон) виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11 Закону № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.1 ст.17 Закону примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Частинами 1, 4, 5 ст. 20 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

У разі необхідності перевірки
інформації щодо наявності боржника чи
його майна або його місця роботи на
території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця,
державний виконавець може своєю
мотивованою постановою, затвердженою
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований,
доручити проведення перевірки
вказаної інформації відповідному
відділу державної виконавчої служби.
Державний виконавець відділу
державної виконавчої служби, якому
доручено проведення перевірки
зазначеної інформації, у разі
виявлення майна боржника повинен
здійснити його опис та арешт. Виконавчі
дії за дорученням проводяться у строк
не пізніше десяти робочих днів з
моменту надходження до відділу
державної виконавчої служби
відповідної постанови державного
виконавця в межах виконавчого
провадження, у якому винесено цю
постанову. За результатами проведених
дій складається акт, що направляється
державному виконавцю, який виніс
постанову.

У разі якщо у процесі виконавчого
провадження державним виконавцем
отримано документальне підтвердження
про зміну або встановлення місця
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника, його майна,
місця його роботи на території, на яку
не поширюється компетенція державного
виконавця, та з'ясувалося, що майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, відсутнє на території, на
яку поширюється компетенція
державного виконавця, державний
виконавець не пізніше наступного дня з
моменту, коли йому стали відомі
зазначені обставини, надсилає
виконавчий документ за новим місцем
проживання чи місцезнаходженням
боржника, місцем його роботи чи
місцезнаходженням майна боржника, про
що повідомляє стягувачу.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.26 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження у разі
пред'явлення виконавчого документа до
органу державної виконавчої служби не
за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.27 Закону, у разі ненадання
боржником у строки, встановлені
частиною 2 статті 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Відповідно до ч.1 ст.31 Закону України
"Про виконавче провадження", копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження
(далі - документи виконавчого
провадження), що державний виконавець
зобов'язаний довести до відома сторін
та інших учасників виконавчого
провадження, надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Державний виконавець або уповноважена
ним особа може особисто вручити
документи виконавчого провадження
сторонам або іншим учасникам
виконавчого провадження під розписку
(ч.4 ст.31 вказаного Закону).

Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку"
іпотека - вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 18 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що укладання іпотечного
договору можливе між одним або
декількома іпотекодавцями та
іпотекодержателем у письмовій формі та
підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно із ст. 41 Закону України «Про
іпотеку» реалізація предмета іпотеки
здійснюється у населеному пункті за
місцем його розташування на яку
поширюються повноваження відділу
державної виконавчої служби, на
виконанні якого перебуває рішення
суду, або виконавчий напис нотаріуса
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України № 512/5 від
02.04.2012р., державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
зобов'язаний використовувати всі
надані йому права та повноваження,
необхідні для забезпечення
своєчасного і повного виконання
рішень.

Частина 2 ст.19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Приймаючи рішення судом враховано
наступне.

Так судом встановлено, що Постановою
державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського МУЮ Ширяєвою Т.П. ВП
№ 39052620 від 24.07.2013 року на підставі заяви
стягувача відкрито виконавче
провадження за виконавчим написом № 1583
від 03.07.2013 року про звернення стягнення
на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_5,
яка належить на праві власності ОСОБА_4,
місце перебування вказаного майна -
Красногвардійський район м.
Дніпропетровська.

Відповідно до виконавчого документа,
який надійшов до відповідача, а саме
виконавчого напису приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу від 03.07.2013р. ВТК №
534560, зареєстрований в реєстрі за № 1583,
яким запропоновано звернути стягнення
на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_5, яка
належить на праві власності ОСОБА_4
який проживає за адресою : АДРЕСА_1.
вказана адреса відноситься до
території Бабушкінського району м.
Дніпропетровська.

Проте виконавче провадження згідно
постанови про відкриття виконавчого
провадження ВП №39052620 від 24.07.2013 року
відкрито Амур-Нижньодніпровським
відділом державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції.

Питання підвідомчості виконавчих
проваджень відділам примусового
виконання рішень регулюється ст.ст. 20,
21, 25 Закону України «Про виконавче
провадження».

При цьому, відповідно до ст.20 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. Право вибору місця виконання між
кількома органами державної
виконавчої служби, що можуть вчиняти
виконавчі дії з виконання рішення на
території, на яку поширюються їх
функції, належить стягувачу.

У разі необхідності перевірки
інформації щодо наявності боржника чи
його майна або його місця роботи на
території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця,
державний виконавець може своєю
мотивованою постановою, затвердженою
начальником відділу, якому він
безпосередньо підпорядкований,
доручити проведення перевірки
вказаної інформації відповідному
відділу державної виконавчої служби. У
разі якщо у процесі виконавчого
провадження державним виконавцем
отримано документальне підтвердження
про зміну або встановлення місця
проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника, його майна,
місця його роботи на території, на яку
не поширюється компетенція державного
виконавця, та з'ясувалося, що майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, відсутнє на території, на
яку поширюється компетенція
державного виконавця, державний
виконавець не пізніше наступного дня з
моменту, коли йому стали відомі
зазначені обставини, надсилає
виконавчий документ за новим місцем
проживання чи місцезнаходженням
боржника, місцем його роботи чи
місцезнаходженням майна боржника, про
що повідомляє стягувачу.

Згідно ст.3 Закону України "Про державну
виконавчу службу", п.1.3.3 "Інструкції з
організації примусового виконання
рішень", затвердженої Наказом Мін'юсту
України від 02.04.2012р. № 512/5, "Положення
про районні, районні у містах, міських
(міст обласного значення), міжрайонних,
міжрайонних управліннях юстиції,
затвердженого Наказом Мін'юсту України
від 23.06.2011р. № 1707/5, районні в містах
відділи державної виконавчої служби
здійснюють свої функції за принципом
територіальності.

Так згідно досліджених судом доказів
встановлено, а матеріалами справи
підтверджено, що ні виконавчий
документ - виконавчий напис нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу від 03.07.2013р. ВТК № 534560,
зареєстрований в реєстрі за № 1583, ні
матеріали справи не містять доказів
проживання, перебування, роботи
боржника або місцезнаходженням майна
боржника ОСОБА_4 на території
Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ.

Вказані обставини підтверджені
дослідженими в судовому засіданні
наступними доказами, а саме: паспортом
ОСОБА_4 НОМЕР_3, оригінал якого
досліджений в судовому засіданні копія
залучена до матеріалів справи,
довідкою квартального комітету №7 №
002286 від 08.12.2013 року, згідно якої в
квартальному комітеті № 7 адреси:
АДРЕСА_6 не існує; свідоцтвом про
право на спадщину за заповітом Серії
ААІ № 389004 згідно якого ОСОБА_7, що
мешкає в АДРЕСА_6, є спадкоємцем жилого
будинку, що заходиться в АДРЕСА_6;
копією паспорта ОСОБА_7 серії НОМЕР_4;
письмовими поясненнями ОСОБА_7 від
06.12.2013р.; паспортом ОСОБА_8 НОМЕР_5;
поясненнями свідка ОСОБА_8, наданими в
судовому засіданні.

Щодо заперечень відповідача з
посиланням на ст.20 Закону України «Про
виконавче провадження», в частині
наявності у стягувача права вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, то суд зазначає
що вказане не звільняє орган
виконавчої служби від обов'язку
дотримання вимог ст. 20, 21, 25 Закону
України «Про виконавче провадження» в
частині дотримання правил
підвідомчості виконавчих проваджень,
та з'ясування чи є вказаний орган
державної виконавчої служби
«відповідним» в розумінні ст.20
вищевказаного закону.

Крім того, як вбачається з наданих
заперечень відповідачем не
заперечується факт відкриття
виконавчого провадження не за місцем
територіальної підвідомчості, а лише
зазначається про відсутність
повноважень для перевірки
достовірності інформації, що надана
стягувачем.

Проте вказане спростовується як
вимогами вищевказаних статей Закону
України «Про виконавче провадження»
так і доказами наявними в матеріалах
справи, натомість відповідно п.4 ч.1 ст.26
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження, в тому числі у разі
пред'явлення виконавчого документа до
органу виконавчої служби не за місцем
або не за підвідомчістю виконання
рішення.

Судом також враховано, що доказів
направлення та отримання оскаржуваної
постанови боржнику за адресою
зазначеною у виконавчому документі, з
метою надання можливості вчинення дій
для добровільного виконання вимог
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 24.07.2013р. відповідачем
не надано, проте відповідно до ч.1 ст.31
Закону України «Про виконавче
провадження» копії постанов про
відкриття виконавчого провадження
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою
зазначеною у виконавчому документі.
Вказане позбавило позивача можливості
скористатись правом як на оскарження
постанови так і на добровільне
виконання.

За вказаних обставин постанова ВП
№39052620 про відкриття виконавчого
провадження від 24.07.2013 року, винесена з
порушенням вимог ст. 20, 21, 25 Закону
України «Про виконавче провадження» в
частині дотримання правил
підвідомчості виконавчих проваджень
так і Інструкції з організації
примусового виконання рішень",
затвердженої Наказом Мін'юсту України
від 02.04.2012р. № 512/5, та "Положення про
районні, районні у містах, міських (міст
обласного значення), міжрайонних,
міжрайонних управліннях юстиції,
затвердженого Наказом Мін'юсту України
від 23.06.2011р. № 1707/5, а відповідно є
протиправною та підлягає скасуванню, а
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині визнання
дій державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ Ширяєвої Т.П.
щодо відкриття виконавчого
провадження за виконавчим написом
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу
протиправними та визнання
протиправними дій державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
ВДВС Дніпропетровського МУЮ Ширяєвої
Т.П. щодо виконання виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу від
03.07.2013 року № 1583, суд зазначає наступне.

Суд, оцінюючи спірні дії відповідача,
виходить з критеріїв оцінки рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, встановлених ч.3 ст.2 КАС
України, до яких, зокрема, відносяться
вчинення дій на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
вчинення дії.

Оцінка дій державного виконавця щодо
винесення ним будь-яких рішень
надається уповноваженими законом
органами влади при вирішенні спору
щодо оскарження таких рішень.

Між тим самі дії державного виконавця
щодо відкриття виконавчого
провадження за виконавчим написом
приватного нотаріуса за наявності
винесеної за їх наслідками постанови
про відкриття виконавчого не можуть
призвести до порушення прав та
охоронюваних інтересів особи, а стали
підставою для винесення оскаржуваної
постанови.

Суд, задовольняючи вимогу позивача про
визнання протиправною та скасування
спірної постанови державного
виконавця, вже надав оцінку діям
державного виконавця щодо винесення
такого рішення, а за наявності
винесеної постанови про відкриття
виконавчого провадження належним
способом захисту порушеного права є її
скасування.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
визнання дій державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського ВДВС
Дніпропетровського МУЮ щодо відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
написом приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу протиправними та визнання
протиправними дій державного
виконавця Амур-Нижньодніпровського
ВДВС Дніпропетровського МУЮ щодо
виконання виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу від
03.07.2013 року № 1583, не підлягають
задоволенню, оскільки обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права не відповідає його змісту.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: Публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
про визнання дій протиправними та
скасування постанови задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову державного виконавця
Амур-Нижньодніпровського відділу
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції ВП №39052620 про
відкриття виконавчого провадження від
24.07.2013 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Н.В. Турлакова