Справа № 471/457/14-а
Суддя: Марценюк С. А.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 471/457/14-а
Провадження №2-а/471/15/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 року

Братський районний суд
Миколаївської області

в складі: головуючого - судді
Марценюка С.А.

при секретарі -
Мерненко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с-щі Братське
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу № 3
РДПС ДАІ з ОСП при ДАІ ГУ МВС України в
Київській області Берьозіна
Олександра Андрійовича, управління ДАІ
ГУ МВС України в Київській області про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
інспектора ДПС взводу № 3 РДПС ДАІ з ОСП
при ДАІ ГУ МВС України в Київській
області Берьозіна О.А., управління ДАІ
ГУ МВС України в Київській області, в
якому просить скасувати постанову в
справі про адміністративне
правопорушення серія ПС1№ 382713 від 29
березня 2014 року.

Свої вимоги мотивує тим, що інспектором
ДПС взводу № 3 РДПС ДАІ з ОСП при ДАІ ГУ
МВС України в Київській області
Берьозіним О.А відносно нього винесено
постанову в справі про адміністративне
правопорушення серія ПС1№ 382713 від 29
березня 2014 року, згідно якої він
порушив вимоги п.12.9 Правил дорожнього
руху України, вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 300 грн. Вважає дане
правопорушення ним вчинено не було, а
тому просив скасувати винесену
відносно нього постанову.

В судовому засіданні позивач повністю
підтримав заявлені вимоги, вину свою не
визнав та пояснив суду, що дійсно 29
березня 2014 року о 17 год. 39 хв. він,
керуючи автомобілем «Шкода», номерний
знак НОМЕР_1, рухався по автодорозі
«Київ-Одеса» зі сторони м. Київ. Разом з
ним в автомобілі, в якості пасажирів,
знаходились ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Перед
постом ДАІ, на 79 км автодороги
«Київ-Одеса» він зменшив швидкість до 50
км/год. Попереду нього по лівій смузі
руху, рухався автомобіль «Тойота
Камрі» зі швидкістю приблизно 80 км/год.
Під час руху, він був зупинений
працівником ДПС, який повідомив йому,
що він перевищив встановлену швидкість
на 27 км/год. Він не згоден з тим, що
вчинив правопорушення, оскільки,
впевнений, що вимірювальний засіб
зафіксував швидкість іншого
автомобіля, який рухався перед його
автомобілем. Крім того, інспектор ДПС
не надав доказів того, що зафіксована
швидкість є швидкістю саме його
автомобіля, адже, він рухався серед
потоку автомобілів. Вважає, що дане
правопорушення ним вчинено не було, а
тому просив скасувати винесену
відносно нього постанову по справі про
адміністративне правопорушення серія
ПС1№ 382713 від 29 березня 2014року.

Відповідач Берьозін О.А. та
представник відповідача управління
ДАІ ГУ МВС України в Київській області
в судове засідання не з'явились,
причину неявки суду не повідомили, хоча
про дату, час та місце слухання справи
були повідомлені належним чином.

Вислухавши позивача, допитавши
свідків: ОСОБА_3 і ОСОБА_4, вивчивши
матеріали справи, всебічно, повно і
об'єктивно, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази в їх
сукупності та які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, усі адміністративні справи з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень у
справах про притягнення до
адміністративної відповідальності
підсудні місцевим загальним судам як
адміністративним судам.

Так, відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення серія
А № 401000 від 29 березня 2014 року, 29 березня
2014 р. о 17 год. 39 хв. на 79 км автодороги
«Київ-Одеса», ОСОБА_1 керував
автомобілем «Шкода», номерний знак
НОМЕР_2, в зоні дії дорожнього знак 3.29
«Обмеження максимальної швидкості 50»
рухався зі швидкістю 77 км/год, чим
порушив п.12.9 ПДР України та вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Даний протокол складений всупереч
діючого законодавства, а саме, на
протиріччя вимогам ст. 256 КУпАП, у
протоколі не зазначено доказів
вчинення ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що 29
березня 2014 року о 17 год. 39 хв. він, ОСОБА_4
та ОСОБА_1, який був за кермом
автомобіля «Шкода», номерний знак
НОМЕР_1, рухались на даному автомобілі
по автодорозі «Київ-Одеса» зі сторони
м. Київ. Під час руху, вони були зупинені
працівником ДПС, який повідомив їм, що
водій ОСОБА_1 перевищив встановлену
швидкість та показав заміри швидкості
«77 км/год». Однак, позивач не їхав з
підвищеною швидкістю руху, оскільки,
він бачив, що на спідометрі їхнього
автомобіля був показник «49 км/год», а
інспектор ДПС показав їм показники
швидкості іншого автомобіля. Вважає, що
позивач не вчиняв зазначене
правопорушення,

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 надав
аналогічні пояснення.

Згідно постанови в справі про
адміністративне правопорушення серія
ПС1№ 382713 від 29 березня 2014року, ОСОБА_1
визнано винним у вчинені
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 300 грн.

Вищезазначена постанова не може
оцінюватися судом в розумінні ст. 70 КАС
України у якості належних допустимих
доказів, що підтверджують факт
вчинення ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122
КУпАП, за яке передбачена
адміністративна відповідальність,
оскільки, винесена з порушеннями.

В даній постанові не зазначено, чи
пройшов засіб вимірювальної техніки
сертифікацію та чи мав працівник ДПС
право на використання такого приладу.

Так, нормами ст.14-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачено, що для застосування
фіксації необхідно, щоб вона велася
саме засобами фото, кіно- або відео
зйомки, які працюють у автоматичному
режимі.

Згідно ст..ст. 10-15 Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність» на вимірювання у сфері, у
якій їх результати можуть бути
використані в якості доказу по справі,
розповсюджується державний
метрологічний нагляд. За таких умов
кожен засіб вимірювальної техніки має
бути укомплектований документами про
допуск даного типу засобів
вимірювальної техніки для
використання в Україні та про повірку
даного примірника засобу
вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 19.2 Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної-патрульної служби
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом МВС №111 від 27 березня 2009 р.,
працівники підрозділів ДПС, яким
видані технічні засоби та прилади,
персонально відповідають за їх
цілісність та працездатність.
Забороняється застосування технічних
засобів та приладів, які не
сертифіковані, не сертифіковані в
Україні, у разі якщо вони підлягають
сертифікації відповідно до чинного
законодавства, та які не пройшли
метрологічної повірки або мають
свідоцтво про таку повірку, термін дії
якого минув, а також передавати такі
прилади для користування
безпосередньо на маршруті
патрулювання без здійснення контролю
командиром підрозділу результатів
роботи приладу за зміну.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами
в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність особи в його вчиненні та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, показаннями
технічних приладів та технічних
засобів, що мають функції фото- і
кінозйомки, відеозапису тощо.

Фіксація вимірювання швидкості, як
зазначено в постанові, проводилась за
допомогою лазерного вимірювача
швидкості транспортних засобів "TruCAM,
однак, суб'єктом владних повноважень
суду не надано доказів щодо наявності
сертифікації такого приладу. Без таких
доказів, ніякі показання засобу
вимірювальної техніки, не можуть
являтись доказами винуватості водія в
перевищені швидкості.

Як слідує із змісту ч.2 ст.71 КАС України,
обов'язок щодо доказування
правомірності рішення в даному разі
покладається на відповідача.

Відповідачі пояснень з приводу
адміністративного позову, заперечень
та належних доказів правомірності дій
інспектора ДАІ при винесені постанови
суду не надали.

Отже, у відповідачів відсутні докази
вчинення позивачем правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що викладені в адміністративному
позові доводи позивача є
обґрунтованими та відповідно такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України,
суд вважає необхідним стягнути
солідарно з відповідачів на користь
позивача на відшкодування понесених
ним судових витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору в розмірі 73 грн.
08 коп.

Керуючись ст.ст.70, 158-163, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС взводу № 3 РДПС ДАІ з ОСП
при ДАІ ГУ МВС України в Київській
області Берьозіна Олександра
Андрійовича, управління ДАІ ГУ МВС
України в Київській області про
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення, -
задовольнити.

Постанову по справі про
адміністративне правопорушення серія
ПС1 №382713 від 29 березня 2014 року
відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у сумі 300 грн. 00 коп., винесену
інспектором ДПС взводу № 3 РДПС ДАІ з
ОСП при ДАІ ГУ МВС України в Київській
області Берьозіним О.А., - визнати
протиправною та скасувати.

Закрити провадження в справі про
адміністративне правопорушення.

Стягнути солідарно з інспектора ДПС
взводу № 3 РДПС ДАІ з ОСП при ДАІ ГУ МВС
України в Київській області Берьозіна
Олександра Андрійовича, управління ДАІ
ГУ МВС України в Київській області на
користь ОСОБА_1 на відшкодування
понесених ним судових витрат,
пов'язаних зі сплатою судового збору в
розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08 коп.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя -
Марценюк
С. А.