Справа № 645/2267/14-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р.Справа № 645/2267/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Зливко І.М.

представника позивача - ОСОБА_1,

позивача - ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Фрунзенського
районного суду м. Харкова від
12.03.2014р. по справі № 645/2267/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Харківської міської ради ,
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області треті особи
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування
рішення про перерозподіл ідеальних
часток у будинковолодінні та визнання
незаконними та скасування свідоцтв про
право особистої власності на
будинковолодіння,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Фрунзенського районного суду
м. Харкова від 12 березня 2014 року
відмовлено у відкритті провадження за
адміністративною позовною заявою
ОСОБА_4 до Харківської міської ради,
Реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції
Харківської області, треті особи:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, про визнання
незаконним та скасування рішення про
перерозподіл ідеальних часток у
домоволодінні та визнання незаконними
та скасування свідоцтв про право
особистої власності на домоволодіння.

Не погодившись з даною ухвалою суду,
ОСОБА_4 (далі - позивач) подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, просила
скасувати оскаржувану ухвалу та
постановити нову, якою справу
повернути для продовження судового
розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначила, що рішення
виконавчого комітету Фрунзенської
районної ради м. Харкова від 04 червня 1980
року № 186/18 прийняте без врахування,
права позивача на відповідну частку у
домоволодінні як його співвласника, а
оскільки відповідачі є суб'єктами
владних повноважень, між нею та
відповідачами відсутні
цивільно-правові правовідносини, з
яких випливав би спір про право
власності, відповідачі знаходяться при
здійсненні владних управлінських
функцій на основі законодавства, тому
вважає, що її позов має розглядатися в
порядку адміністративного
судочинства.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача,
представника позивача, третю особу -
ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, дослідивши письмові
докази по справі, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження за
адміністративним позовом ОСОБА_4, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги не містять ознак
публічно-правового спору, а тому
справа підлягає розгляду в порядку,
визначеному цивільно-процесуальним
законодавством.

Колегія суддів з даним висновком суду
погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що рішенням виконавчого
комітету Фрунзенської районної ради м.
Харкова від 04 червня 1980 року № 186/18 (далі
- Рішення № 186/18) прийнятим за заявою
співвласників житлового домоволодіння
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та
висновку Харківського МБТІ,
перерозподілено ідеальні частки (долі)
у домоволодінні по АДРЕСА_1, у зв'язку із
проведеними добудовами узаконеними
РВК та фактичне користування.

На підставі вказаного рішення
виконавчого комітету Фрунзенської
районної ради м. Харкова від 04 червня 1980
року № 186/18 на ім'я усіх співвласників
домоволодіння були виписані та видані
ЖЕО Фрунзенського району м. Харкова
відповідні свідоцтва про право
особистої власності на домоволодіння
від 27 червня 1980 року .

Рішення № 186/18 прийняте без врахування,
права позивача на відповідну частку у
домоволодінні як його співвласника,
оскільки остання не зверталася із
заявою про перерозподіл ідеальних
часток до БТІ або до виконкому.

Завданням адміністративного
судочинства відповідно до частини
першої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, прав
та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до статті 3 КАС України
справою адміністративної юрисдикції
(адміністративною справою) є переданий
на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Стаття 17 КАС України встановлює
категорії спорів, на які поширюється
компетенція адміністративних судів.

Зокрема, пунктом 1 частини першої
статті 17 КАС України визначено, що до
компетенції адміністративних судів
України належать спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Як встановлено під час апеляційного
розгляду, позивач вказує на порушення
її права як спадкоємця частки
домоволодіння шляхом зменшення
останньої.

Відповідно до частини другої статті 4
КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Враховуючи суть правовідносин, що
склалися між сторонами, суд першої
інстанції, з висновком якого
погоджується апеляційний суд,
обґрунтовано виходив з того, що
зазначений спір не є публічно-правовим,
а тому компетенція адміністративних
судів, установлена статтею 17 КАС
України, на нього не поширюється.

Згідно ст. 109 КАС України суддя
відмовляє у відкритті провадження і
адміністративній справі , якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає такими що не
спростовують правомірних висновків
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З огляду на вищезазначене, рішення суду
першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм процесуального права,
у відповідності до вимог норм
матеріального права, тому колегія
суддів вважає, що підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 12 березня 2014 року по
справі № 645/2267/14-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Любчич
Л.В.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Спаскін О.А. Повний текст ухвали
виготовлений 28.04.2014 р.

Головний
спеціаліст Зливко І.М.