Справа № 2-а-4960/11
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
Справа № 115953/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.

суддів
Большакової О.О.,

Глушка
І.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Володимир
Волинського міськвиконкому на
постанову Володимир-Волинського
міського суду Волинської області від 30
серпня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до управління праці та
соціального захисту населення
Володимир Волинського міськвиконкому
про стягнення невиплаченої щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, їх соціального
захисту» за 2011 рік,-

В С Т А Н
О В И В:

15.08.2011 року позивач звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив визнати дії
відповідача по виплаті одноразової
щорічної грошової допомоги учасника
війни незаконними; стягнути з
відповідача суму недоплаченої
грошової допомоги у 2011 році в
загальному розмірі 2 172. 00 грн..

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилався на те, що йому як
особі, яка має статус учасника бойових
дій, відповідно до вимог ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
повинна виплачуватись щорічна разова
грошова допомога до 5 травня у розмірі
5-ти мінімальних пенсій за віком. Однак
у 2011 році така допомога, як вважає
позивач, відповідачем йому була
виплачена не в повному розмірі.

Оскарженою постановою прийнятою в
порядку скороченого провадження,
адміністративний позов задоволено.
Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення
Володимир Волинського міськвиконкому
на користь ОСОБА_3 недоплачену щорічну
грошову допомогу як учаснику бойових
дій за 2011 рік з урахуванням здійснених
раніше виплат в сумі 2 172 грн.. Допущено
негайне виконання постанови.

Не погодившись з цією постановою,
відповідач оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає, що постанова прийнята
з неповним з'ясуванням обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги,
апелянт посилається на те, що оскільки
відповідач не є розпорядником
бюджетних коштів, то відповідно
нарахування та виплата позивачу
допомоги як учаснику війни, здійснено в
межах виділених на це коштів та згідно
чинного на момент проведення виплати
бюджетного законодавства. Також,
апелянт зазначає, що судом першої
інстанції безпідставно застосовано до
спірних правовідносин ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Враховуючи те, що постанова суду першої
інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
ст. 197 КАС України апеляційний розгляд
даної справи проведено в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач згідно зі ст.ст.
5-6 Закону України «Про статус
ветеранів, гарантії їх соціального
захисту» (тут та далі в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) є учасником бойових дій,
що підтверджується відповідним
посвідченням, а тому має право на
пільги визначені цим Законом.

Статтею 12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» визначено пільги
для учасникам бойових дій та особам,
прирівняним до них, згідно з якою,
щорічно до 5 травня учасникам бойових
дій виплачується разова грошова
допомога у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до вимог статті 17
вищевказаного Закону, фінансування
витрат, пов'язаних з введенням в дію
цього Закону, здійснюється за рахунок
коштів державного та місцевого
бюджетів.

Законом України від 19.06.2003 р. N 968-IV вище
згаданий Закон доповнено статтею 171
відповідно до частини 4 якої, особи, які
не отримали разової грошової допомоги
до 5 травня, мають право звернутися за
нею та отримати її до 30 вересня
відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Враховуючи викладені правові
положення, суд апеляційної інстанції
погоджується із висновками суду першої
інстанції, про наявність у позивача
права на отримання щорічно до 5 травня
допомоги у розмірі 5-ти мінімальних
пенсій за віком, що передбачена ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Однак, як вбачається із наявної в
матеріалах справи довідки (а.с. 5),
позивачу у 2011 році допомога до 5 травня
виплачена у розмірі 120 грн., який є
значно менший, а ніж розмір визначений
вказаним вище законом.

Враховуючи те, що позивачу допомога до 5
травня у 2011 році виплачена не у повному
розмірі, що визначений законом, суд
першої інстанції прийшов до
правильного та обґрунтованого
висновку про задоволення позовних
вимог позивача та зобов'язання
нарахувати позивачу допомогу до 5
травня за 2011 рік у розмірі 5-ти
мінімальних пенсій за віком, з
урахуванням виплачених сум.

При цьому, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовної вимоги позивача про стягнення
з відповідача конкретно визначеної
суми допомоги, оскільки виключні
повноваження по нарахуванню та виплаті
оскаржуваної позивачем допомоги до 5
травня, мають відповідні органи праці
та соціального захисту, а тому суд не
може перебирати на себе повноваження,
які відповідно до закону покладені на
органи праці та соціального захисту.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання апелянта на
положення постанови КМ України від
04.04.2011 року № 341 «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується у 2011
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань»», оскільки
відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у
разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Враховуючи загальні засади пріоритету
законів над підзаконними нормативними
актами, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що при
нарахуванні та виплаті позивачу
допомоги до 5 травня керуватися слід
Законом України «Про статус ветеранів,
гарантії їх соціального захисту».

При цьому, нарахування та виплату
позивачу допомоги, відповідачу слід
проводи з урахуванням положень ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки чинним
законодавством України розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Відсутність іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на підвищення пенсії виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком, як
це встановлено статтею 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст.. 201 КАС України
підставою для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи, але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції по суті правильно вирішив
справу, однак при цьому помилково
допустив негайне виконання ухваленої
постанови в цілому, хоча системний
аналіз положень ч.1 та 2 ст. 256 КАС
України вказує на можливість негайного
виконання судових рішень у справах
цієї категорії виключно у межах суми
стягнення за один місяць. Тому у цій
частині оскаржувану постанову
необхідно змінити.

Керуючись ст. 183-2, 195, 196, ч.1 ст. 197, п.1 ч.1
ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Володимир Волинського міськвиконкому -
задовольнити частково, а постанову
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 30 серпня 2011р. у
справі №2а-0301/4960/11 в частині її
допущення до негайного виконання
змінити.

На підставі п.1 ч.1 ст. 256 КАС України
допустити вищезазначену постанову до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

У іншій частині постанову
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області від 30 серпня 2011 року
- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі , є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В.Я. Макарик

Судді
О.О.
Большакова

І.В. Глушко