Справа № 826/2693/14
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2014 року № 826/2693/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Федорчука А.Б., розглянувши
адміністративну справу в письмовому
за позовом Приватного акціонерного
товариства « Банк «Фінанси та Кредит»
до Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
Головного управління
юстиції у м. Києві Хаустова Андрія
Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання та скасування
рішення щодо відмови у державній
реєстрації прав,

зобов'язання вчинити дії

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд
розглядає справу у письмовому
провадженні.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Хаустова Андрія Альбертовича,
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Хаустова Андрія Альбертовича про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 10989368 від 18.02.2014 року;
зобов'язати Реєстраційну службу
Головної управління юстиції у м. Києві
розглянути заяву, прийняту 18.02.2014 року
11:30:38 реєстраційний Номер 5442178 та
прийняти рішення за наслідками
розгляду такої заяви.

Позовні вимоги ґрунтувались на тому, що
бездіяльність відповідачів порушує
права позивача та охоронювані законом
інтереси, суперечить чинному
законодавству України, а саме, Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень".

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про судовий розгляд
справи, відповідно до вимог статей 35, 37
Кодексу адміністративного судочинства
України.

На адресу Окружного адміністративного
суду міста Києва надійшли заперечення
на позовну заяву та матеріали
реєстраційної справи.

У відповідності до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд м. Києва, зазначає
наступне.

Судом встановлено, що 23 березня 2007 року
між Публічним акціонерним товариством
"Банк "Фінанси та Кредит" (Позивач) та
ТОВ "НТС" (Позичальник) було укладено
Договір про поновлювальну кредитну
кредитної лінії № 33-01-07 (додається, далі
- кредитний договір), відповідно до умов
якого позичальнику було відкрито
відновлювальну кредитну лінію на
загальну суму 13 500 000,00 гривень зі
сплатою за користування 17,0 % річних.

У якості забезпечення зобов'язань за
Кредитним договором, 27.03.2007 між Банком
та ТОВ «НТС» було укладено договір
іпотеки, посвідчений ОСОБА_2, приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу, зареєстрованим у
реєстрі за № 838 (далі - Іпотечний
договір), згідно умов якого в іпотеку
передано нерухоме майно - нежитлові
будівлі, розташовані по вул. Бородіна,
18а у м. Сімферополі.

На виконання приписів діючого
законодавства України, при посвідченні
іпотечного договору, нотаріусом
відповідно до вимог статті 73 ЗУ «Про
нотаріат» накладено заборону
відчуження зазначеного в договорі
нерухомого майна, розташованого за
адресою: вул. Бородіна, 18а у м.
Сімферополі, до припинення або
розірвання цього іпотечного договору,
про що в Єдиному реєстрі заборон
відчуження нерухомого майна зроблено
відповідний запис, реєстраційний номер
4701883, контрольна сума 04Б5Д62Г40

Позивач зазначає, що 09.11.2012 Банком
отримано повідомлення приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 від
01.11.2012р., з якого вбачається, що останнім
знято заборону відчуження нежитлових
будівель, що розташовані за адресою:
АРК, м. Сімферополь, вул. Бородіна, 18а,
загальною площею 4115,0 кв.м., яка
накладена приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_2 27.03.2007р. за реєстровим № 839, у
зв'язку з укладенням Іпотечного
договору, посвідченого 27.03.2007р. за
реєстровим № 838.

З Витягу про реєстрацію у ЄРЗВОНМ
(реєстрацію вилучення запису) № 38577775
від 01.11.2012р. вбачається, що відповідно
до якого з вказаного реєстру вилучено
запис № 4701883 з контрольною сумою
04Б5Д62Г40, підстава вилучення - постанова,
5002-19/4287-2010, 03.05.2012, Господарський суд АРК.

Не погоджуючись з діями приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_3, Банк
звернувся до Голосіївського районного
суду м. Києва з позовною заявою про
визнання протиправними вищевказаних
дій нотаріуса.

Рішенням від 14.11.2013р. Голосіївський
районний суд м. Києва позовну заяву
задовольнив та визнав протиправними
дії приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
щодо зняття заборони відчуження
нежитлових будівель, що розташовані за
адресою: АРК, м. Сімферополь, вул.
Бородіна, 18а, загальною площею 4115,0 кв.м.,
яка накладена приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 27.03.2007р. за реєстровим №
839, у зв'язку з укладенням Іпотечного
договору, посвідченого 27.03.2007р. за
реєстровим № 838 приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 та щодо вилучення з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна запису № 4701883
з контрольною сумою 04Б5Д62Г40.

Позивач 14.02.2014р. звернувся до
Відповідача з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме
заборони на нерухоме майно, що
розташоване за адресою: АРК, м.
Сімферополь, вул. Бородіна, 18а.

Зазначена заява була прийнята
співробітником Відповідача-1 ОСОБА_4
14.02.2014 року об 11:30:38 за реєстраційним
номером 5442178.

Позивач зазначає, що 17.02.2014 року,
перевіряючи через офіційну сторінку
Державної реєстраційної служби
України стан розгляду заяви, Позивачу
стало відомо, що державним
реєстратором Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Малишевим Максимом Сергійовичем 14.02.2014
року було прийнято рішення про
зупинення розгляду заяви.

Представник Позивача 18.02.2014 року
звернувся до Відповідача-1 з метою
отримання інформації щодо недоліків
заяви, які необхідно усунути.

Позивач зазначає, що замість
письмового повідомлення про зупинення
розгляду заяви за підписом державного
реєстратора Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Малишева Максима Сергійовича, отримав
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 10989368
від 18.02.2014 року за підписом державного
реєстратора Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Хаустова Андрія Альбертовича.

Повно та всебічно дослідивши наявні
матеріали справи, а також норми чинного
законодавства, суд прийшов до висновку
про необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Умови та порядок здійснення реєстрації
прав на нерухоме майно встановлені
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на майно та їх
обмежень" від 01.07.2004 р. №IV та Порядком КМ
України, від 17 жовтня 2013 р. N 868 " Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" (надалі по тексту
Порядок).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що
Державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав) проводять орган
державної реєстрації прав та нотаріус
як спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус). Орган державної
реєстрації прав проводить: державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно за місцем розташування такого
майна; державну реєстрацію обтяжень
речових прав на нерухоме майно
незалежно від місця розташування
такого майна; облік безхазяйного
нерухомого майна за місцем
розташування такого майна. Якщо
нерухоме майно розміщене в межах
території, на якій діють два і більше
органів державної реєстрації прав,
державна реєстрація речових прав,
облік безхазяйного нерухомого майна
проводяться одним з таких органів, що
обрані заінтересованою особою або
уповноваженою нею особою (далі -
заявник). Нотаріус, яким вчинено
нотаріальну дію з нерухомим майном,
проводить державну реєстрацію прав,
набутих виключно у результаті вчинення
такої дії. У разі коли у результаті
вчинення нотаріальної дії з нерухомим
майном виникають речові права, що є
похідними від права власності, за
відсутності державної реєстрації
права власності на таке майно у
Державному реєстрі прав нотаріус, яким
вчиняється нотаріальна дія, одночасно
проводить державну реєстрацію права
власності на таке майно та державну
реєстрацію речового права, що є
похідним від нього.

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження. Речові права
на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2
і 3 частини першої цієї статті, є
похідними і реєструються після
державної реєстрації права власності
на таке майно, крім випадків,
передбачених статтею 4 1 цього Закону.
Право власності на підприємство як
єдиний майновий комплекс, житловий
будинок, будівлю, споруду (їх окремі
частини) може бути зареєстровано
незалежно від того, чи зареєстровано
право власності на земельну ділянку, на
якій вони розташовані. Право власності
на квартиру, житлове та нежитлове
приміщення може бути зареєстровано
незалежно від того, чи зареєстровано
право власності на житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), в
яких вони розташовані.

Підставою для проведення державної
реєстрації прав, згідно із ст. 19 Закону
№ 1952-IV, є державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1) договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; 2) свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою. Державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі: 1)
встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; 2) рішень судів, що
набрали законної сили; 3) ухвали
слідчого судді, суду, постанови
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно; 4) накладення
заборони на відчуження нерухомого
майна нотаріусом; 5) рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 6) інших
актів відповідних державних органів та
посадових осіб згідно із законом; 7)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до вимог пункту 8 Порядку,
Для проведення державної реєстрації
прав заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву,
форму та вимоги до заповнення якої
встановлює Мін'юст. Заява подається
окремо щодо кожного об'єкта нерухомого
майна. У разі коли право власності на
житловий будинок, будівлю або споруду
набувається одночасно з набуттям у
відповідної заінтересованої особи
речових прав на земельну ділянку, на
якій вони розташовані, заявник подає
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові одну заяву щодо таких
об'єктів. У разі проведення державної
реєстрації речового права на нерухоме
майно, що є похідним від права
власності, одночасно з проведенням
державної реєстрації права власності
на таке майно заявник подає органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
заяву про державну реєстрацію права
власності на таке майно та заяву про
державну реєстрацію речового права, що
є похідним від права власності.

Згідно п. 15 Порядку, Під час розгляду
заяви і документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо: 1)
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); 2) повноважень заявника; 3)
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону; 5) наявності факту виконання
умов правочину, з якими закон та/або
договір (угода) пов'язує можливість
проведення державної реєстрації
виникнення, переходу, припинення прав
на нерухоме майно або обтяження таких
прав.

У відповідності до п. 16 Порядку, У разі
подання документів, необхідних для
проведення державної реєстрації
речових прав, не в повному обсязі
державний реєстратор приймає рішення
про зупинення розгляду заяви, яке
містить рекомендації щодо усунення
обставин, що були підставою для його
прийняття. Орган державної реєстрації
прав, нотаріус у день прийняття рішення
про зупинення розгляду заяви видає
таке рішення особисто або надсилає
поштою заявникові з повідомленням про
вручення. У разі коли заявник особисто
отримує рішення про зупинення розгляду
заяви, він пред'являє органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
документ, що посвідчує його особу. На
примірнику рішення, що залишається для
формування реєстраційної або
облікової справи, проставляються дата
його отримання та підпис заявника.
Заявник усуває обставини, що були
підставою для прийняття державним
реєстратором рішення про зупинення
розгляду заяви, у строк, що не перевищує
п'яти робочих днів з моменту отримання
відповідного рішення. Державний
реєстратор з моменту усунення
обставин, що були підставою для
прийняття ним рішення про зупинення
розгляду заяви, приймає рішення про
відновлення її розгляду. Перебіг
строку державної реєстрації
продовжується з урахуванням часу, що
минув до його зупинення. Орган
державної реєстрації прав, нотаріус у
день прийняття рішення про відновлення
розгляду заяви видає таке рішення
особисто або надсилає поштою
заявникові. У разі коли заявник
особисто отримує рішення про
відновлення розгляду заяви, він
пред'являє органові державної
реєстрації прав, нотаріусові документ,
що посвідчує його особу. На примірнику
рішення, що залишається для формування
реєстраційної або облікової справи,
проставляються дата його отримання та
підпис заявника. Якщо протягом п'яти
робочих днів після отримання заявником
рішення про зупинення розгляду заяви
до органу державної реєстрації прав,
нотаріуса не надійшли документи, які
підтверджують усунення в повному
обсязі обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення, державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав.

З матеріалів реєстраційної справи
вбачається, що Державним реєстратором
прав на нерухоме майно Малишевим М.С.
14.02.2014 р. було винесено Рішення № 10933513
про зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав на їх
обтяження.

Суд звертає увагу, що Позивач не
оскаржує дії Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Малишевим М.С. та
Рішення 14.02.2014 р. № 10933513 про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
прав на їх обтяження, отже Суд
приходить до висновку, що Позивач
погодився з даним Рішенням.

Державним реєстратором прав на
нерухоме майно Хаустовим А.А. 18.02.2014 р.
було винесено Рішення № 10989328 про
відновлення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень.

У відповідності до п. 63 порядку, Під час
проведення державної реєстрації
іпотеки заінтересованою особою є
іпотекодержатель. У разі проведення
державної реєстрації припинення
іпотеки заінтересованою особою також є
особа, якою припинена іпотека, особа, в
інтересах якої припинено іпотеку, та у
випадку, передбаченому Законом України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень", -
державний виконавець.

Згідно п. 75, п. 76 Порядку, Документами, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення обтяжень речових прав на
нерухоме майно, є: 1) рішення суду щодо
обтяження речових прав на нерухоме
майно, що набрало законної сили; 2)
рішення державного виконавця щодо
обтяження речових прав на нерухоме
майно; 3) визначений законодавством
документ, на якому нотаріусом вчинено
напис про накладення заборони щодо
відчуження нерухомого майна; 4) рішення
органу місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 5)
договір, укладений у порядку,
визначеному законом, яким
встановлюється обтяження речових прав
на нерухоме майно, чи його дублікат; 6)
закон, яким встановлено заборону на
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; 7) інші акти
відповідних органів державної влади та
посадових осіб згідно із законом. Для
проведення державної реєстрації
обтяжень речових прав на нерухоме
майно заявник, крім документа, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення обтяжень речових прав на
нерухоме майно, подає копію документа,
що посвідчує його особу (крім
документа, що посвідчує посадову особу
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування). У разі
подання заяви особисто
заінтересованою особою, крім
документа, що зазначений в абзаці
першому цього пункту, подається копія
реєстраційного номера облікової
картки платника податку, крім випадків,
коли фізична особа через свої
релігійні або інші переконання
відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податку, офіційно
повідомила про це відповідним органам
державної влади та має відмітку в
паспорті громадянина України. У разі
подання заяви уповноваженою особою,
яка діє від імені фізичної особи, крім
документа, що зазначений в абзаці
першому цього пункту, подається копія
документа, що посвідчує заінтересовану
особу, та копія реєстраційного номера
облікової картки платника податку
такої особи, крім випадків, коли
фізична особа через свої релігійні або
інші переконання відмовилася від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податку,
офіційно повідомила про це відповідним
органам державної влади та має
відмітку в паспорті громадянина
України.

З матеріалів справи вбачається, що
Позивачем було подано Державному
реєстратору Заочне рішення
Голосіївського районного суду міста
Києва від 14.11.2013 р. по справі №752/3291/13-ц
та Ухвалу Голосіївського районного
суду міста Києва від 18.12.2013 р. по справі
№752/3291/13-ц, дані рішення не містять
відмітки про набрання законної сили.

З матеріалів справи та норм законів,
Суд приходить до висновку, що відмітка
про набрання законної сили повинна
бути обов'язковою, проте в матеріалах
реєстраційної справи відсутнє Рішення
суду з даною відміткою.

Законом та Порядком державної
реєстрації прав передбачено
проведення державної реєстрації права
власності на нерухоме майно, інших
речових прав за заявочним принципом
шляхом подання уповноваженому суб'єкту
відповідної заяви про державну
реєстрацію, форму і вимоги до якої
встановлює Міністерство юстиції
України (частина четверта статті 15
Закону, Порядку державної реєстрації).

Згідно з частиною першою статті 26
Закону записи до Державного реєстру
прав на нерухоме майно вносяться на
підставі прийнятого рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень. При цьому частиною четвертою
статті 9 Закону визначено, що державний
реєстратор самостійно приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації.

До передбачених статтею 19 Закону
підстав для державної реєстрації прав
та їх обтяжень віднесено в тому числі
рішення суду, що набрало законної сили,
щодо права власності та інших речових
прав на нерухоме майно. Підстави для
відмови у державній реєстрації
визначені статтею 24 Закону.

Державним реєстратором прав на
нерухоме майно Хаустов А.А. 18.02.2014 р.
було винесено Рішення № 10989368 про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень.

Позивачем не надано суду переконливих
доказів того, що ним було подано під час
реєстрації рішення суду з відміткою
про набрання законної сили.

У відповідності до п.4 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" у державній реєстрації права
може бути відмовлено в разі, якщо
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

З огляду на наведене, у суду відсутні
підстави для визнання протиправним
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
Хаустова Андрія Альбертовича про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 10989368 від 18.02.2014 року та
скасування даного рішення.

В частині щодо зобов'язати
Реєстраційну службу Головної
управління юстиції у м. Києві
розглянути заяву, прийняту 18.02.2014 року
11:30:38 реєстраційний Номер 5442178 та
прийняти рішення за наслідками
розгляду такої заяви, Суд зазначає
наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R
(80) 2 Комітету Міністрів державам-членам
стосовно реалізації адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень від 11.03.1980 під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що зобов'язати Реєстраційну службу
Головної управління юстиції у м. Києві
розглянути заяву, прийняту 18.02.2014 року
11:30:38 реєстраційний Номер 5442178 та
прийняти рішення за наслідками
розгляду такої заяви буде втручанням у
дискреційні повноваження Відповідача,
а тому, судом проводитись не може.

Суд звертає увагу Позивача, що він не
позбавлений права повторно звернутися
до державного реєстратора при цьому
надати пакет документів передбачених
законом та інформацію про набрання
законної сили рішень Голосіївського
районного суду міста Києва.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд
приходить висновків про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-165, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.Б. Федорчук