Справа № 821/1068/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/1068/13-а

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бездрабко О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ФОП ОСОБА_1 звернулась
з адміністративним позовом, в якому
просила визнати недійсними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 12.03.2013 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на 1246079,35 грн., з
яких за основним платежем на 996047,55 грн.,
за штрафними санкціями на 250031,80 грн., та
№ , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 5242,50 грн., з яких за
основним платежем на 4194 грн., за
штрафними санкціями на 1048,50 грн.

В обгрунтування позовних вимог
зазначалось, що 11.02.2013 р. вона отримала
повідомлення про проведення
позапланової невиїзної перевірки
07.02.2013 р. та наказ про проведення
перевірки від 07.02.2013 р. На її адресу
15.02.2013 р. надійшов акт про результати
проведення перевірки від 12.02.2013 р. №
975/17-2/НОМЕР_3. Позивач 20.02.2013 р.
звернулась до Херсонського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до ДПІ у м.
Херсоні Херсонської області ДПС про
визнання протиправними дій щодо
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
визнання неправомірними викладені в
акті перевірки від 12.02.2013 р. №
975/17-2/НОМЕР_3 висновки. Однак, 15.03.2013 р.
ФОП ОСОБА_1 отримала податкові
повідомлення-рішення від 12.03.2013 р. №№
, . Вважала рішення
податкового органу протиправними,
оскільки вони прийняті на підставі
невірних висновків відповідача про
заниження податку з доходів фізичних
осіб та заниження податку на додану
вартість. Вказує на те, що
універсальний магазин з кафе належить
їй на праві приватної власності і у
здійсненні підприємницької діяльності
не використовується. Крім того, вважала
висновки відповідача про вартість
майна 6337000 грн. безпідставними,
оскільки оцінка здійснена 10.09.2009 р. з
порушеннями вимог Національного
стандарту № 2 "Оцінка нерухомого майна",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 28.10.2004 р. № 1442, а
відповідно до експертної оцінки ГУ
ВДВС від 21.08.2012 р. ринкова вартість
майна становить 1700000 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2013
року адміністративний позов було
задоволено.

Визнані протиправними та скасовані
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Херсонської області Державної
податкової служби від 12.03.2013 р. №№
, .

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду податковий орган подав апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального, у зв'язку з чим просить
його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
в період з 07.02.2013 р. по 08.02.2013 р.
відповідачем проведено документальну
позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 р. по 19.10.2012 р., за
результатами якої складено акт від
12.02.2013 р. № 975/17-2/НОМЕР_3.

У висновках акту перевірки зазначені
порушення ст.1 Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" № 727/98 від 03.07.1998 р.;
п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, в результаті
чого встановлено заниження податку з
доходів фізичних осіб підприємницької
діяльності на загальну суму 996047,55 грн.
(в т.ч. за 9 місяців 2011 року в сумі 992308,05
грн., за 4 квартал 2011 року в сумі 2239,50 грн.
та за 2012 рік в сумі 1500 грн.); пп.49.18.2 п.49.18
ст.49, п.177.5 ст.177 ПК України, а саме, не
подання до ДПІ у м.Херсоні податкової
декларації про майновий стан і доходи
за 2011 рік; пп."а" п.19.1 ст.19 Закону України
"Про податок з доходів фізичних осіб",
п.6 ст.128 ГК України, п.177.10 ст.177 розділу ІV
ПК України, "Порядок ведення книги
обліку доходів та витрат, яку ведуть
фізичні особи-підприємці, крім осіб, що
обрали спрощену систему оподаткування,
і фізичні особи, які провадять
незалежну професійну діяльність",
затверджену наказом ДПА України від
24.12.2010 р. № 1025, а саме: не ведення обліку
доходів та витрат за період з 01.01.2010 р.
по 15.02.2012 р.; п.181.1 ст.181, п.183.10 ст.183, п.185.1
ст.185, п.187.1 ст.187 ПК України, в результаті
чого встановлено заниження податку на
додану вартість за період з 20.10.2011 р. по
19.10.2012 р. всього у сумі 4194 грн. (в тому
числі: за 4 квартал 2011 року на суму 2488
грн., за травень 2012 року на суму 776 грн.,
за червень 2012 року на суму 380 грн., за
липень 2012 року на суму 36 грн., за серпень
2012 року на суму 514 грн.); пп.49.18.2 п.49.18 ст.49,
п.203.1 ст.203 ПК України, а саме: не надання
декларацій з ПДВ до податкового органу
за листопад 2011 року - жовтень 2012 року.

На підставі акту перевірки ДПІ у м.
Херсоні винесено податкові
повідомлення-рішення від 12.03.2013 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на 1246079,35 грн., з
яких за основним платежем на 996047,55 грн.,
за штрафними санкціями на 250031,80 грн., та
№ , яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 5242,50 грн., з яких за
основним платежем на 4194 грн., за
штрафними санкціями на 1048,50 грн.

Податковим органом встановлено, що в
період з 01.01.2011 р. по 19.10.2012 р. ФОП ОСОБА_1
здійснювала свою діяльність на
спрощеній системі оподаткування
відповідно до Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва", глави 1 розділу 14
Податкового кодексу України, про що
свідчать свідоцтва про сплату єдиного
податку серія НОМЕР_4 від 01.01.2011 р., серія
НОМЕР_5 від 01.01.2012 р.

Податковим органом зазначено, що
згідно звіту суб'єкта малого
підприємництва - фізичної
особи-підприємця ФОП ОСОБА_1 за період з
01.01.2011 р. по 19.10.2012 р. обсяг виручки склав
35000 грн. Проте за даними перевірки обсяг
виручки при перебуванні на спрощеній
системі склав 6337070 грн. Податковий
орган вказує на те, що 26.09.2011 р. ФОП
ОСОБА_1 було видано свідоцтво на право
власності на універсальний магазин з
кафе вартістю 6337070 грн., тобто,
позивачем отримано дохід, що перевищує
500000 грн., у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_1 з
28.09.2011 р. була платником податку з
доходів фізичних осіб і повинна була
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
особи, які перейшли зі спрощеної на
загальну систему оподаткування, на
підставі пункту 6 підрозділу 10 розділу
XX Податкового кодексу України
звільняються від фінансових санкцій за
порушення податкового законодавства
за наслідками діяльності у другому -
четвертому кварталі 2011 року, незалежно
від видів податків, норми щодо
справляння яких порушені.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Податкового кодексу
України, Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва".

За змістом ст. 1 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва"
визначено коло суб'єктів, для яких
запроваджується спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
фізичні особи, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та отриманий валовий
дохід за рік не повинен перевищувати 500
тисяч грн.

На підставі п.292.1 ст.292 ПК України
доходом платника єдиного податку є: для
фізичної особи - підприємця - дохід,
отриманий протягом податкового
(звітного) періоду в грошовій формі
(готівковій та/або безготівковій);
матеріальній або нематеріальній формі,
визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При
цьому до доходу не включаються
отримані такою фізичною особою пасивні
доходи у вигляді процентів, дивідендів,
роялті, страхові виплати і
відшкодування, а також доходи, отримані
від продажу рухомого та нерухомого
майна, яке належить на праві власності
фізичній особі та використовується в
її господарській діяльності.

Відповідно до п.8 Положення (Стандарт)
бухгалтерського обліку 15 "Дохід",
затверджені наказом Міністерства
фінансів України від 29.11.1999 р. № 290 і
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 17.12.1999 р. № 860/4153 "Дохід" - це
дохід (виручка) від реалізації
продукції (товарів) визнається в разі
наявності умов: покупцеві передані
ризики і вигоди, пов'язані з правом
власності на товар. Право власності на
товар переходить з моменту передачі
товару покупцеві, згідно з актом
прийому-передачі або видаткової
накладної.

Отже, до бази визначення обсягу
виручки, зазначеного у ст. 1 Указу № 727/98,
включається сума коштів, фактично
отриманих продавцем за товари
(послуги), за умови переходу на них
права власності до покупця.

Таким чином отримання права власності
на майно не може прирівнюватись до
отримання виручки від реалізації
товарів (послуг), а тому не враховується
для визначення права фізичної
особи-підприємця на застосування
спрощеної системи оподаткування,
обліку та звітності. Дохід отриманий
фізичною особою та виручка від продажу
товарів (послуг) у розумінні Указу
Президента України № 727/98 та
Податкового кодексу України не є
ідентичними поняттями.

З рішення виконавчого комітету
Херсонської міської ради від 20.09.2011 р. №
433 та свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 26.09.2011 р. серії САЕ №
163791 вбачається, що універсальний
магазин із кафе по АДРЕСА_1
зареєстровано на фізичну особу ОСОБА_1,
а не на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
Тому доводи відповідача про отримання
ФОП ОСОБА_1 доходу у вигляді
універсального магазину із кафе є
безпідставними.

На підставі ст.1 Указу Президента
України № 727/98 суб'єкт підприємництва -
фізична особа, що має право та засовує
спрощену систему оподаткування,
звільняється від обов'язків щодо
нарахування та сплати податку з
доходів фізичних осіб щодо доходів від
здійснення підприємницької діяльності
та податку на додану вартість.

В контексті викладеного позивач, не
досягши граничного розміру виручки, не
повинен був переходити на загальну
систему оподаткування з реєстрацією
платником ПДВ, та сплачувати податок з
доходів фізичних осіб з доходів,
отриманих від здійснення
підприємницької діяльності.

При цьому у зв'язку з перебуванням у 2011
році позивача на спрощеній системі
оподаткування, його податковий
обов'язок, щодо оподаткування податком
на доходи фізичних осіб всіх доходів
від здійснення підприємницької
діяльності, вважається виконаним
шляхом сплати єдиного податку,
додаткове оподаткування цих доходів є
порушенням вимог Указу Президента
України від 03.07.1998 р. № 727/98 та
Податкового кодексу України.

При визначені відповідальності
позивача за порушення податкового
законодавства України у 2011 році слід
врахувати таке.

За змістом пункту 6 підрозділу 10
розділу ХХ "Інші перехідні положення"
Податкового кодексу України не
застосовуються фінансові санкції до
платників податку на прибуток
підприємств та платників податків, що
перейшли на загальну систему
оподаткування, за порушення
податкового законодавства за
наслідками діяльності у другому -
четвертому календарних кварталах 2011
року.

Окрема вказівка законодавця щодо осіб,
які раніше перебували на спрощеній
системі оподаткування, вказує на
особливий зміст звільнення таких осіб
від фінансових санкцій за результатами
діяльності за другий - четвертий
квартали 2011 року. За відсутності
відповідних обмежень у пункті 6
підрозділу 10 розділу XX Податкового
кодексу України установлене цією
нормою звільнення повинно
поширюватися на будь-які порушення
податкового законодавства, вчинені
особами, які раніше перебували на
спрощеній системі оподаткування, а не
лише на порушення цими особами правил
справляння податку на прибуток. Отже,
особи, які перейшли зі спрощеної на
загальну систему оподаткування, на
підставі пункту 6 підрозділу 10 розділу
XX Податкового кодексу України
звільняються від фінансових санкцій за
порушення податкового законодавства
за наслідками діяльності у другому -
четвертому кварталі 2011 року, незалежно
від видів податків, норми щодо
справляння яких порушені.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 331 Цивільного
кодексу України право власності на
нову річ, яка виготовлена (створена)
особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Особа, яка виготовила (створила) річ зі
своїх матеріалів на підставі договору,
є власником цієї речі.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

В контексті цієї статті колегія суддів
вважає, що позивач набув право
власності на новостворене майно, що
виключає ототожнювання таких дій з
отриманням виручки від реалізації
товарів (послуг).

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів
суду ті обставини, на які він посилався
в обґрунтування заявлених вимог, а
відповідач не надав суду належні
докази на підтвердження своїх
заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 11
квітня 2013 року у справі № 821/1068/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян