Справа № 0549/5816/12
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/17279/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі :

Пасічник С.С.

Винокурова К.С.

Кочана В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Торезької міської
ради Донецької області про скасування
рішення та зобов'язання призначити
допомогу при народженні третьої
дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області, в якому (з врахуванням
уточнень) просила визнати
неправомірним та скасувати рішення
відповідача від 03.06.2011р. про
призначення їй допомоги сім'ям з дітьми
у розмірі, як при народженні другої
дитини; зобов'язати відповідача
призначити та виплатити позивачці
державну допомогу при народженні
третьої дитини у розмірі, визначеному
ст.12 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» з врахуванням
фактично виплачених сум.

Постановою Торезького міського суду
Донецької області від 11 жовтня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24 січня 2012 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 11 жовтня 2012 року постанову
Торезького міського суду Донецької
області від 11 жовтня 2011 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року скасовано, а справу направлено до
суду першої інстанції на новий розгляд.

При цьому, скасовуючи рішення судів
попередніх інстанцій, суд касаційної
інстанції вказав, що, приймаючи рішення
про відмову в задоволенні позову, суди
виходили лише з факту непроживання
разом з позивачкою її старшого сина,
проте не досліджували питання надання
позивачкою матеріальної допомоги та
підтримки синові, а також того, чи є її
допомога постійним і основним джерелом
засобів для існування дитини.

Постановою Торезького міського суду
Донецької області від 26 грудня 2012 року
позов задоволено: визнано
неправомірним та скасовано рішення
Управління праці та соціального
захисту населення Торезької міської
ради Донецької області від 03 червня 2011
року про призначення ОСОБА_4 допомоги
сім'ям з дітьми у зв'язку з народженням
сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3., у розмірі як
при народженні другої дитини;
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області призначити позивачці державну
допомогу сім'ям з дітьми як при
народженні третьої дитини у розмірі,
передбаченому ст.12 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»;
зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області сплатити позивачці державну
допомогу при народженні дитини як при
народженні третьої дитини з
урахуванням фактично виплачених сум.

При цьому, суд першої інстанції прийшов
до висновку про задоволення позову з
огляду на те, що позивачка не
відмовлялась від виховання сина, не
позбавлена щодо нього батьківських
прав, в примусовому порядку дитина у
неї не відбиралась та не передавалась
на виховання іншім особам, позивачка
постійно надає дитині матеріальну
допомогу, а місце проживання останньої
вирішено за їх спільною згодою з
батьком дитини та за згодою самої
дитини з огляду на стан здоров'я
останньої й необхідність здійснення
лікування в м.Києві; сам же лише факт
проживання дитини з батьком не є
підставою для відмови в нарахуванні та
виплаті позивачці допомоги по
народженню третьої, а не другої, дитини.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року постанову суду першої
інстанції скасовано та прийнято нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовлено.

Суд же апеляційної інстанції,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, вказав, що допомога синові
позивачкою надавалась здебільшого вже
після народження сина ОСОБА_5 й доказів
в підтвердження систематичності
надання нею такої допомоги до
народження третьої дитини позивачкою
не надано, що впливає на вирішення
питання щодо кількості дітей, які
знаходились на утримання позивачки, й
відповідно - на розмір отримуваної неї
грошової допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, позивачка
звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права,
просила рішення суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.220 КАС України суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка тричі
перебувала в шлюбі й від першого шлюбу
має сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, від
другого шлюбу - доньку ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_2, а від третього шлюбу - сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

10 травня 2011 року позивачка звернулась
до відповідача з заявою про
призначення їй допомоги при народженні
третьої дитини й 03 червня 2011 року
відповідач призначив їй таку допомогу,
проте в розмірі 49920,00 грн., тобто в сумі,
яка виплачується при народженні другої
дитини, що й зумовило звернення ОСОБА_4
до суду з позовом, з огляду на її
незгоду з прийнятим відповідачем
рішенням.

При цьому, підставою для прийняття
відповідачем оскаржуваного рішення
було те, що старший син позивачки
ОСОБА_7 з 2008 року постійно проживає в
місті Києві з батьком, що
підтверджується довідкою КП
«Житлосервіс», й до 28 серпня 2008 року
навчався в спеціалізованій школі №298
Оболонського району міста Києва, після
чого перейшов навчатися до ліцею №100
«Поділ» м.Київ, тобто, на думку
відповідача, дитина перебуває на
утриманні та вихованні її батька, а не
матері, й підстав для виплати їй
допомоги при народженні третьої дитини
немає.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" одним із видів
державної допомоги сім'ям з дітьми є
допомога при народженні дитини.

Згідно із статтею 12 вказаного Закону
допомога при народженні дитини
нараховується виходячи з розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до шести років, установленого на день
народження дитини.

Допомога при народженні дитини
надається у сумі, кратній 30 розмірам
прожиткового мінімуму, - на першу
дитину; кратній 60 розмірам
прожиткового мінімуму, - на другу
дитину; кратній 120 розмірам
прожиткового мінімуму, - на третю і
кожну наступну дитину. Виплата
допомоги здійснюється одноразово у
десятикратному розмірі прожиткового
мінімуму при народженні дитини, решта
суми допомоги на першу дитину
виплачується протягом наступних 24
місяців, на другу дитину - 48 місяців, на
третю і кожну наступну дитину - 72
місяців рівними частинами у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Абзацом 6 пункту 13 Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року №1751, встановлено, що
розмір та строк виплати допомоги, яка
призначається одному з батьків дитини,
визначається з урахуванням кількості
живонароджених та усиновлених дітей
(враховуючи померлих), які до
народження дитини перебували на
утриманні особи, якій призначається
допомога, її чоловіка (дружини), крім
дітей, від виховання яких зазначена
особа (її чоловік, дружина) відмовилась,
а також дітей, які передані на
виховання іншій особі, та повнолітньої
дочки (повнолітнього сина) чоловіка,
які не були усиновлені дружиною. У разі
народження двійні або більшої
кількості дітей кожна дитина з їх числа
вважається наступною.

Зі змісту положень Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
вбачається, що, вирішуючи питання про
призначення допомоги, слід виходити з
того, скільки живонароджених та
усиновлених дітей (враховуючи
померлих) до народження дитини
перебували на утриманні особи.

Так, утримання означає відсутність у
дитини інших джерел існування, окрім
допомоги матері, а якщо, крім допомоги,
що надавалася матір'ю, дитина мала інші
джерела, то слід встановити, чи є
допомога матері постійним і основним
джерелом засобів для існування дитини.
Постійний характер допомоги означає,
що така була не одноразовою, а
надавалася систематично. Основне
значення допомоги слід з'ясувати
шляхом порівняння розміру допомоги з
боку матері та інших джерел утримання.
Вирішення питання залежить від
співвідношення розмірів допомоги та
інших одержуваних доходів. Утримання
може полягати у систематичній грошовій
допомозі у вигляді грошових переказів,
продуктових чи речових посилок тощо. Ні
отримання дитиною утримання з інших
джерел, ні окреме проживання від
матері, не може бути перешкодою для
визнання факту перебування на її
(позивача) утриманні.

Як встановлено судом, в підтвердження
факту знаходження сина - ОСОБА_7 на її
утриманні позивачкою було надано:

- лист Центру поштового зв'язку №12
Донецької дирекції почтового зв'язку
"Укрпошта", відповідно до якого 11.02.2011р.
позивачкою на ім'я ОСОБА_7 за адресою
його проживання в місті Києві
відправлена посилка, а 30.04.2011р. -
поштовий переказ на суму 1000,00 грн.;

- чек ВПЗ «Укрпошта» від 12.09.2011р. №7321,
згідно з яким позивачкою на ім'я сина
здійснено електронний переказ
грошових кошті в розмірі 1000,00 грн.;

- фіскальні чеки від 12.11.2012р., 18.01.2012р.,
23.03.2012р. про відправку позивачкою на
ім'я сина за адресою його проживання в
м. Києві цінних посилок;

- квитанції ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль», відповідно до яких позивачка
здійснила на ім'я ОСОБА_7 грошові
перекази 05.01.2012р. на суму 300 грн. та
18.10.2012р. на суму 300 грн.

З огляду на встановлені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що позивачка надавала матеріальну
допомогу на утримання сина ОСОБА_7, але
здебільшого вже після народження сина
ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3) та під час
розгляду справи судом, адже до
народження третього сина позивачка
надіслала сину ОСОБА_7 лише одну
посилку (11.02.2011р.), а тому така допомога
не може вважатися постійною й
систематичною, а отже й основним
джерелом засобів існування ОСОБА_7 та
не свідчить про його перебування на
утриманні матері.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову з
огляду на недоведеність позивачкою
факту перебування сина - ОСОБА_7 на її
утриманні, що, в свою чергу, з
врахуванням наведених вище обставин
справи й приписів Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми є
підставою для призначення й виплати їй
допомоги при народженні дитини - сина
ОСОБА_5 в розмірі, передбаченому для
особи при народженні другої дитини.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо визнає,
що суд апеляційної інстанції не
допустив порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій.

Доводи ж касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення спору, а тому підстав для
скасування ухваленого судом
попередньої інстанції судового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 березня 2013 року - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Пасічник С.С.

Винокуров К.С.

Кочан В.М.