Справа № 2а-9096/10/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 р.
Справа № 38427/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В.В., Рибачука А.І.;

розглянувши в порядку письмового
провадження у в м. Львові апеляційну
скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року в справі за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 до державної податкової
інспекції в Сихівському районі м.
Львова про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2010 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до
державної податкової інспекції в
Сихівському районі м. Львова про
скасування рішення ДПІ в Сихівському
районі м. Львова про застосування
штрафних санкцій у розмірі 1367,25 грн. №
від 26 січня 2010 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що готівка позивачем була
оприбуткована шляхом заповнення
розрахункової квитанції.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
всі касові операції підлягають обліку
в момент їх проведення з відображенням
у відповідних книгах обліку, до яких
зокрема відносяться Книга обліку
доходів і витрат та Книга обліку
розрахункових операцій.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною
особою ОСОБА_1, подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задоволити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт покликається на те, що готівка
була оприбуткована, оскільки при
розрахунку з клієнтами позивачем
належним чином заповнювались
розрахункові квитанції.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції не
знаходить підстав для задоволення
такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Встановлено, що ОСОБА_1 є
зареєстрованою як фізична
особа-підприємець виконавчим
комітетом Львівської міської ради 08
серпня 2007 року за ідентифікаційним
номером НОМЕР_1 та є платником єдиного
податку.

Працівниками ДПІ у м. Львові 24 грудня 2009
року здійснено перевірку за
дотриманням суб'єктом господарювання
СПД-ФО ОСОБА_1 порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог
з регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій.
Перевірку проведено а магазині, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. За
наслідками перевірки складено акт №
018849 від 24 грудня 2009 року.

В ході проведеної перевірки виявлено
порушення п. 2.6 «Положення про ведення
касових операцій в національній валюті
в Україні» затверджене постановою
Правління НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року,
а саме неоприбуткування готівкових
коштів в Книгу обліку розрахункових
операцій № 135001352 від 22 червня 2009 року
та в Книгу обліку доходів і витрат
суб'єктів малого
підприємництва-фізичної особи № 1283 від
08 грудня 2008 року за 18 грудня 2009 року - 52,00
грн., за 21 грудня 2009 року в сумі 100,00 грн.,
за 22 грудня 2009 року в сумі 121,45 грн., на
загальну суму 273,45 грн. - згідно
розрахункових квитанцій № 039750, № 039751,
№ 039752.

На підставі акту перевірки № 018849 від 24
грудня 2009 року податковим органом
прийнято рішення № 000025311 від 26 січня 2010
року, яким до позивача застосовано суму
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
1367,25 грн.

Як вбачається з акту перевірки (п. 4.1)
ОСОБА_1 зауважень до акту перевірки не
мала.

Рішення № 000025311 від 26 січня 2010 року
позивач оскаржувала в
адміністративному порядку. Рішенням
державної податкової інспекції в
Сихівському районі м. Львова №
3782/10/25-005/60 від 27 лютого 2010 року про
результати розгляду первинної скарги,
Рішенням ДПА у Львівській області №
9467/10/25-005/381 від 28 квітня 2010 року про
результати розгляду повторної скарги,
Рішенням ДПА України № 3683/13/25-0514 від 16
червня 2010 року скарги позивача
залишено без задоволення, а
оскаржуване рішення № 000025311 від 26 січня
2010 року - без змін.

Положенням про ведення касових
операцій в національній валюті
України, яке затверджене Постановою
Правління Національного банку України
від 15 грудня 2004 року № 637, визначається
порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями).

Згідно п. 2.6 вказаного Положення уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбутковуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів. У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО або
використанням РК оприбуткуванням
готівки є здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Отже, всі касові операції підлягають
обліку в момент їх проведення з
відображенням у відповідних книгах
обліку, до яких зокрема відносяться
Книга обліку доходів і витрат та Книга
обліку розрахункових операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме з копії сторінки № 6 з Журналу
«Обліку розрахункових квитанцій та
руху готівки», позивачем внесено
відповідні суми до КОРО, проте на
момент перевірки дані записи були
відсутні, що засвідчено працівниками
ДПІ у м. Львові під час проведення
перевірки та відображено в акті № 018849
від 24 грудня 2009 року.

Відповідно до п. 7.3 глави 7 Положення
про відповідальність за дотриманням
порядку ведення операцій з готівкою
покладається на підприємців та
керівників підприємств. Особи, які
винні у порушенні порядку ведення
операцій з готівкою, притягуються до
відповідальності в установленому
законодавством України порядку. У разі
виявлення порушень установленого
порядку ведення операцій з готівкою
органи державної податкової служби
України застосовують до порушників
штрафні санкції на підставі подання
органів контролю згідно з
законодавством України.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента
України від 12 червня 1995 р. № 436/95 «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки» встановлено, що у разі
порушення юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами -
громадянами України та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через яких повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляду штрафу - за
неоприбуткування (неповне/несвоєчасне)
оприбуткування готівки - у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 залишити без задоволення,
а постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 15 березня
2011 року в справі № 2а-9096/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

А. І.
Рибачук