Справа № 2а-1162/12/1070
Суддя: Бистрик Г.М.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: Бистрик Г.М.,

суддів: Карпушової О.В., Оксененка О.М.,

при секретарі: Колотушко Г.О.,

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою позивача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Дружба» на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 11
квітня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Дружба» до Управління Пенсійного фонду
України у Яготинському районі
Київської області про визнання дій
протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
Дружба» звернулися в суд з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Яготинському районі Київської області
про визнання протиправним дій та
скасування рішення від 18.01.2012 №21 про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені на загальну суму 47 264,93
грн..

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2012
позивачу відмовлено в задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючись з вищезазначеним
судовим рішенням, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення яким задовольнити вимоги
позивача.

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоча про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що згідно з ч. 4 ст. 196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи, в зв'язку з чим
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини, наданим доказам
дав правильну правову оцінку і прийшов
до обґрунтованого висновку про відмову
у задоволенні вимог позивача.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом першої інстанції, що
відповідачем 18.01.2012 року було прийняте
рішення №21, яким до позивача
застосовано пеню в розмірі 0,1 відсоток
суми недоплати за кожний день у сумі
13240,51 грн. та штрафну санкцію у розмірі 10
відсотків в сумі 34024,42 грн., всього на
загальну суму 47264,93 грн.. Відповідач
мотивував правомірність прийняття
вказаного рішення тим, що позивачем у
період з 21.06.2010 по 27.12.2010 страхові внески
сплачені з порушенням встановлених
строків, які визначалися Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Апелянт свої вимоги обґрунтовує тим, що
норма Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», яка регламентує
відповідальність за несвоєчасну
страхових внесків, втратила чинність
на підставі Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 01.01.2011 року.
На підставі чого, апелянт робить
висновок про порушення ст.58
Конституції України, яка визначає, що
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі.

Вирішуючи питання правомірності
рішення суду першої інстанції колегія
суддів вважає, що відповідач правильно
застосував норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки позивач
несвоєчасно сплатив страхові внески за
період з 21.06.2010 року до 27.12.2010 року, а
вказаний закон був чинний до 01.01.2011року.
А тому, на думку колегії суддів, саме
цей закон повинен був бути
застосований.

Так, відповідно до ст. 20 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» обчислення
страхових внесків територіальними
відділеннями Пенсійного фонду України
здійснюється на підставі складених
актів перевірки правильності
нарахування та сплати страхових
внесків, звітності що подається
страхувальником, бухгалтерських та
інших документів. Пунктом 2 частини 9
вказаного встановлено, що за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф залежно від строку
затримки платежу.

Згідно з ч. 12 ст. 106 Закону нарахування
пені, передбаченої частинами дев'ятою і
десятою цієї статті, починається з
першого календарного дня, що настає за
днем настання строку відповідного
платежу, до дня його фактичної сплати
страхувальником, або з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку перерахування
(зарахування) відповідних сум, до дня їх
фактичного перерахування (зарахування)
банками та організаціями, які
здійснюють виплату і доставку пенсій.

Твердження апелянта про порушення
відповідачем принципу дії закону в
часі колегією суддів до уваги не
беруться як такі, що ґрунтуються на
неправильному і суб'єктивному
розумінні відповідачем вказаного
принципу.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративній
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін.

Згідно з ч. 4 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які передбачені
ст. ст. 201 - 204 КАС України.

Оскаржуване судове рішення в межах
вимог апеляційної скарги ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 158, 160, 167, 195, 196, 198, 199, 200,
205, 206, 212, 254, КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агрофірма Дружба» - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки передбаченні ст. 212
КАС України.

Повний текст ухвали суду виготовлено
04.04.2014 року.

Головуючий суддя:
Бистрик Г.М.

Судді:
Карпушова О.В.

Оксененко О.М.

.

Головуючий суддя
Бистрик Г.М.

Судді:
Оксененко О.М.

Карпушова О.В.