Справа № 2а-1756/11(6а/405/5/14)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2014 рокусправа №
2а-1756/11(6а/405/5/14)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді на ухвалу Ленінського
районного суду м. Кіровограда у справі
№ 2-а-1756/11; 6-а/405/5/14 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулася до Ленінського районного
суду м. Кіровограда з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в м. Кіровограді (далі по тексту
- відповідач), в якому просила визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача по недоплаті підвищення до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, передбаченої ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни»; зобов'язати відповідача
провести перерахунок та виплату
підвищення пенсії в розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком
передбачену ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням норм ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 09.07.2007 року по 31.1.2007 року, з
22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року
по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 31.12.2010
року.

Постановою Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 17 січня 2011 року у
справі № 2-а-1756/11; 6-а/405/5/14 позовні
вимоги задоволено; зобов'язано
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу щомісячну державну допомогу
як дитині війни, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 14.06.2010 року по
31.122010 року виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеного залежно від прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність відповідно до ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи з розміру 30 %
мінімальної пенсії за віком з
урахуванням виплачених сум.

Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом від 07 вересня
2012 року постанову Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 17
січня 2011 року у справі № 2-а-1756/11; 6-а/405/5/14
залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області Борисенко
Л.П. відкрито виконавче провадження

28 січня 2014 року на адресу суду першої
інстанції надійшла заява представника
Головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області за вх. № 2934 про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду першої інстанції, згідно
якої для повного виконання судового
рішення виникла необхідність змінити
порядок його виконання, а саме змінити
слова в резолютивній частині рішення з
«зобов'язати провести перерахунок та
виплатити» на «стягнути» суму
недоплаченої пенсії.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 25 лютого 2014 року у
справі № 2-а-1756/11; 6-а/405/5/14 подання
Головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду - задоволено; змінено спосіб і
порядок виконання постанови
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 17 січня 2011 року у
справі № 2-а-1756/11; 6-а/405/5/14.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач по даній
адміністративній справі подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права просить
скасувати ухвалу Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 25
лютого 2014 року у справі № 2-а-1756/11;
6-а/405/5/14 про задоволення подання
Головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду та винести нове рішення, яким
відмовити в задоволені подання.

Справа розглянута відповідно до ст. 197
КАС України в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів переглядає справу в
межах доводів апеляційної скарги
відповідача.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів ч. 1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення (
відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежного від того, суд
якої інстанції видав виконавчий лист,
із поданням, а особа, яке бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження-із заявою про відстрочення
або розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Необхідною умовою для зміни способу
виконання судового рішення відповідно
до ч. 2 ст. 263 КАС України є наявність
виняткових обставин, які б зумовлювали
необхідність такої зміни, адже в такий
спосіб змінюються висновки вже
прийнятого судового рішення. Тобто,
зміна способу виконання судового
рішення повинна узгоджуватися з тими
обґрунтуваннями судового рішення, на
які спираються висновки суду, що
містяться в резолютивній частині
судового рішення.

Звертаючись з заявою до суду про зміну
способу виконання судового рішення,
заявник, просив змінити спосіб і
порядок виконання рішення суду з
«зобов'язати» на «стягнути».

Колегія суддів зазначає, що під зміною
способу і порядку виконання судового
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для виконання рішення у
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленим, але при цьому не змінюючи
його змісту. А зміна способу і порядку
виконання рішення суду з «зобов'язати»
на «стягнути» фактично потягне за
собою зміну резолютивної частини
судового рішення.

Крім того, при вирішенні даної справи
суд враховує те, що орган Пенсійного
фонду України, фактично не є власником
коштів, які підлягають виплаті
позивачу у справі, а здійснюють, по
суті, лише розподіл таких коштів, які
надходять з Державного бюджету України
у встановленому законом порядку.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів
зважує на інформаційний лист Вищого
Адміністративного Суду Україна від 13
червня 2013 року за вх. № 1483/12/13-12 та до
постанови Верховного Суду України від
28 жовтня 2008 року , відповідно до яких
згідно ст.ст.21,105, 162 КАС України
адміністративний суд повинен
визнавати дії відповідачів - органів,
які здійснюють нарахування та виплати
соціальних виплат пенсій категорії
громадян, протиправними у випадку
порушення закону та зобов'язувати
здійснювати нарахування і виплату
належних сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення
конкретних сум. Таке правило підлягає
застосуванню і під час вирішення
питання про зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Виходячи з викладеного, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку про відсутність будь-яких
законних підстав для задоволення даної
заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 160, 196, 199, 202, 205, 206 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.
Кіровограді - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда у справі № 2-а-1756/11; 6-а/405/5/14
- скасувати.

У задоволенні подання Головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Кіровоградській області - відмовити.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко