Справа № 9/6/4-2А
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
Справа № 876/1500/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ільчишин Н.В.,

суддів
Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

представника позивача
Максимчука Ю.В.,

представника відповідача
Сахарчука А.А.,

прокурор
Турчин І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
господарського суду Волинської
області від 17.05.2010 року за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Неофіт» ЛТД до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
недійсним податкових
повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ «Неофіт» ЛТД 23.05.2008 року
звернулося до суду з позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції, в якому з врахуванням
уточнення позовних вимог просили
визнати нечинними податкові
повідомлення-рішення від 29.05.2008 року №
/3, яким позивачу визначене
податкове зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств в
розмірі 2612328,00 грн., в тому числі 1456730,00
грн. за основним платежем і 1155598,00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями,
та № /3 яким позивачу визначене
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 2193219,00 грн., в
тому числі 1462145,00 грн. за основним
платежем і 731074,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Постановою Господарського суду
Волинської області від 17 травня 2010 року
позов задоволено: визнано нечинними
податкові повідомлення-рішення
Луцької ОДПІ № /3 та № /3 від
29.05.2008 року. Ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03.03.2011 року, вказану постанову
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.01.2014 року, касаційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції задоволено
частково, ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 03.03.2011 року у справі № 9/6/4-2А
скасовано. Справу направлено на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Луцька об'єднана державна податкова
інспекція (апелянт), просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в позові у повному
обсязі, покликаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права. Вимоги за
апеляційною скаргою обґрунтовує тим,
що ТзОВ «Неофіт» в період з 01.07.2005 р. по
30.06.2007 р. в результаті допущених
порушень податкового законодавства
занижено податок на прибуток на суму
1456730,00 грн. та податок на додану
вартість на суму 1462145,00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що подана апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач належними доказами довів
правомірність прийняття податкових
повідомлень-рішень та їх відповідність
нормам податкового законодавства, а
саме Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та Закону
України «Про податок на додану
вартість» (чинних на момент виникнення
спірних правовідносин).

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, не
відповідають фактичним обставинам
справи та є помилковими.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що Луцька ОДПІ
провела три перевірки нарахування і
сплати податків до державного бюджету
у відповідності до чинного
законодавства.

Перевірками підтверджено порушення
допущені ТзОВ «Неофіт» ЛТД в частині
визначення податку на прибуток. Так,
відповідно до акту перевірки Луцької
ОДПІ ТзОВ «Неофіт» в порушення п.п.4.1.1
п.4.1 ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
не включало до складу валового доходу
попередню оплату за товари, що
підлягають продажу, чим занизило
валові доходи за відповідні періоди.
Оскільки, валовий доход - загальна сума
доходу платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами. Валовий доход включає: п. п. 4.1.1.
загальні доходи від продажу товарів
(робіт, послуг), у тому числі допоміжних
та обслуговуючих виробництв, що не
мають статусу юридичної особи, а також
доходи від продажу цінних паперів,
деривативів, іпотечних сертифікатів
участі, іпотечних сертифікатів з
фіксованою дохідністю, сертифікатів
фондів операцій з нерухомістю (за
винятком операцій з їх первинного
випуску (розміщення), операцій з їх
кінцевого погашення (ліквідації) та
операцій з консолідованим іпотечним
боргом відповідно до закону).В
порушення підп. 4.3.1 п.4.3 ст.4 та підп. 7.3.5
п.7.3 ст.7 вказаного закону товариство не
включило до складу валового доходу
доходи від продажу іноземної валюти за
ряд звітних періодів.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 цього
Закону до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку (абз. 4 пп. 5.3.9 п. 5.3
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»).

На підставі п. 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» не включаються до складу
валових витрат витрати на: потреби, не
пов'язані з веденням господарської
діяльності, а саме: організацію та
проведення прийомів, презентацій, свят,
розваг та відпочинку, придбання та
розповсюдження подарунків (крім
благодійних внесків та пожертвувань
неприбутковим організаціям,
визначеним пунктом 7.11 цього Закону, та
витрат, пов'язаних з проведенням
рекламної діяльності, які регулюються
нормами підпункту 5.4.4 цієї статті).
Обмеження частини другої цього
підпункту не стосуються платників
податку, основною діяльністю яких є
організація прийомів, презентацій і
свят за замовленням та за рахунок інших
осіб; придбання лотерей, участь в
азартних іграх; фінансування особистих
потреб фізичних осіб за винятком
виплат, передбачених пунктами 5.6 і 5.7
цієї статті, та в інших випадках,
передбачених нормами цього Закону.

У відповідності до п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
вищевказаного Закону України виплату
винагород або інших видів заохочень
пов'язаним з таким платником податку
фізичним чи юридичним особам у разі,
якщо немає документальних доказів, що
таку виплату або заохочення було
проведено як компенсацію за фактично
надану послугу (відпрацьований час). За
наявності зазначених документальних
доказів віднесенню до складу валових
витрат підлягають фактичні суми виплат
(заохочень), але не більші ніж суми,
розраховані за звичайними цінами. Не
підлягають віднесенню до складу
валових витрат суми збитків платника
податку, понесених у зв'язку з продажем
товарів (робіт, послуг) або їх обміном
за цінами, що нижчі за звичайні,
пов'язаним з таким платником податку
особам. У разі коли сума виплат
(заохочень) або її частина пов'язаним
фізичним особам не визнаються валовими
витратами, така сума (або її частина) є
базою для нарахування внесків на
соціальні заходи, передбачені пунктом
5.7 цієї статті. Не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів, платник податку
має право письмово заявити про це
податковому органу та здійснити
заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути
надіслана до/або разом з поданням
розрахунку податкових зобов'язань
звітного періоду. Якщо платник податку
не подасть у такий строк письмову заяву
та не поновить зазначених документів
до закінчення податкового періоду, що
настає за звітним, непідтверджені
відповідними документами витрати не
визнаються валовими витратами і на
суму недосплаченого податку
нараховується пеня у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
збільшеної в 1,2 раза.

Якщо платник податку поновить
зазначені документи у наступних
періодах, підтверджені витрати (з
урахуванням сплаченої пені)
включаються до валових витрат
податкового періоду, на який припадає
таке поновлення.

ТзОВ «Неофіт» надало відповідні
первинні документи на підтвердження
фактично виконаних робіт (надання
послуг) ТзОВ «Комерційні ініціативи»,
ТзОВ «НВП «Центр передових
технологій», ТзОВ «НВКП «Паритет»
(договори, акти здачі приймання
виконаних робіт, податкові накладні), а
інших обмежень щодо підтвердження
платником податку зв'язку понесених
витрат із діяльністю підприємства
нормативно-правовими актами з питань
оподаткування не передбачено, хоча
наявні експертні дослідження та докази
про наявні порушення при складанні
даних документів.

Підпункт 11.3.1. п. 11.3. статті 11 згаданого
Закону вказує, що датою збільшення
валового доходу вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
зарахування коштів від покупця
(замовника) на банківський рахунок
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), що підлягають продажу, у
разі продажу товарів (робіт, послуг) за
готівку - дата її оприбуткування в касі
платника податку, а за відсутності
такої - дата інкасації готівки у
банківській установі, що обслуговує
платника податку; або дата
відвантаження товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного надання
результатів робіт (послуг) платником
податку.

Включення позивачем до складу валових
витрат вартості отриманих послуг по
проведенню семінару, витрат на
придбання послуг маркетингового
дослідження, витрати на придбання
юридичних послуг, виконання
бухгалтерських робіт, маркетингових
досліджень є порушення згаданого
Закону України та встановлених норм.

Згідно із підп. 5.3.9. ст. 5 Закону «Про
оподаткування прибутків підприємств»
валові витрати повинні бути
підтвердженні відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку. На
підтвердження даної законодавчої
норми в матеріалах справи подані
документи, які спростовують доводи
позивача і обґрунтовують дії посадових
осіб Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції.

Відповідно до пп. 7.3.4 п. 7.3 ст. 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» у разі купівлі іноземної
валюти за гривні валові витрати або
валові доходи платника податку не
змінюються. Сума гривень, сплачена
платником податку у зв'язку з такою
купівлею (без урахування комісійних
або вартості інших послуг осіб, що
здійснюють конверсійні (обмінні)
операції за дорученням платника
податку), вважається балансовою
вартістю такої іноземної валюти. А
згідно з пп. 7.3.2 п. 7.3 ст. 7 витрати,
понесені (нараховані) платником
податку в іноземній валюті протягом
звітного періоду у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до валових витрат такого
платника податку, визначаються у сумі,
що має дорівнювати балансовій вартості
такої іноземної валюти, визначеної
згідно із положеннями підпунктів 7.3.1,
7.3.4, 7.3.6 цієї статті, і не підлягають
перерахуванню у зв'язку із зміною
обмінного курсу гривні протягом такого
звітного періоду. Виходячи із змісту
даних норм, колегія суддів вважає
обґрунтованими доводи позивача про те,
що курсова різниця, що виникла при
купівлі іноземної валюти, окремо в
податковому обліку не відображається.

Позивачем до валового доходу отриманої
від покупців попередньої плати за
товар за правилом першої події;
існування розбіжності між даними
розрахунку приросту (убутку)
балансової вартості запасів у додатку
К1/1 до Декларації з податку на прибуток
та даними бухгалтерського обліку
товарних запасів, що призвело до
заниження позивачем валового доходу у
відповідних звітних періодах. Чим
допущено порушення п.5.9 ст.5 вказаного
Закону, та занижені валові доходи. В
ході перевірки виявлено розбіжності,
так, занижені валові доходи згідно
розрахунків приросту (убутку)
балансової вартості запасів (додаток
К1/1 до декларацій з податку на прибуток)
та даними бухгалтерського обліку за
відповідні періоди (додаток №11 до акту
перевірки). В порушення підп.1.22.1 п.1.22
ст.1 та підп.4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону №283/97-ВР
товариством не включено до валового
доходу суми поворотної фінансової
допомоги отриманої від ТзОВ «Веселки»
у вигляді відсотків умовно нарахованих
на суму неповерненої на кінець
звітного періоду відповідно в ІІІ та ІV
кв. 2005 р. (дод. до акту б/н).

Товариство в порушення підп. 4.1.1 п.4.1
ст.4 цього ж Закону в деклараціях з
податку на прибуток завищило валові
доходи від продажу товарів (робіт,
послуг) проти даних бухгалтерського
обліку в І кв. 2006 р. та І кв. 2007 р.

В ІІІ кв. 2006 р. та ІІ кв. 2007 р. товариством
занижені валові доходи в частині боргу
за векселями у розмірі знижки (фактично
не сплаченої за домовленістю сторін) та
у ІV кв. 2006 р. завищені валові доходи по
цих господарських операціях, чим
порушено підп. 4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону.

У ІІ кв. 2007 р. ТзОВ «Неофіт» не включило
до складу валових доходів суми
кредиторської заборгованості по
товарах, що залишилася не стягнутою
після закінчення строку позовної
давності, чим порушило підп. 4.1.6 п.4.1 ст.4
Закону.За рахунок зазначених порушень
товариство занизило валовий дохід за
2005 рік на 112 421 грн., за 2006 р. на 550 705 грн.,
за І півріччя 2007 р. на 1 871 796 грн.

В порушення підп. 5.2.1 п.5.2, підп.5.3.1 і 5.3.9
п.5.3 ст.5 даного Закону товариство
безпідставно завищило валові витрати у
ІІІ кв. 2005 р. на суму 104 661 грн. вартості
отриманих послуг по проведенню
семінару від ПП «Дюк-А» без
документального підтвердження, що
отримані послуги пов'язані з
господарською діяльністю, що
підтверджено матеріалами справи. Також
у І кв. та ІV кв. 2006 р. до валових витрат
зайво віднесено відповідно 1 502 167 грн.
та 1 500 000 грн. витрат на придбання послуг
маркетингового дослідження ТзОВ
«Комерційні ініціативи» та за ІІ кв. 2007
р. витрати на придбання юридичних
послуг від ТзОВ «Граніт-М» в сумі 1 242 152
грн. без документального
підтвердження, що отримані послуги
пов'язані з підготовкою, організацією,
веденням виробництва та продажем
продукції та не підтверджено
відповідними розрахунковими,
платіжними документами.

За рахунок встановлених перевіркою
порушень платнику зменшено
оподатковуваний прибуток за 2005 р.
(ІІІ-ІV кв.) на 81 761 грн.; за 2006 р. збільшено
його на 4 081 238 грн. і за І півріччя 2007 р.
на суму 1 827 544 грн., в результаті чого
товариству зменшено нарахований
податок на прибуток за 2005 р. на 20 466 грн.,
донараховано податок на прибуток за 2006
р. в сумі 1 020 310 грн. і за І півріччя 2007 р.
в сумі 456 886 грн.

Згідно з підпунктами 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» (в редакції, чинній на
час складання взаємовідносин)
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Перевіркою правильності оподаткування
податком на додану вартість за
перевірений період встановлено
заниження ПДВ, зокрема встановлено
порушення підп.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість»: до складу податкового
кредиту включено ПДВ з придбання
послуг без документального
підтвердження використання їх в
господарській діяльності на загальну
суму 4 043 028,96 грн., а саме: отриманих
послуг від ПП «Дюк-А», ТзОВ ВКП
«Граніт-М», ТзОВ НВКП «Паритет», а саме
у липні 2005 року ПДВ в сумі 53028, 96 грн. з
вартості по проведенню семінару від ПП
«Дюк-А», у травні 2007 року ПДВ в сумі
300000,00 грн. з послуг по обслуговуванню
господарської діяльності, отриманих
від ТзОВ «ВКП «Граніт-М», у червні 2007
року ПДВ в сумі 50000, 00 грн. з вартості
отриманих маркетингових послуг від
ТзОВ «НВКП «Паритет». Також зайво
віднесено ПДВ в сумі 600433,33 грн. з
вартості отриманих послуг від ТОВ
«Комерційні ініціативи» - в порушення
підпунктів 7.2.1, 7.2.6 п.7.2 та підп.7.4.4 п.7.4
статті 7 Закону товариством
безпідставно без підтвердження
первинними бухгалтерськими
документами зайво віднесено до
податкового кредиту з ПДВ, а по
господарських операціях з ТзОВ НВП
«Центр передових технологій» по
неналежно оформлених податкових
накладних зайво віднесено суми до
податкового кредиту з ПДВ, чим занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 420 000 грн. (у квітні-червні 2007 р.)

Згідно з п.п. 7.4.4 п. 7.4 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з такими придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту. А тому
колегія суддів встановила, що вказані
порушення були наявні при
господарській діяльності даного
платника податків, оскільки
підтвердження не вказують на
можливість отримання податкового
кредиту за період, який перевірявся.

Позивачем визнано порушення підп.
4.1.6 п.4.1 ст.4 та п.5.1 ст.5 Закону України
№283/97-ВР: не включено до складу валових
доходів суму заборгованості, що
залишилася нестягнутою після
закінчення строку позовної давності
станом на 30.06.2007 р. у розмірі 151 853 грн.
перед постачальниками зазначеними в
таблиці акту перевірки та завищені
валові витрати на суму заборгованості,
що залишилася нестягнутою після
закінчення строку давності по рахунку
631 та рахунку 685 у розмірі 151 854 грн. у
зв'язку з тим, що платником не здійснено
компенсацію вартості товарів, які він
отримав від постачальників згідно
таблиці акту перевірки. Крім того
позивачем допущено порушення підп.1.22.1,
1.22.2,4.1.6 статті 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств» а
саме: занижено валові доходи внаслідок
не включення до валового доходу суми
поворотної фінансової допомоги у
вигляді відсотків, умовно нарахованих
на суму неповерненої на кінець
звітного періоду поворотної
безпроцентної цільової позики,
отриманої від ТзОВ «Веселка» та ТзОВ
«Неофіт-агро» згідно розрахунку умовно
нарахованих відсотків на суму 30 406,95
грн. (дод. до акту перевірки).

ТзОВ «Неофіт» (акт перевірки від 15.11.2007
року № 02690/257/2301/20137132) в порушення статей
4, 11 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» не включало до
складу валового доходу отриману від
покупців попередню оплату за товари
(роботи, послуги), які підлягають
продажу, чим занизило валові доходи за
оспорюванні періоди, не включило до
складу валового доходу доходи від
продажу іноземної валюти, також
занижено валові доходи, через
розбіжності між даними розрахунків
приросту (убутку) балансової вартості
запасів та даними бухгалтерського
обліку товарних запасів. В порушення
підпункту 1.22.1 пункту 1.22 статті 1 та
підпункту 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 даного
Закону товариством не включено до
валового доходу суми безповоротної
фінансової допомоги у вигляді
відсотків, умовно нарахованих на суму
неповерненої на кінець звітного
періоду отриманої від ТОВ «Веселка»
поворотної фінансової допомоги у III та
IV кв. 2005 року в сумах відповідно 12502,00
грн. та 17905,00 грн. Товариством занижено в
ІІІ кв. 2006 року та ІІ кв. 2007 року валові
доходи в частині боргу за векселями у
розмірі знижки, які не були сплачені. У
II кв. 2007 р. ТзОВ «Неофіт» не включило до
складу валових доходів 151853,00 грн.
кредиторської заборгованості по
товарах, що залишилася не стягнутою
після закінчення строку позовної
давності, чим порушило підпункт 4.1.6
пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств». В
порушення підпункту 5.2.1 пункту 5.2,
підпунктів 5.3.1 і 5.3.9 пункту 5.3 статті 5
вищевказаного Закону товариство
безпідставно завищило валові витрати у
III кв. 2005 року на суму 104661.00 грн. вартості
отриманих послуг по проведенню
семінару «Прийняття рішень і
комунікацій в кризових ситуаціях» від
ПП «Дюк-А». У І кв. та IV кв. 2006 р. до
валових витрат віднесено відповідно
1502167.00 грн. і 1500000.00 грн. витрат з
придбання послуг маркетингового
дослідження, отриманих від ТОВ
«Комерційні ініціативи» ,зв'язок яких з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва та продажем продукції
товариства документально не
підтверджений. Крім того, у ІІ кв. 2007 р.
товариством завищено валові витрати
насуму 1242152,00 грн. витрат з придбання
юридичних послуг від ТзОВ «Граніт-М»
без документального підтвердження.
Відсутній документально підтверджений
факт взаємовідносин з ПП «Дюк-А», ТОВ
«Комерційні ініціативи», ТзОВ
«Граніт-М», ТзОВ «НКВКП «Паритет» через
відсутність даних за місцем їхньої
реєстрації. ТзОВ «Неофіт» в порушення
п.п. 7.4.4 п. 7.4 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» до складу
податкового кредиту включено податок
на додану вартість з придбання послуг
без документального підтвердження їх
використання в господарській
діяльності на загальну суму 4043028.96 грн.
Відповідно до даного Закону України до
податкового кредиту зайво віднесено
податок на додану вартість в сумі 600433,33
грн., з вартості отриманих
посередницьких послуг від ТОВ
«Комерційні ініціативи» без наявних
первинних документі а саме в січні 2006
року - 149933, 33 грн., у лютому 2006 року - 150500,
00 грн., та у червні 2006 року - 300000,00 грн.
Також віднесено до податкового кредиту
ПДВ з вартості будівельних робіт
виконаних ТзОВ «НВП «Центр передових
технологій» по неналежно оформлених
податкових накладних.

Статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» метою ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності є надання
користувачам для прийняття рішень
повної, правдивої та неупередженої
інформації про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства. Бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Згідно з ч. 1
ст.9 цього Закону підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Вимоги до первинних та зведених
облікових документів визначені ч. 2 ст.9
даного Закону.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 16 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України 21.12.2010 року № 969,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 29.12.2010 року за № 1401/18696,
всі складені примірники податкової
накладної підписуються особою,
уповноваженою платником податку
здійснювати постачання товарів/послуг,
та скріплюються печаткою такого
платника податку - продавця.

Водночас, відсутність у контрагента
позивача фізичних, технічних та
технологічних можливостей виконати
договір вказує не тільки на
відсутність у сторін наміру здійснити
господарську операцію, а і про
неможливість її вчинення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних лише в разі фактичного
здійснення господарської діяльності.
Якщо фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. З
урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
діяльності, визначальною ознакою якої
є те, що вона повинна спричиняти
реальні зміни майнового стану платника
податків. За відсутності ж факту
придбання товарів чи послуг відповідні
суми не можуть включатись до складу
податкового кредиту чи валових витрат
навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів. Аналіз наведених норм
чинного законодавства дає підстави для
однозначного висновку, що єдиною
підставою для виникнення у платника
права на податковий кредит є виписана
йому продавцем товарів (робіт, послуг)
податкова накладна, яка має
відповідати правильній формі
заповнення.

На виконання Закону України «Про
податок на додану вартість», та правила
формування валових витрат, викладені у
підпункті 5.2.1 пункту 5.2, підпункті 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
вимагають здійснення судом перевірки
фактичного руху активів від
постачальника до покупця у процесі
дослідження реальності господарської
операції, наявності ділової мети у
задекларованих платником операціях,
а також перевірки оформлення
зазначених операцій відповідними їх
змісту документами первинного обліку,
що містять достовірні відомості про
обсяг та зміст господарської операції.
А тому проаналізувавши всі подані
докази в справі на підтвердження та
спростування доводів сторін у справі,
суд апеляційної інстанції встановив
порушення норм податкового
законодавства при сплаті податку на
прибуток підприємства та віднесення
податку на додану вартість при
обчисленні податкового кредиту, а тому
в позові ТзОВ «Неофіт» ЛТД слід
відмовити.

Враховуючи вищенаведене висновки суду
першої інстанції не відповідають
нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови не вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення без додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 202 КАС України є підставою
для задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду першої
інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції -
задовольнити.

Постанову господарського суду
Волинської області від 17.05.2010 року у
справі № 9/6/4-2А - скасувати та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Неофіт» ЛТД до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
недійсним податкових
повідомлень-рішень №/0, №/0
від 22.11.2007 року, з врахуванням уточнених
позовних вимог №/3, №/3 від
29.05.2008 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Н.В. Ільчишин

Судді
М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст постанови виготовлено
18.04.2014 року