Справа № 806/627/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"15" квітня 2014 р.
Справа № 806/627/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3,, ОСОБА_4,

від відповідачів: Пилипенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "03" березня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області, Головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області Паламарчука П.В.
про визнання дій протиправними та
скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Житомирського окружного
адміністративного суду з позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області та до головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області Паламарчука П.В.
про визнання протиправними дій при
винесенні 27.01.2014 року постанови про
стягнення виконавчого збору в сумі
83827,45 грн. і постанови про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій в
сумі 6025,00грн. та про скасування
зазначених постанов.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 03 березня
2014 року відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищевказане рішення та прийняти нове,
яким позов задовольнити в повному
обсязі. В апеляційній скарзі позивач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Позивач та його представник в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в засіданні
суду заперечив проти доводів
апеляційної скарги. Вважає, що
постанова суду першої інстанції є
законною та обґрунтованою, а тому
просив залишити її без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Правовідносини між сторонами щодо
визначення розміру виконавчого збору
та розміру витрат на проведення
виконавчих дій та їх стягнення
регулюються правовими нормами Закону
України "Про виконавче провадження"
(далі - Закон), що були чинні на день
виникнення таких відносин.

На виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області перебуває виконавче
провадження № 8298375 про стягнення з
боржника ОСОБА_3 боргу за рахунок
предмета іпотеки на користь ПАТ
"УкрСиббанк" в сумі 838274,57 грн., яке
передано з Богунського відділу ДВС
Житомирського міського управління
юстиції.

04.09.2007 року державним виконавцем
Богунського відділу ДВС Житомирського
міського управління юстиції на
підставі виконавчого напису нотаріуса
№12769е, виданого 21.08.2007 року винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження та направлено сторонам за
вих. №02-22499/31 05 вересня 2007 року всім
сторонам виконавчого провадження, в
тому числі позивачу, як боржнику, що
підтверджується листом від 05.09.2007року
(а.с.28).

Відповідно до ст.30 Закону (в редакції
чинній на час вчинення процесуальної
дії), у разі якщо копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
одержана боржником несвоєчасно,
внаслідок чого боржник був позбавлений
можливості добровільно виконати
рішення у встановлений державним
виконавцем строк, за письмовою заявою
боржника при підтвердженні факту
несвоєчасного одержання вказаної
постанови державний виконавець
відкладає провадження виконавчих дій у
порядку встановленому ст. 32 Закону,
згідно якої державний виконавець
наділений лише правом, а не обов'язком
на відкладення провадження виконавчих
дій на строк до 10 днів.

07.06.2011 року державним виконавцем було
проведено опис майна боржника. ОСОБА_3
був присутній при проведені опису,
отримав копію акту опису й арешту
майна, про що свідчить його підпис. Дані
факти свідчать про те, що ОСОБА_3 знав
про існування відкритого виконавчого
провадження відносно нього, оскільки
був присутній при проведенні
виконавчих дій.

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що боржник з часу відкриття
виконавчого провадження не вжив
жодного заходу спрямованого на
добровільне виконання виконавчого
напису нотаріуса.

Відповідно до ст.46 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції від
14.03.2007 року) у разі невиконання рішення
у строк, установлений для
добровільного його виконання, з
боржника постановою державного
виконавця, яка затверджується
начальником відповідного органу
державної виконавчої служби, якому він
безпосередньо підпорядкований,
стягується виконавчий збір у розмірі 10
відсотків від фактично стягненої суми
або вартості майна боржника, яке
передане стягувачу за виконавчим
документом, а в разі невиконання
рішення немайнового характеру в строк,
встановлений для добровільного його
виконання, з боржника після повного
виконання рішення в тому ж порядку
стягується виконавчий збір у розмірі
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника -
громадянина і в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - з боржника - юридичної особи.

27.01.2014 року головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області Паламарчуком П.В. були винесені
постанови про стягнення з ОСОБА_3
виконавчого збору в сумі 83827,45 грн. та
про стягнення витрат на проведення
виконавчих дій в сумі 6025,00 грн.
Зазначені постанови позивачем були
отримані 07.02.2014 року.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України "Про
виконавче провадження" (в редакції від
22.01.2014 року) у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ч.3 ст.28 Закону постанова
про стягнення виконавчого збору
виноситься при першому надходженні
виконавчого документа державному
виконавцю. При наступних пред'явленнях
до виконання виконавчого документа
державному виконавцеві виконавчий
збір стягується в частині, що не була
стягнута при попередньому виконанні.

Тобто, головним державним виконавцем
правомірно застосовано норму закону,
яка діяла на час вчинення
процесуальної дії.

Відповідно до виконавчого провадження,
з позивача як боржника за даним
виконавчим провадженням підлягало
стягненню на користь АКТБ "УкрСиббанк"
838274,57 грн. боргу за рахунок заставного
майна.

В оскаржуваній постанові від 27.01.2014
року сума виконавчого збору визначена
в розмірі 83827,45 грн. (10% від 838274,57грн.), що
відповідає вимогам ч.1ст.28 Закону.

Колегія суддів критично оцінює
посилання позивача про те, що йому
взагалі не було відомо про наявність
зазначеного виконавчого провадження,
оскільки копія постанови про відкриття
виконавчого провадження 05.09.2007 року
була направлена всім сторонам
виконавчого провадження, в тому числі
позивачу, як боржнику, що
підтверджується листом від 05.09.2007року
(а.с.28 ).

З матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що позивачу, як боржнику,
протягом всього періоду з часу
відкриття виконавчого провадження
систематично та в значній кількості
направлялися повідомлення про
здійснення тих чи інших виконавчих дій,
в тому числі щодо проведення оцінки
арештованого майна.

Більш того, 25.04.2008 року при опису й
арешту квартири, що відносилася до
заставного майна і в якій
зареєстрований позивач, була присутня
ОСОБА_9, а 07.06.2011 року при опису іншого
нерухомого майна був присутній
безпосередньо сам позивач. Проведення
вказаних виконавчих дій за участі
вказаних осіб та наявність в актах
опису та арешту майна їх підписів
визнав позивач.

При цьому позивач не заперечив, що в
добровільному порядку кошти в сумі
838274,57 грн. АКТБ "УкрСиббанк" не
сплачені по даний час.

Жодна правова норма Закону, що були
чинні з моменту відкриття виконавчого
провадження до дня винесення
оскаржуваної постанови про стягнення
виконавчого збору (з 04.09.2007р. по
27.01.2014року) не містять строків для
винесення такої постанови.

Щодо оскарження постанови про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 6025,00 грн. від
27.01.2014 року слід зазначити таке.

Відділ державної виконавчої служби
несе відповідні витрати виконавчого
провадження під час відкриття
виконавчого провадження та здійснення
інших дій по виконавчому провадженню.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про
виконавче провадження", витрати
органів державної виконавчої служби,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження. Витрати виконавчого
провадження здійснюються за рахунок
коштів Державного бюджету України та
коштів виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. За правилами п. 3.13 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, використання коштів
виконавчого провадження здійснюється
відповідно до Порядку використання
коштів виконавчого провадження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 29.04.2004р. № 554.

Так, згідно ч. 4 п. 6 ст. 41 Закону, до
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, зокрема
належать кошти, за рахунок яких
здійснено оплату на виготовлення та
пересилання документів виконавчого
провадження, ведення Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, та інших витрат, необхідних
для забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби. Окрім того,
необхідно зазначити, що всі дії вчинені
у виконавчому провадженні спрямовані
на примусове виконання виконавчого
документа.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу ДВС.

По виконавчому провадженню № 8298375
відділом примусового виконання рішень
були понесені витрати не лише на
виготовлення та пересилання
документів виконавчого провадження,
оплати експертної оцінки майна
боржника, а й ведення Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень, сума яких на момент
винесення постанови 27.01.2014 року
становила 6025,00 грн.

Вказані обставини підтверджуються
актом державного виконавця від 27.01.2014р.,
Розпорядженням відповідача від 06.11.2013
року та постановою про оплату
винагороди експерту від 06.12.2013 року
(а.с.43,53-54).

Статтею 43 Закону визначено, що витрати
державної виконавчої служби, пов'язані
з організацією та проведенням
виконавчих дій компенсуються в першу
чергу, у разі якщо не було авансового
внеску сторін та інших осіб на
організацію та проведення виконавчих
дій.

Вказане свідчить, що зазначені в
оскаржуваній постанові від 27.01.2014року
витрати є витратами органів державної
виконавчої служби, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання за виконавчим
провадженням про стягнення з ОСОБА_3 на
користь АКТБ "УкрСиббанк" 838274,57грн.
боргу за рахунок заставного майна.

Відповідно до статті 6 Конституції
України органи законодавчої,
виконавчої та судової влади здійснюють
свої повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі викладеного колегія суддів
уважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про законність та
обгрунтованість оскаржуваних
постанови від 27.01.2014року про стягнення
виконавчого збору в сумі 83827,45 грн. і
постанови про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій в сумі 6025,00
грн.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "03" березня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "17" квітня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,Житомир,10020

3- відповідачу/відповідачам:
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області м-н
Соборний,1,м.Житомир,10014

4 - відповідачу Головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області Паламарчук П.В. м-н
Соборний,1,м.Житомир,10014

- ,