Справа № 826/17942/13-а
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Каракашьян
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі
Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Куб Контур" до
державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів України у м.
Києві про зобов'язання вчинити дії, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2013 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
державна податкова інспекція в
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою в задоволенні
позову відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Торговий дім
«Стироплен» за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року.

За наслідками перевірки податковим
органом складено акт № 216/26-58-22-08-11/36622318
від 05.07.2013 року, в якому встановлено
порушення позивачем п.п. 138.1.1 п.138.1, п.138.2,
п.п. 138.8.5 п. 138.5 ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст.139
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку на прибуток на загальну суму 8
425 грн.; п.п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.4 ст.
201 Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
позивачем податку на додану вартість
на загальну суму 8 846 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення-рішення № від 23.07.2013
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 13 269 грн. та
податкове повідомлення-рішення №
від 23.07.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 12 638
грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Куб Контур» (покупець) та ТОВ
«Торговий дім «Стироплен»
(постачальник) укладено договір від
02.07.2012 року №02/07-12, за умовами якого
постачальник постачає і передає у
власність покупцеві, а покупець
приймає та оплачує товари згідно з
замовленнями покупця та
товаросупровідною документацією, які
складають невід'ємні частини цього
договору. Цей договір укладений до
01.06.2012 року, строк дії договору
автоматично продовжується на один рік ,
якщо одна зі сторін не повідомить іншу
за 30 днів (календарних) до закінчення
терміну його дії, про намір розірвання
договору.

На виконання умов зазначеного договору
позивачу були виписані первинні
документи, а саме рахунки фактури
СТ-0000233 від 16.07.2012 року, СТ-0000240 від 26.07.2012
року, видаткові накладні СТ-0000233 від
16.07.2012 року, СТ-0000240 від 26.07.2012 року,
податкові накладні №233 від 16.07.2012 року,
№240 від 26.07.2012 року.

Суми податку на додану вартість по
вищевказаним податковим накладним
включені до податкового кредиту за
липень 2012 року, відображені в реєстрі
отриманих податкових накладних та
відповідають даним податкової
декларації з ПДВ за липень 2012 року.

Розрахунки між підприємствами
здійснювались в безготівковій формі,
що підтверджується банківськими
виписками №63 від 25.07.2012 року, №62 від
27.07.2012 року.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу. При цьому, відповідно до п.п.
14.1.228 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України, під собівартістю реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для цілей розділу III цього
Кодексу розуміються витрати, що прямо
пов'язані з виробництвом та/або
придбанням реалізованих протягом
звітного податкового періоду товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, які
визначаються відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг .

Із системного аналізу вищевикладених
положень вбачається, що формування
податкового кредиту є правом платника
податку щодо зменшення податкових
зобов'язань звітного періоду, яке
виникає виключно за наявності
податкових накладних. Закон забороняє
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, сплачених у
складі ціни придбання товарів (робіт,
послуг), якщо ці суми не підтверджені
податковими накладними, та передбачає
відповідальність платника податків за
порушення цих вимог у вигляді
фінансових санкцій.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 Податкового
кодексу України право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
реальність господарських відносин з
контрагентами підтверджується
належним чином укладеними договорами,
видатковими та податковими накладними,
що підтверджують факт постачання
товару, та платіжними дорученнями про
перерахування коштів за поставлений
товар.

Матеріалами справи підтверджений факт
наявності у позивача всіх
бухгалтерських та інших
фінансово-господарських документів
(включаючи податкові накладні), що
підтверджують факт здійснення
господарських операцій з контрагентом
та оформлені згідно вимог чинного в
Україні законодавства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
на момент здійснення вказаних
правовідносин, контрагент позивача був
зареєстрований в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців як платник податку та
йому присвоєно індивідуальний
податковий номер.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскільки позивачем були реально
здійснені та фактично виконані
господарські операції по
взаємовідносинах з контрагентом, який
на момент здійснення господарської
діяльності був зареєстрований як
платник податку на додану вартість, то
податкові повідомлення-рішення
винесено податковим органом
безпідставно та необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 22.04.2014 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.