Справа № 9101/44668/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2012-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 листопада 2012 рокусправа № 2а-2852/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Пасічник Т.В.

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу апеляційну скаргу
комунального підприємства
«Жилсервіс-4»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 06
червня 2010 року

у справі № 2а-2852/10/0470

за позовом прокурора Бабушкінського
району м.Дніпропетровська в інтересах
держави в особі Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська

до комунального підприємства
«Жилсервіс-4»

про стягнення податкового боргу,-

встановила:

Прокурор Бабушкінського району
м.Дніпропетровська в інтересах держави
в особі Державної податкової інспекції
у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив стягнути з відповідача в
рахунок погашення заборгованості з
податку на додану вартість 864065,53 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
податковий борг відповідача з податку
на додану вартість у сумі 864065,53 грн.
виник внаслідок несплати самостійно
узгоджених сум, визначених в
податкових деклараціях, та узгоджених
сум, визначених податковим органом в
податкових повідомлення-рішеннях.
Вказана сума податкового боргу є
несплаченою, а відтак підлягає
примусовому стягненню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.06.2010 позов задоволено повністю.
Стягнуто з відповідача у рахунок
погашення заборгованості з податку на
додану вартість 864065,53 грн.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу (т.1
а. с. 155), в якій, посилаючись на
незаконність постанови суду першої
інстанції, просить скасувати постанову
суду в частині задоволених вимог на
суму 278543,42 грн. і ухвалити нове рішення
по суті. Відмовити в задоволенні
позовних вимог про стягнення штрафних
санкцій в сумі 181996,08 грн. та пені в сумі
96547,34 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції не в повному
обсязі з'ясував обставини справи,
зробив помилкові висновки про
наявність у відповідача податкового
боргу по самостійно визначеним
податковим зобов'язанням у розмірі
864065,53 грн. Сума податкового боргу по
самостійно визначеним податковим
зобов'язанням складає 587522,11 грн., решта
ж суми - це нарахована позивачем пеня та
штрафні санкції, які не є податковим
боргом, та не повинні сплачуватись
відповідачем до бюджету. Також
відповідач вказує, що ним виконувались
зобов'язання щодо сплати узгоджених
податкових зобов'язань, але не в
повному обсязі внаслідок дії обставин
непереборної сили, а відтак
застосування до нього штрафних санкцій
є неправомірним. Судом першої
інстанції не враховано, що єдиним
доходом відповідача є грошові кошти,
сплачені мешканцями будинків за
виконувані відповідачем роботи по
обслуговуванню будинків та
прибудинкової території, який
відповідач не отримує в повному обсязі,
що призводить до неможливості
відповідача здійснити розрахунки у
повному обсязі з бюджетом.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені судом належним
чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, податковий борг
комунального підприємства
«Жилсервіс-4» з податку на додану
вартість в розмірі 783654,02 грн. виник
внаслідок несплати в повному обсязі
податкових зобов'язань, самостійно
визначених платником податку в
податкових деклараціях з податку на
додану вартість за період з вересня 2007
року по листопад 2009 року (копії
знаходяться в матеріалах справи), а
також визначених податковим органом
податкових зобов'язань відповідними
податковими повідомленнями-рішеннями,
прийнятими на підставі актів
перевірок, а саме: податкове
повідомлення-рішення № від 06.11.2007
на суму 1370,51 грн.; № від 06.11.2007 на
суму 20492,19 грн.; № від 06.11.2007 на
суму 51749,59 грн.; № 0 від 26.01.2008 на
суму 32147,24 грн.; № від 14.03.2008 на
суму 2453,14 грн.; № від 10.08.2009 на суму
59932,00 грн.; № від 10.09.2009 на суму
79783,41 грн. Копії означених податкових
повідомлень-рішень з доказами їх
отримання відповідачем знаходяться в
матеріалах справи.

Крім того, відповідно до ст.16 Закону
України №2181-ІІІ від 21.12.2000 «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» податковим органам
на суму податкового боргу нарахована
пеня, яка станом на момент звернення
позивача з позовом (з урахуванням
часткової сплати та стягненої в
судовому порядку суми несплаченої пені
у розмірі 2198,43 грн.) становить 80411,51 грн.

Отже загальна сума податкового боргу,
яка належить сплаті відповідачем,
становить 864065,53 грн.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про правомірність позовних вимог, в
тому числі в частині стягнення з
відповідача сум податкових зобов'язань
згідно податкових повідомлень-рішень
та нарахованої пені.

Спір між сторонами щодо арифметичних
обрахунків відсутній.

Відповідно до п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону
України №2181-ІІІ від 21.12.2000 «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» платник податків
самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації, крім випадків,
передбачених підпунктом «г» підпункту
4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї
статті.

Податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації (п.5.1 ст.5 Закону
№2181-ІІІ).

Відповідно до п.п.5.3 ст.5 Закону № 2181-ІІІ
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4
Закону України для подання податкової
декларації.

Відповідно до п.п.5.2.1. п.5.2 ст.5 Закону №
2181-ІІІ податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3
статті 4 цього Закону, вважається
узгодженим у день отримання платником
податків податкового повідомлення, за
винятком випадків, визначених
підпунктом 5.2.2 цього пункту.

У разі визначення податкового
зобов'язання контролюючим органом
платник податків зобов'язаний погасити
нараховану суму податкового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів від дня отримання податкового
повідомлення, крім випадків коли
протягом такого строку такий платник
податків розпочинає процедуру
апеляційного узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи,
перелічені вище податкові
повідомлення-рішення в установлено
порядку не оскаржувались, внаслідок
чого на момент звернення позивача до
суду визначенні позивачем суми
податкових зобов'язань по податку на
додану вартість є узгодженими в силу
закону.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на неправомірність визначення
податковим органом податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість (штрафних
санкцій,застосованих на підставі
пп.17.1.7 п.17.1 ст.17 Закону №2181-ІІІ) згідно
податкових повідомлень-рішень колегія
суддів не приймає до уваги.

Враховуючи встановлений наведеним
Законом України Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» певний порядок узгодження
податкових зобов'язань, визначених
податковим органом, та погашення
податкового боргу, колегія суддів
вважає, що питання щодо правомірності
визначення податковим органом
податкових зобов'язань не є предметом
дослідження в межах даної справи.

Узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків (п.п. 5.4.1. п.5.4
ст.5 Закону №2181-ІІІ).

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ
податковий борг - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Отже вказаним Законом №2181-ІІІ
встановлено, що до складу податкового
боргу входить і пеня, нарахована
платнику податку в порядку ст.16 цього
Закону.

Відповідно до п.1.4 ч.1 ст.1 Закону №
2181-ІІІ пеня - плата у вигляді процентів,
нарахованих на суму податкового боргу
(без урахування пені), що справляється з
платника податків у зв'язку з
несвоєчасним погашенням податкового
зобов'язання.

Відповідно до п.п.16.4.1 п. 16.1. ст.16 Закону
№ 2181-ІІІ пеня нараховується на суму
податкового боргу (включаючи суму
штрафних санкцій за їх наявності) із
розрахунку 120% річних облікової ставки
НБУ, діючої на день виникнення такого
податкового боргу або на день його
(його частини) погашення, залежно від
того, яка з величин таких ставок є
більшою, за кожний календарний день
прострочення у його сплаті.

Доказів сплати в повному обсязі сум
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, самостійно визначених
та визначених у податкових
повідомлень-рішень, а також пені
відповідачем суду не надано.

Закон України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» № 2181-ІІІ надає право
звернення стягнення в рахунок
погашення податкового боргу платника
податків на його активи.

Під активами платника податків цей
Закон визначає кошти, матеріальні та
нематеріальні цінності, які належать
юридичній або фізичній особі за правом
власності або повного господарського
відання (п.1.7 ст. 1 Закону № 2181-ІІІ).

Порядок погашення податкового боргу
комунальних підприємств, до числа
якого належить відповідач,
визначається статтею 11 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".
Відповідно до п.11.1 цієї статті з метою
погашення податкового боргу такого
платника податків податковий орган
здійснює заходи щодо продажу активів
такого платника податків, які не
входять до складу цілісного майнового
комплексу, що забезпечують здійснення
основної діяльності платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи,
податковим органом вживались
передбачені цим Законом заходи щодо
погашення відповідачем податкового
боргу, які до погашення податкового
боргу у визначеній прокурором сумі не
призвели.

В порядку пп. 6.2.1-6.2.3 п.6.2 ст.6 вказаного
вище Закону відповідачеві надсилались
перша податкова вимога № 1/1959 від 01.12.2005,
друга податкова вимога 2/69 від 10.01.2006,
отримані відповідачем (а..18, 19).

Податковим органом прийнято рішення
від 16.04.2006 № 001058 про стягнення коштів та
продаж інших активів платника податків
- комунального підприємства
«Жилсервіс-4» в рахунок погашення його
податкового боргу.

З огляду на викладене, приймаючи до
уваги, що у встановлені строки
відповідачем податковий борг з податку
на додану вартість в загальному
розмірі 864065,53 грн. не погашений, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Наведені відповідачем в апеляційній
скарзі доводи висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Передбачені ст.202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції та ухвалення нового
судового рішення відсутні,

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу комунального
підприємства «Жилсервіс-4» залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
06.06.2010 у справі № 2а-2852/10/0470 - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська