Справа № 2а-204/2009
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 рокум. Львів№ 876/2784/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Костіва М.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області на
постанову Жидачівського районного
суду Львівської області від 29.05.2009 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

09.04.2009 року позивач ОСОБА_1 звернувся в
суд із позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення дій щодо
нарахування та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за періоди 2007-2008 року.

Постановою Жидачівського районного
суду Львівської області від 29.05.2009 року
позов задоволено частково. Суд визнав
дії відповідача щодо нарахування та
виплати позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року включно - протиправними.

Крім того, суд зобов'язав відповідача
провести позивачу нарахування та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року
включно відповідно до ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років з урахуванням вже отриманих
сум. В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із даною постановою,
апелянт Управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області
подав апеляційну скаргу, покликаючись
на те, що постанова суду першої
інстанції прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову
Жидачівського районного суду
Львівської області від 29.05.2009 року
скасувати, та прийняти нову якою
відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання на виклик суду не
з'явились хоча, належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності відповідно до
ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржувану постанову,
суд першої інстанції виходив з того, що
підстави для відмови позивачу у
наданні допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку не
підтверджуються матеріалами справи та
є безпідставними.

Такі висновки суду першої інстанції, на
переконання колегії суддів,
відповідають нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи і є правильними
виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є
матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, не застрахована в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, перебуває на
обліку в Управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області яке
здійснює нарахування та виплату їй
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Частиною 1 статтею 15 Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
вказано, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийнятті нових законів або
внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року
№ 489-V, зокрема пунктом 14 статті 71, було
зупинено на 2007 рік дію статті 15 Закону
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми".

Протягом указаного періоду діяли
приписи статті 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
які по-іншому регулювали спірні
правовідносини в частині визначення
розміру проведення нарахувань та
виплат допомоги. Оскільки вказана
норма Закону була прийнята пізніше в
часі, вона мала пріоритет по відношенню
до норм Закону України „Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року в справі № 1-29/2007 були
визнані неконституційними положення
п.7 ст.71 Закону України „Про Державний
бюджет України на 2007 рік", отже, з цього
часу відновлено дію ст.15 Законом
України „Про державну допомогу сім'ям
з дітьми" щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Проте, всупереч рішенню
Конституційного Суду України вказана
допомога позивачу в 2007 році
виплачувалась не в повному розмірі.

Допомога у 2008 році позивачу
виплачувалась у розмірі не меншому 130
грн.

Так, Законом України "Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" ст.15 Закону №2811-ХII
викладено в наступній редакції:
"Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень". Проте, відповідно до
Прикінцевих положень Закону України
"Про Державний бюджет України на
2008р."Розділ I цього Закону набирає
чинності з 01.01.2008 і діє по 31.12.2008.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання, що виплата
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яку
проводив відповідач у 2008 роках
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік» є
правомірною, а тому відповідач діяв на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційної скарги зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було тому,
відсутні підстави для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.205, ст.206,
ст.254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Жидачівської районної державної
адміністрації Львівської області
залишити без задоволення, а постанову
Жидачівського районного суду
Львівської області від 29.05.2009 року у
справі за № 2а-204/09 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Н.В. Савицька

Судді:
М.В. Костів

Р.М. Шавель