Справа № 694/567/14-а
Суддя: Нестерук Т. М.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/567/14-а
ПОСТАНОВА

іменем України

25.04.2014 року
м. Звенигородка

Звенигородський районний суд
Черкаської області в складі:
головуючої - судді Нестерук Т.М., при
секретарі Некречій Н.Я., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
- адвоката ОСОБА_2, представника
відповідача Стеблівської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації про визнання
протиправними дій щодо відмови у
прийнятті документів для видачі
посвідчення,

в с т а н о в и в:

23 травня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просить визнати
протиправним висновок Управління
праці та соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації,
викладений у відповіді від 08 лютого 2013
року, про те, що він не надав документи,
які б підтверджували факт його
проживання не менше 4 років на
території, яка зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи в період з 26 квітня 1986 року
по 31 грудня 1992 року та відмову у видачі
йому посвідчення потерпілого
внаслідок аварії на ЧАЕС.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він
звернувся до відповідача для отримання
посвідчення потерпілого внаслідок
аварії на ЧАЕС 1 категорії, однак
отримав відмову у зв'язку з тим, що не
надав документів, які б підтверджували
факт його проживання, роботи (навчання)
не менше 4 років на території, яка
зазнала радіоактивного забруднення
внаслідок Чорнобильської катастрофи в
період з 26.04.1986 року по 31.12.1992 року.
Вважає таку відмову незаконною,
оскільки він з 1986 року по даний час
проживає в м. Звенигородка та має всі
підстави для отримання посвідчення.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 подав заяву про зміну
позовних вимог. Просив визнати
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської РДА щодо відмови
ОСОБА_1 у прийнятті документів для
видачі посвідчення потерпілого
внаслідок аварії на Чорнобильські
атомній електростанції категорії 1.

Позивач ОСОБА_1 підтримав змінені
позовні вимоги та просив їх
задовольнити. Пояснив, що в період з 1986
року та до теперішнього часу, за
винятком часу з червня 1992 року по
квітень 1994 року, коли він проходив
службу в армії, він весь час проживав в
м. Звенигородка. Під час навчання в
Шевченківському технікумі не проживав
у гуртожитку та кожного дня їздив
додому в м. Звенигородку, а тому має
право на отримання посвідчення
потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС 1
категорії.

Представник відповідача Стеблівська
І.В. спочатку позов не визнала та
пояснила, що відповідач не відмовляв у
видачі посвідчення, оскільки не
вповноважений приймати рішення про
видачу чи відмову у видачі посвідчень,
а лише приймає документи та передає їх
на розгляд спеціальної комісії. Після
зміни позовних вимог визнала їх
повністю та не заперечувала проти
задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Звенигородка (а.с. 9).

Згідно довідки № 63 від 07.02.2013 року
ОСОБА_1 навчався у Звенигородській
спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів №
1 з 01.09.1980 року по 25.05.1988 року (а.с. 14).

В період часу з 01 вересня 1988 року по 25
червня 1992 року ОСОБА_1 навчався в
Шевченківському гідромеліоративному
технікумі (на даний час - Відокремлений
структурний підрозділ Шевченківський
коледж Уманського національного
університету садівництва), про що
свідчить довідка № 235 від 20.06.2013 року, в
якій зазначено, що ОСОБА_1 не був
прописаний та не проживав в гуртожитку
за час навчання в технікумі (а.с. 39).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які навчались разом з
ОСОБА_1 в Шевченківському технікумі,
також підтвердили той факт, що позивач
під час навчання в технікумі з вересня
1988 року по червень 1992 року в гуртожитку
не проживав, а їздив кожного дня додому
в м. Звенигородку Черкаської області.

З військового квитка позивача
вбачається, що з 29 червня 1992 року по 22
квітня 1994 року він проходив військову
службу, після закінчення якої
повернувся до м. Звенигородки (а.с. 21).

Згідно записів будинкової книги по
АДРЕСА_1, місце проживання ОСОБА_1
зареєстроване у вказаному будинку з
27.04.1994 року, однак це не може свідчити
про його проживання за цією адресою
лише з 1994 року, оскільки його мати
ОСОБА_6 була зареєстрована в будинку з
13.09.1979 року, а дані про реєстрацію були
перенесені зі старої будинкової книги
(а.с. 15-16).

05 липня 1994 року ОСОБА_1 отримав
посвідчення громадянина, який постійно
проживає або постійно працює на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю (а.с. 8).

Згідно акта депутата Звенигородської
міської ради від 27.12.2012 року та довідки
Звенигородської міської ради № 482 від
29.01.2013 року, складеної на підставі цього
акта, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 з 1986
року по даний час (а.с. 11-12).

06 грудня 2012 року ОСОБА_1 встановлено 2
групу інвалідності внаслідок
захворювання, пов'язаного з наслідками
чорнобильської катастрофи в період
проходження військової служби (а.с. 22-24).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закону) підставою для визначення
статусу потерпілих від
Чорнобильської катастрофи, які
проживають або працюють на
забруднених територіях, є довідка про
період проживання, роботи на цих
територіях.

Видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, а також
на територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за
цей період здійснюється
підприємствами, установами та
організаціями (військкоматами), а про
період проживання на територіях
радіоактивного забруднення,
евакуацію, відселення, самостійне
переселення - органами місцевого
самоврядування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону до осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи категорії 1
відносяться інваліди з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілі від
Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11
і частина третя статті 12), щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, хворі внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
променеву хворобу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону до
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи належать особи, які
постійно проживають або постійно
працюють чи постійно навчаються на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, за умови,
що вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у цій зоні не менше
чотирьох років.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 постійно проживав на
забрудненій внаслідок Чорнобильської
катастрофи території - в м.
Звенигородка Черкаської області. В
тому числі він проживав на забрудненій
території в період з 26 квітня 1986 року по
31 грудня 1992 року, тобто більше чотирьох
років станом на 01 січня 1993 року. Також
йому встановлено 2 групу інвалідності
внаслідок захворювання, пов'язаного з
наслідками чорнобильської катастрофи
в період проходження військової
служби, а тому суд вважає, що він має
право на отримання посвідчення
потерпілого внаслідок аварії на
Чорнобильській атомній електростанції
категорії 1.

Разом з тим, з листів Управління праці
та соціального захисту населення
Звенигородської райдержадміністрації
№ 351/08-20 від 08.02.2013 року та № 906/08-20 від
13.03.2013 року вбачається, що у зв'язку з
тим, що ОСОБА_1 не надав Управлінню
документи, підтверджуючі факт
проживання, роботи (навчання) не менше 4
років на території, яка зазнала
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи в період з
26.04.1986 року по 31.12.1992 року, йому
відмовлено у видачі посвідчення
потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС
(а.с. 10, 84).

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідач неправомірно
відмовив позивачу у прийнятті
документів для видачі посвідчення
потерпілого внаслідок аварії на
Чорнобильській атомній електростанції
категорії 1 та позов підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 94 КАС України
документально підтверджені судові
витрати необхідно стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача ОСОБА_1 На підставі
ст. ст. 11, 14, 15 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», керуючись ст.cт. 2, 9, 11, 14, 71,
94, 159, 160-163, 167 158-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації про визнання
протиправними дій щодо відмови у
прийнятті документів для видачі
посвідчення - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Звенигородської районної державної
адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у
прийнятті документів для видачі
посвідчення потерпілого внаслідок
аварії на Чорнобильські атомній
електростанції.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені ним судові
витрати, а саме судовий збір в сумі 77
грн.

Повний текст постанови виготовлений 29
квітня 2014 року.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, постанова якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційну скаргу на постанову суду
може бути подано до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Звенигородський районний суд
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Суддя
Т.М.
Нестерук