Справа № 872/14992/13
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

27 березня 2014 рокусправа № 804/11238/13-а
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Кругового О.О.

суддів: Дадим Ю.М.
Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Корнієнка Р.А.,

за участю:

представника позивача Абіомова О.Ю.,

представника відповідача Бурковської
О.М..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року у справі №804/11238/13-а за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в:

21.08.2013 року Публічне акціонерне
товариство «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат» (далі
по тексту ПАТ «ПГЗК») звернулось до
суду із адміністративним позовом, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
05.08.2013 р. за №, згідно якого
позивача зобов'язано сплатити грошове
зобов'язання на загальну суму 14382,00 грн.,
з яких -9588,00 грн. за основним платежем та
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
4794,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
ПАТ «ПГЗК» вказував на правомірність
включення позивачем до податкового
кредиту за травень 2013 року сум ПДВ
(виписаних у квітні 2013 року) шляхом
подання заяви про відмову контрагента
в реєстрації податкових накладних (Д8)
разом з Декларацією з ПДВ за звітний
період, в якому отримано ці податкові
накладні. Так, на думку позивача ним
дотримано вимоги чинного податкового
законодавства при формуванні
податкового кредиту за рахунок
незареєстрованих податкових
накладних, а отже оскаржуване
податкове повідомленні-рішення, яким
ПАТ «ПГЗК» визначено суму грошового
зобов'язання за основним платежем з
податку на додану вартість та
застосовано штрафні санкції є
протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
версеня 2013 року адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Північний гірничо-збагачувальний
комбінат» задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м.Дніпропетровську
Міжрегіонального управління
Міндоходів від 05.08.2013 р. №, згідно
якого Публічне акціонерне товариство
«Північний гірничо-збагачувальний
комбінат» зобов'язано сплатити грошове
зобов'язання на загальну суму 14 382,00 грн.
з яких - 9 588,00 грн. за основним платежем
та штрафні (фінансові) санкції у
розмірі 4 794,00 грн..

Не погодившись з рішенням суду
Спеціалізована державна податкова
інспекція з обслуговування великих
платників податків у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
управління Міндоходів, відповідач,
звернулась з апеляційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції матеріального та
процесуального права, просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволені позовних вимог у повному
обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийняте в межах
повноважень, на підставі та у спосіб,
визначені Конституцією України та
Законами України, а відтак підстави для
його скасування відсутні.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального права, надану правову
оцінку досліджених судом доказів по
справі, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
посадовими особами СДПІ з
обслуговування великих платників
податків у м.Дніпропетровську було
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ПАТ
«ПІВНГЗК» за травень 2013 р., за
результатами якої складено
акт№2/32.3/0019023 від 19.07.2013 р..

За результатами проведення перевірки
податкових орган дійшов висновку про
заниження підприємством суми
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за травень 2013 р. в сумі
9588 грн..

Не погодившись з актом перевірки
№2/32.3/0019023 від 19.07.2013 р. позивач подав
заперечення на акт перевірки, які
залишено без задоволення.

На підставі акту перевірки №2/32.3/0019023
від 19.07.2013 р. СДПІ прийнято податкове
повідомлення - рішення № від
05.08.2013 р., яким ПАТ «Північний
гірничо-збагачувальний комбінат»
збільшено суму грошового зобов'язання
за основним платежем з податку на
додану вартість по вітчизняних
товарах на суму 9 588 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 4
794 грн..

Правомірність та обґрунтованість
даного податкового
повідомлення-рішення є предметом
спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем після отримання від
постачальників податкових накладних
було правомірно віднесено відповідні
суми ПДВ по податкового кредиту
протягом 365 днів з дня їх отримання та
звернення зі скаргою щодо відмови в
реєстрації податкових накладних.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
з огляду на наступне.

Згідно із п. 198.1. ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г) в
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного
фінансового лізингу.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
мето їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, наведеними нормами
матеріального права, визначено
підстави для формування платником
податків податкового кредиту з податку
на додану вартість і до таких підстав
віднесено: наявність господарської
операції, сплата податку на додану
вартість у вартості товарів (робіт,
послуг), факт сплати податку на додану
вартість має підтверджуватися
відповідними податковими накладними,
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку.

Згідно п.201.1. ст.201 Подактуого
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому
вигляді;б) в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації у
порядку, визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У відповідності до п.201.4. ст. 201
Податкового кодексу України податкова
накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця.

Відповідно до п. 201.7. означеної статті
Податкового кодексу України податкова
накладна складається на кожне повне
або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг,
послуг не містить відокремленої
вартості, перелік (номенклатура)
частково поставлених товарів/послуг
зазначається в додатку до податкової
накладної у порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику, та
враховується при визначенні загальних
податкових зобов'язань.

Пунктом 201.10. ст. 201 Поадкового кодексу
України встановлено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової
накладної та/або розрахунку
коригування в електронному вигляді до
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику, є
дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні
та/або розрахунки коригування
сформовано з порушенням вимог,
передбачених відповідно пунктом 201.1
статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192
цього Кодексу, протягом операційного
дня продавцю надсилається квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі про неприйняття їх в
електронному вигляді із зазначенням
причин.

Якщо протягом операційного дня не
надіслано квитанції про прийняття або
неприйняття, така податкова накладна
вважається зареєстрованою в Єдиному
реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або
розрахунків коригування до податкових
накладних у Єдиному реєстрі податкових
накладних здійснюється не пізніше
п'ятнадцяти календарних днів,
наступних за датою їх складання.

Порядок ведення Єдиного реєстру
податкових накладних встановлюється
Кабінетом Міністрів України. Покупець
має право звіряти дані отриманої
податкової накладної на відповідність
із даними Єдиного реєстру податкових
накладних.

Відсутність факту реєстрації
платником податку - продавцем
товарів/послуг податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних
та/або порушення порядку заповнення
податкової накладної не дає права
покупцю на включення сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
та не звільняє продавця від обов'язку
включення суми податку на додану
вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період.

Виявлення розбіжностей даних
податкової накладної та Єдиного
реєстру податкових накладних є
підставою для проведення
контролюючими органами документальної
позапланової виїзної перевірки
продавця та у відповідних випадках
покупця товарів/послуг. У
разі відмови продавця товарів/послуг
надати податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту.

Тобто, виходячи з системного аналізу
вищезазначених статей, визначальною
підставою для віднесення сум податку
до податкового кредиту, при
відсутності реєстрації податкової
накладної в Єдиному реєстрі податкових
накладних, є наявність факту подання
скарги на продавця за відмову в
реєстрації податкової накладної
(додаток 8), та підтвердження здійснення
господарської операції, за наслідками
якої складено податкову накладну,
відповідними первинними документами.

Як встановлено судом першої інстанції
позивачем у податковій декларації до
складу податкового кредиту за травень
2013 р. включено суми ПДВ на підставі
податкових накладних, виписаних у
квітні 2013 року, не зареєстрованих в
Єдиному державному реєстрі податкових
накладних.

При цьому позивачем, на виконання вимог
податкового законодавства, було надано
до податкового органу первинні
документи на підтвердження здійснення
господарських операцій та додаток 8
декларації із зазначенням про
порушення постачальником порядку
реєстрації податкових накладних в
Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позивачем дотримано
встановлений законом порядок
включення до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
за податковими накладним не
зареєстрованими в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Також, суд апеляційної інстанції
зазначає, що формування підприємством
податкового кредиту не може ставитись
у пряму залежність від додержання
податкової дисципліни третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, або припустився інших
порушень при здійсненні господарської
діяльності, це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
відмова контрагентів позивача в
проведенні реєстрації податкових
накладних в Єдиному реєстрі не може
слугувати підставою для корегування
податкових показників позивача, а
відтак висновки суду першої інстанції
щодо скасування податкового
повідомлення-рішення № від 05.08.2013
р., як такого, що порушує права платника
податку є правомірними та
обґрунтованими.

Таким чином суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та відсутність підстав для
його скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Дніпропетровську Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 23
вересня 2013 року у справі №804/11238/13-а - без
змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
О.О. Круговий

Суддя:
Ю.М. Дадим

Суддя:
С.А. Уханенко