Справа № 808/1692/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року о 14 год. 30 хв.Справа №
808/1692/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання
Пелеха С.І.

представників сторін

позивача - Христича Б.В.
(довіреність від 02.04.14 №1711/9-09)

відповідача - Грабко І.М.
(довіреність від 08.01.14 №111/01)

третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення в особі
Запорізької філії

до Управління Пенсійного фонду України
в Ленінському районі м. Запоріжжя,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - ОСОБА_3,

про визнання протиправним та
скасування рішення про призначення
пенсії, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду (далі - суд)
надійшов адміністративний позов від
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення в особі Запорізької
філії (далі - позивач) до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя (далі - УПФУ в
Ленінському районі м. Запоріжжя,
відповідач), третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, третя особа), в
якому позивач, з наступними
уточненнями, просить:

- визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача про призначення
ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових
умовах відповідно до пунктів "б" - "з"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-ХІІ,
оформлене протоколом від 14.03.2011 №77;

- зобов'язати відповідача призначити
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_1, пенсію за віком на
пільгових умовах на підставі статті 100
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-ХІІ
відповідно до Списку №2 виробництв,
цехів, професій і посад з тяжкими
умовами праці, робота на яких дає право
на державну пенсію на пільгових умовах
і в пільгових розмірах, затвердженого
постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 №1173, з дати звернення за
призначенням пенсії.

В обґрунтування позовних вимог
Концерном радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення в особі Запорізької
філії зазначено, що ОСОБА_3 працював на
підприємстві позивача з 27.11.1978 по 31.12.1991.
Позивачем 04.01.2011 видано довідку №3/10
ОСОБА_3 про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній. Відповідно
до цієї довідки ОСОБА_3 працював повний
робочий день за професією
електромеханіка УКВ Запоріжжя і
виконував роботи з обслуговування УКВ
ЧМ генераторів. Надаючи ОСОБА_3 довідку,
позивач визначив її право на пенсію за
ст. 100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», прямо зазначивши, що
професія, за якою працював ОСОБА_3, дає
йому право на отримання пільгової
пенсії за Списком №2, затвердженим
постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 №1173. Позивач вважає, що підстави
для призначення ОСОБА_3 пенсії на
підставі п. «б» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» відсутні.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, просив задовольнити
позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав, викладених у письмових
запереченнях, та просив в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування заперечень зазначає,
що ст. 100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначає право на
пільгове пенсійне забезпечення особам,
які працювали до введення в дію цього
Закону, тобто до 01.01.1992, на роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим
законодавством. Якщо ж особа
продовжувала працювати на роботах,
передбачених Списками після 01.01.1992, то
пенсія призначається відповідно до ст.
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Відповідач звертає
увагу, що працівниками УПФУ в
Ленінському районі м. Запоріжжя 09.03.2011
було проведено зустрічну перевірку
факту роботи на пільгових умовах за
Списком №2 ОСОБА_3 на Концерні
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення в особі Запорізької філії.
В результаті цього було встановлено, що
ОСОБА_3 працював на посаді
електромеханіка з 27.11.1978 по 31.12.1991, проте
з січня 1992 року первинні документи не
були надані спеціалістом відділу
кадрів, тому, як вказує відповідач,
достовірність пільгової довідки
підтвердити є неможливим. Також
відповідач зазначає, що 11.03.2011 рішенням
Комісії для розгляду питань, пов'язаних
з призначенням та виплатою пенсій УПФУ
в Ленінському районі м.
Запоріжжя було призначено ОСОБА_3
пенсію згідно п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
виходячи з результатів зустрічної
перевірки та даних трудової книжки.
Відповідач звертає увагу, що згідно
даних трудової книжки ОСОБА_3 працював
на посаді електромеханіка з 27.11.1978 по
02.08.1998 та будь-яких переведень на іншу
посаду 31.12.1991 в трудовій книжці не має.
Отже, на думку відповідача,
відповідальними особами Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення в особі Запорізької філії
безпідставно обмежено пільговий
період роботи за Списком №2 ОСОБА_3
датою 31.12.1991. Крім того, відповідач з
посиланням на Порядок застосування
Списків №1 та №2 виробництв, робіт,
професій і посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 №383 зазначив, що рішенням
Комісії було зараховано до пільгового
стажу роботи ОСОБА_3 по Списку №2 період
27.11.1978 по 21.08.1992. З огляду на викладене не
має законних підстав для призначення
ОСОБА_3 пенсії відповідно до ст.
100 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Третя особа в судове засідання не
прибула, про дату час та місце судового
засідання повідомлена належним чином,
заяв або клопотань на адресу суду не
надходило.

У судовому засіданні, відповідно до
ст.160 КАС України, проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали справи судом
з'ясовано наступне.

Відповідно до Довідки №3/10 від 04.01.2011
«Про підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній» ОСОБА_3
працював повний робочий день в
Технічному вузлі республіканських
магістральних зв'язків та телебачення
№1 і за період з 27.11.1978 по 31.12.1991
виконував обслуговування УКВ ЧМ
генераторів за професією
електромеханік УКВ Запоріжжя (а.с.13).

У Акті №19 від 09.03.2011 зустрічної
перевірки факту пільгової роботи за
Списком №2 ОСОБА_3 в Запорізькій філії
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення (а.с.52) зазначено, що
згідно книги наказів ОСОБА_3 дійсно
працював на посаді електромеханіка з
27.11.1978 (наказ №3-к від 16.01.1978) по 31.12.1991. З
січня 1992 року документи не були надані
інспектором відділу кадрів, причина
відмови невідома. Інші документи для
підтвердження пільгового характеру
роботи електромеханіка та зайнятість
повний робочий день на зазначених
роботах підприємством також не були
пред'явлені для перевірки. У Акті також
зазначено, що оскільки первинні
документи, на підставі яких була видана
довідка про пільговий стаж ОСОБА_3 були
представлені не в повному обсязі,
достовірність довідки підтвердити є
неможливим.

В матеріалах адміністративної справи
наявна копія трудової книжки ОСОБА_3
(а.с.55-56), з якої судом встановлено, що
ОСОБА_3 27.11.1978 призначений на посаду
електромеханіка УКВ зі шкідливими
умовами праці з обслуговування УКВ
генераторів. Судом з наданих копій
трудової книжки також встановлено, що
ОСОБА_3 працював на посаді
електромеханіка з 27.11.1978 по 02.08.1998 та
будь-яких переведень на іншу посаду
31.12.1991 в трудовій книжці не має. У
трудовій книжці наявний запис про
переведення ОСОБА_3 з посади
електромеханіка на посаду техніка
першої категорії від 03.08.1998.

Тобто, дані трудової книжки ОСОБА_3
свідчать про те, що останній працював
на підприємстві позивача на посаді
електромеханіка з 27.11.1978 до 03.08.1998.

Рішенням засідання Комісії для
розгляду питань, пов'язаних з
призначенням та виплатою пенсій
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Запоріжжя №21 від
11.03.2011 ОСОБА_3 було призначено пенсію
згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (а.с.53-54).

Відповідно до Протоколу №77 від 17.03.2011
ОСОБА_3 призначено пенсію за віком,
умови призначення пенсії - робота за
списком №2.

Позивач, не погодившись з таким
рішенням відповідача, оскаржив його до
суду.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд вважає, що
у задоволенні адміністративного
позову слід відмовити у повному обсязі,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" особам, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці, вік, необхідний для призначення
пенсії відповідно до статті 12,
знижується пропорційно наявному стажу
в порядку, передбаченому статтями 13-14
цього Закону, виходячи з вимог цього
стажу, встаовлених раніше діючим
законодавством.

Зі змісту ст. 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" випливає, що
право на пенсію відповідно до вказаної
статті має особа, яка набула необхідний
стаж роботи зі шкідливими і важкими
умовами праці, що дає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах до 01.01.1992 і після цієї
дати не працювала на цих роботах. В свою
чергу, особі, яка до і після 01.01.1992
працювала на роботах, передбачених
Списками, пенсія призначається
відповідно до ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

Відповідно до Постанови Верховної Ради
України "Про порядок введення в дію
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 06.12.1991 №1931-ХІІ, Закон
України "Про пенсійне забезпечення"
введений в дію в повному обсязі з 1
квітня 1992.

Згідно з п. 8 Порядку застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
18.11.2005 № 383, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 01.12.2005 №
1451/11731, при визначенні права на пенсію
за віком на пільгових умовах
відповідно до статті 100 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
застосовуються "Список № 1 производств,
цехов, профессий и должностей на
подземных работах, на работах с
вредными условиями труда и в горячих
цехах, работа в которых дает право на
государственную пенсию на льготных
условиях и в льготных раз мерах" і
"Список №2 производств, цехов,
профессий и должностей, работа в
которых дает право на государственную
пенсию на льготных условиях и в
льготных размерах", затверджені
постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.56 №1173.

При цьому, згідно з п. 3 цього Порядку
при визначенні права на пенсію за віком
на пільгових умовах застосовуються
Списки, що чинні на період роботи особи.
До пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992.

Крім того, особі, яка до і після 01.01.1992 р.
працювала на роботах, передбачених
списком №2, і на підприємстві проведена
атестація робочих місць, пенсія
призначається відповідно до статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", а отже, витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до пунктів
"б" - "з" ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" підлягають
відшкодуванню у розмірі 100%.

За приписами пп.4.5 п. 4 Порядку
застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України №383 від
18.11.2005 - якщо ж атестація з 21.08.92 не
проводилася чи за результатами
атестації, вперше проведеної після
21.08.97, право не підтвердилось, до
пільгового стажу зараховується лише
період роботи із шкідливими умовами
праці на даному підприємстві, в
установі чи організації до 21.08.92
включно, тобто до набуття чинності
Порядком проведення атестації робочих
місць. У такому ж порядку зараховується
пільговий стаж, якщо за результатами
атестації, вперше проведеної до 21.08.97,
право на пільгове пенсійне
забезпечення не підтвердилось.

З матеріалів справи судом встановлено,
що ОСОБА_3 з 27.11.1978 до 03.08.1998 працював
повний робочий день на підприємстві
позивача на посаді електромеханіка з
обслуговування УКВ ЧМ генераторів за
професією електромеханік УКВ
Запоріжжя.

Сторонами не надано доказів, що на
Концерні радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення в особі Запорізької
філії проводилась атестація робочих
місць.

Отже, як встановлено судом та
підтверджено матеріалами
адміністративної справи ОСОБА_3
продовжував працювати на підприємстві
позивача до 03.08.1998 на тій же посаді, за
тією ж професією (а.с.55-56).

Суд звертає увагу, що оскільки ОСОБА_3
працював на роботах, передбачених
Списками після 01.01.1992, Пенсійний фонд
на законних підставах визначив
пільговий стаж ОСОБА_3 по Списку 2 з
27.11.1978 по 21.08.1992, та діяв відповідно до
чинного законодавства призначаючи
пенсію ОСОБА_3 на підставі п. «б» ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Також з огляду на вищезазначене суд
критично оцінює та не приймає доводи
позивача про те, що оскільки
законодавчі акти, відповідно до яких
відбувається призначення пенсій на
підставі п. «б» ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", набули
чинності після набуття ОСОБА_3
пільгового стажу на підприємстві
позивача, то підстави для призначення
ОСОБА_3 пенсії на підставі п. «б» ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" відсутні.

Отже, з огляду на вищезазначене суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги про визнання протиправним та
скасування рішення Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя про призначення
ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових
умовах відповідно до пунктів "б" - "з"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-ХІІ,
оформлене протоколом від 14.03.2011 №77 є не
обґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Суд звертає увагу на те, що дії
відповідача при прийнятті
оскаржуваного рішення аналізуються
судом на предмет їх правомірності та
відповідності вимогам чинного
законодавства України станом на момент
вчинення цих дій та обсягу доказів та
інших фактичних обставин, які існували
на цей момент.

В свою чергу вимоги позивача про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Запоріжжя призначити ОСОБА_3 пенсію за
віком на пільгових умовах на підставі
статті 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-ХІІ
відповідно до Списку №2 виробництв,
цехів, професій і посад з тяжкими
умовами праці, робота на яких дає право
на державну пенсію на пільгових умовах
і в пільгових розмірах, затвердженого
постановою Ради Міністрів СРСР від
22.08.1956 №1173, з дати звернення за
призначенням пенсії, є похідними від
вимог про визнання протиправним та
скасування рішення відповідача про
призначення ОСОБА_3 пенсії за віком на
пільгових умовах, оформленого
протоколом від 14.03.2011 №77, отже також не
підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 ст. 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що відповідачем доведено
обґрунтованість та правомірність
своїх дій по прийняттю рішення про
призначення ОСОБА_3 пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до пунктів
"б" - "з" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" від 05.11.1991р.
№1788-ХІІ, яке оформлене протоколом від
14.03.2011 №77, отже викладені в позовній
заяві вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову - відмовити в
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Шара