Справа № 2а-12163/11/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2011-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2011 року 13:49 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 доОболонського РУ ГУ
МВС України в м. Києві провизнання
протиправним та скасування рішення про
видворення з України від 15.08.2011р., за
відповідач -Іщенко В.І.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 19 жовтня 2011 року
проголошено вступну та резолютивну
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
ОСОБА_1 (далі по тексту -позивач)
звернувся з позовом до Оболонського РУ
ГУ МВС України в м. Києві (далі по тексту
-відповідач) про визнання протиправним
та скасування рішення про видворення з
України від 15.08.2011р.
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
рішення про видворення прийнято
відповідачем протиправно.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача проти
заявленого позову заперечив з тих
підстав, що оскаржуване рішення
прийнято на підставі норм чинного
законодавства України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А
Н О В И В:

15 серпня 2011 року Оболонським РУ ГУ
МВС України в м. Києві прийнято рішення
про видворення громадянина Республіки
Вірменія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі
Держави, обмеживши термін його
перебування в Україні строком до
20.08.2011р. та забороною подальшого в'їзду
в Україну на 6 (шість) місяців до 20.02.2012р.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Судом встановлено, що позивач прибув до
України в м. Київ 22.07.2011р., через КПП
«Бориспіль», по національному паспорту
на своє ім'я з приватною метою до своєї
сестри, яка проживає в АДРЕСА_2

З моменту прибуття в Україну проживає в
АДРЕСА_1, власника квартири знає
наглядно, договору найму квартири
через органи ЖЕК не оформив. Працює
продавцем на ринку по вул. Волинській,
без документів на працевлаштування в
Україні.

В матеріалах справи міститься
постанова Солом'янського районного
суду міста Києва від 20.10.2010р. по справі
№3-9533/10, відповідно до якого ОСОБА_1
притягувався до адміністративної
відповідальності за порушення частини
першої статті 203 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Крім того, в матеріалах справи наявна
розписка від 15.08.2011р., відповідно до
якої позивач зобов'язується не пізніше
20.08.2011р. покинути територію України.

Твердження позивача, що під час його
затримання не було запрошено
перекладача судом до уваги не
приймається, оскільки в ході слухання
справи, представником позивача надано
пояснення, що позивач знає російську
мову.

Станом на день розгляду справи
позивачем у встановленому порядку не
отриманий дозвіл на працевлаштування,
відсутність якого також є підставою
прийняття рішення про видворення з
території України.

Відповідно до п. 11 постанови Кабінету
Міністрів України від 08.04.2009, № 322 "Про
затвердження Порядку видачі,
продовження строку дії та анулювання
дозволів на використання праці
іноземців та осіб без громадянства"
дозвіл на використання праці іноземця
є підставою для отримання іноземцем
візи відповідного типу, реєстрації
місця тимчасового проживання в Україні
та оформлення посвідки на тимчасове
проживання на строк дії дозволу.

Згідно з п. 18 постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Порядку видачі, продовження строку дії
та анулювання дозволів на використання
праці іноземців та осіб без
громадянства", якщо іноземець без
поважних причин не став до роботи у
передбачений трудовим договором
(контрактом) строк, роботодавець
протягом трьох робочих днів повинен
письмово повідомити про це відповідні
органи внутрішніх справ, державної
прикордонної служби і центр
зайнятості. У разі анулювання дозволу
на використання праці іноземця або у
випадку, коли іноземець без поважних
причин не приступив до роботи в
передбачений трудовим договором
(контрактом) строк, іноземця може бути
видворено за межі України.
Роботодавець, який запросив до себе на
роботу такого іноземця, відшкодовує
державі витрати, пов'язані з його
видворенням, в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до статті 32 Закону України
від 04.02.1994, № 3929-XII "Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства"
іноземець та особа без громадянства
може бути видворений за межі України у
разі якщо: він вчинив адміністративне
правопорушення після виконання
адміністративного стягнення.

Рішення про видворення іноземця та
особи без громадянства за межі України
приймається органом внутрішніх справ
за місцем його перебування з наступним
повідомленням протягом 24 годин
прокурора про підстави прийняття
такого рішення. За рішенням органу
внутрішніх справ видворення іноземця
та особи без громадянства за межі
України на підставах, визначених у
частині першій цієї статті,
супроводжується забороною подальшого
в'їзду в Україну строком до десяти
років, а на підставах, визначених у
частині другій цієї статті, може
супроводжуватися забороною подальшого
в'їзду в Україну строком до п'яти років.
Строки заборони подальшого в'їзду в
Україну обчислюються з дня винесення
зазначеного рішення. Порядок виконання
рішення про заборону подальшого в'їзду
в Україну визначається законодавством
України.

Відповідно до статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач виконав покладений на нього
обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення
від 15.08.2011р. про видворення з України, а
тому адміністративний позов
громадянина Республіки Вірменія
ОСОБА_1 вважається таким, що не підлягає
задоволенню.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
26.10.2011р.

Суддя
В.В.
Амельохін