Справа № 821/2476/13-а
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 р. Справа № 821/2476/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Дубровна В.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В. судді -
Потапчук В.О. судді - Коваль М.П.

розглянувши у письмовому провадженні у
приміщенні Одеського апеляційного
адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області на Постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2013 року по справі за позовом
Ліквідатора фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 - ОСОБА_5, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень та
визнання протиправними дій, -

встановиЛА:

Позивачі звернулися до суду з позовом
до державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень та
визнання протиправними дій.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
23.02.2013р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у загальній сумі 5493118,75
грн., в тому числі за основним платежем
у сумі 4394495,00 грн. та штрафними
санкціями у сумі 1098623,75 грн. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 23.02.2013р. №
про збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем в
сумі 4612718,75 грн. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подали апеляційну скаргу, в
якій просять суд апеляційної інстанції
скасувати Постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 20
грудня 2013 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволені
позовних вимог.

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що рішення суду
першої інстанції є необґрунтованим,
незаконним та прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

18.04.2014 за вх. № 8092 відповідач надав до
суду клопотання про розгляд справи за
його відсутністю.

22.04.2014 року за вх. № 8119 позивач надав
телефонограму про відкладення
розгляду справи для ознайомлення з
додатковими доказами наданими ДПІ.

Оскільки ДПІ нових доказів не
надавалось, тому судовий розгляд
справи здійснено в порядку письмового
провадження згідно ч. 3 ст. 122, ст. 197 КАС
України.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 зареєстрований як фізична особа
- підприємець 09.02.2006 року та перебуває
на обліку платників податків в ДПІ у м.
Херсоні, свідоцтво платника податку на
додану вартість № НОМЕР_4 від 05.12.2010
року анульовано 11.11.2011 року. Згідно
інформації з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців фізична особа -
підприємець що ОСОБА_4 перебуває в
стані припинення за судовим рішенням
про визнання фізичної особи банкрутом.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 10.11.2011 року по 23.11.2011 року,
згідно положень Податкового кодексу
України, на підставі наказу від 10.11.2011
року №2925 та направлення від 10.11.2011 року
№ 3121/17-2, фахівцями ДПІ було проведено
документальну планову невиїзну
перевірку фінансово - господарської
діяльності з питань дотримання
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2009 року по
31.12.2010 року, за результатами якої було
складено акт від 25.11.2011 року №
4050/17-2/НОМЕР_3 (далі - акт перевірки).

За висновками акту перевірки були
встановлені наступні порушення, а саме:

- п. 6 ст. 128 Господарського кодексу
України та п. 14 Інструкції "Про
оподаткування доходів фізичних осіб
від зайняття підприємницькою
діяльністю", затвердженої наказом
Головної державної податкової
інспекції України від 21.04.1993 року №12,
розділу IV Декрету №13-92 встановлено
неналежне ведення обліку доходів і
витрат, а саме: книга обліку доходів і
витрат відсутня;

- ст. 13 Декрету №13-92, п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2,
абзацу четвертого пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України №334/94-ВР, ФОП ОСОБА_4
включено до складу валових витрат
витрати, не підтвердженні відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку на суму
40848970,94 грн. За результатами перевірки
встановлено заниження податку з
доходів фізичних осіб у сумі - 6127345,64
грн., в тому числі за 2009 рік - 2084301,00 грн.,
за 2010 рік - 4043044,64 грн.;

- п. 7.1, пп. 7.2.1, пп. 7.2.3, пп. 7.2.4, пп. 7.2.6 п.
7.2,пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
від 03.04.1997 року №168/97-ВР "Про податок на
додану вартість" встановлено завищення
податкового кредиту наведеного у
деклараціях з податку на додану
вартість на суму 4537988,00 грн. Вищевказані
порушення призвели до заниження
податкових зобов'язань з ПДВ на
загальну суму 4537988,00 грн.

На підставі вказаних висновків були
прийняті податкові повідомлення -
рішення від 23 лютого 2012 року -

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у загальній сумі 5493118,75 грн., в
тому числі за основним платежем у сумі
4394495,00 грн. та за штрафними санкціями у
сумі 1098623,75 грн.,

- № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем у
сумі 4612718,18 грн., які є предметом
оскарження у даній справі.

Як вбачається з акту перевірки, на стор.
4 ревізор - інспектор вказує на перелік
документів, які були використанні при
проведенні перевірки, зокрема особова
справа підприємця з ПДВ та особовий
рахунок з ПДВ, службова записка ГВПМ
ДПІ у м. Херсоні (від 31.10.11 №3425/26-907) з
наданням пояснення директора TOB
„Таврійська зернова компанія" по факту
здійснення перевезень вантажу на ІП
„Кока-Кола Беверіджиз Україна
Лімітед", акт ДПІ у м. Херсоні від 01.06.11
р. №41/17-216/295020911 про результати
невиїзної документальної перевірки
поданої податкової звітності з податку
на додану вартість ФОП ОСОБА_4 за
лютий, березень 2011 року по
взаємовідносинам з TOB „Таврійська
зернова компанія", акт від 08.11.11 р. №
95/17-2/295020911 про результати невиїзної
перевірки поданої податкової
звітності з податку на додану вартість
ФОП ОСОБА_4 за період з 01.10.2009 р. по 31.03.2011
р. по взаємовідносинам з TOB „Таврійська
зернова компанія"; акт від 08.06.2011 р. №
1931/23-5/33173245 про результати
документальної планової невиїзної
перевірки ТОВ „Таврійська зернова
компанія" з питань дотримання
податкового законодавства за період з
01.10.09 р. по 31.03.11 р.

Зі стор. 70 акту перевірки вбачається, що
за результатами перевірки
правильності визначення валового
доходу за період з 01.01.2009 р. по 31.12.2010 р.
порушень не встановлено, оскільки до
об'єкту оподаткування приймається
валовий дохід від реалізації товарів
(робіт, послуг), відображений та поданий
до ДПІ у м. Херсоні ФОП ОСОБА_4 в
деклараціях про отримані доходи від
підприємницької діяльності за 2009 р. - 1
396 476,00 грн., за 2010 рік на суму 27 036 373,60 грн.

Проте, на стор. 71-74 акту перевірки
ревізором-інспектором вказано, що
перевіркою правильності визначення
витрат, відображених у деклараціях про
доходи, безпосередньо пов'язаних з
одержанням доходу та документально
підтверджених, з даними про суми
витрат, визначеними в ході перевірки,
встановлено завищення валових витрат у
2009 році на суму 13895340,00 грн., у 2010 р. на
суму 26953630,94 грн., що стало підставою для
виключення зі складу задекларованих
підприємцем в деклараціях про отримані
доходи від підприємницької діяльності
за 2009-2010 р. суму витрат у повному обсязі,
тобто 40848970,94 грн.

Вказаний висновок вмотивований тим, що
ФОП ОСОБА_4 на перевірку не надав книгу
обліку доходів та витрат за 2009-2010 роки,
тому встановити контрагентів -
постачальників, віднесених до валових
витрат неможливо, при цьому вказав про
відсутність актів приймання-передачі,
ТТН та інші документи, що засвідчують
транспортування, зберігання товарів,
документів, що підтверджують
оприбуткування ТМЦ, довіреності,
сертифікати ті. інші документи, що
засвідчують надання послуг з
транспортування товарів.

Отже, з урахуванням не надання ФОП
ОСОБА_4 відповідних розрахункових,
платіжних та інших первинних
документів на підтвердження
включення до складу валових витрат
протягом 2009-2010 р. суми 40 848 970,94 грн.,
податковий орган керуючись ст. 13
Декрету КМУ № 13-92 та пп. 5.2.1. п. 5.2., абз.4
п.п. 5.3.9 п 5.3. ст. 5 Закону України « Про
оподаткування прибутку підприємств»,
встановив завищення валових витрат на
загальну суму 40848970,94 грн., що вплинуло
на заниження за 2009-2010 роки податку з
доходів фізичних осіб у сумі 6127345,64 грн.

Також, на стор. 76-80 акту перевірки
ревізором - інспектором було зазначено,
що ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.09 р. по 31.12.10
р. задекларовано податкових
зобов'язань з ПДВ на суму 8 627 108,00 грн., та
податкового кредиту з ПДВ на загальну
суму 8 483 615,00 грн., при цьому актом від
08.11.11 р. № 95/17-2/295020911 про результати
невиїзної перевірки поданої
податкової звітності з податку на
додану вартість ФОП ОСОБА_4 за період з
01.10.2009 р. по 31.03.2011 р. по взаємовідносинам
з TOB „ Таврійська зернова компанія"
зменшено податкові зобов'язання в сумі
4520787,23 грн. та податковий кредит в сумі
4858742,35 грн.

Отже, з урахуванням не надання ФОП
ОСОБА_4 на перевірку податкових
накладних, відповідних розрахункових,
платіжних та інших первинних
документів на підтвердження
включення до складу податкового
кредиту сум ПДВ протягом 2009-2010 р. та
висновків акту від 08.11.11 р. № 95/17-2/295020911
про результати невиїзної перевірки
поданої податкової звітності з податку
на додану вартість ФОП ОСОБА_4 за період
з 01.10.2009 р. по 31.03.2011 р. по
взаємовідносинам з TOB "Таврійська
зернова компанія" податковий орган
керуючись п. 7.1, пп. 7.2.1, пп. 7.2.3, пп. 7.2.4, пп.
7.2.6 п. 7.2,пп. 7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 року №168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" встановив
завищення податкового кредиту
відображеного у деклараціях з податку
на додану вартість на суму 4 394 495,00 грн.
згідно зведених даних таблиці № 18 до
акту перевірки.

Отже, з огляду на викладене, судом
встановлено, що на визначення грошових
зобов'язань ФОП ОСОБА_4 за
оскаржуваними податковими
повідомленнями - рішеннями вплинули
висновки ревізора - інспектора щодо
неправомірного формування показників
звітності з ПДФО та ПДВ протягом 2009-2010
років у зв'язку з їх не підтвердженням
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами з урахуванням висновків
попереднього акту від 08.11.11 р.
№95/17-2/295020911 про результати невиїзної
перевірки поданої податкової
звітності з податку на додану вартість
ФОП ОСОБА_4 за період з 01.10.2009 р. по 31.03.2011
р. по взаємовідносинам з TOB „Таврійська
зернова компанія", що вплинуло на
збільшення суми грошового зобов'язання
з ПДФО у розмірі у сумі 6 127 345,64 грн. та з
податку на додану вартість у розмірі
4394495,00 грн.

При цьому, суд відмічає, що згідно
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення № збільшено
позивачу грошове зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб у сумі
4612718,18 грн., пояснень щодо вказаних
розбіжностей не надано.

Як вбачається з акту перевірки,
висновок ревізора-інспектора щодо
відсутності у ФОП ОСОБА_4 на момент
перевірки первинних документів
вмотивований не виконанням з боку
позивача 90-денного строку їх
поновлення, тобто до 10.11.2011 р., за
наслідками отримання ДПІ від ФОП
ОСОБА_4 заяви від 12.08.11 р. про втрату
документів.

Згідно з п. 20.1.4 ст. 20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 Податкового
кодексу України, контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно до п. 75.1.2. ст. 75 Податкового
кодексу України документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також
отримання валютного та іншого
законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому
обліку і пов'язані з нарахуванням і
сплатою податків та зборів, виконанням
вимог іншого законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
органи державної податкової служби, а
також отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Відповідно до п.77.4 ст. 77 Податкового
кодексу України, про проведення
документальної планової перевірки
керівником контролюючого органу
приймається рішення, яке оформлюється
наказом. Право на проведення
документальної планової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому не пізніше ніж за 10
календарних днів до дня проведення
зазначеної перевірки вручено під
розписку або надіслано рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
копію наказу про проведення
документальної планової перевірки та
письмове повідомлення із зазначенням
дати початку проведення такої
перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.08.11
р. уповноваженій особі підприємця
ОСОБА_6 (довіреність від 26.03.10 р. серії BMP
№592461) вручено під розписку письмове
повідомлення від 03.08.11 р. № 149/17-223 та
копія наказу від 04.08.11 р. №2393 про
проведення планової перевірки із
зазначенням дати такої перевірки -
15.08.2011 року, що не заперечувалось
представниками сторін.

Згідно доповідної записки заступника
начальника управління оподаткування
фізичних осіб ДПІ у м. Херсоні від 15.08.2011
року № 5593/17-211 на ім'я керівника
податкового органу, вбачається, що ДПІ
було отримано заяву ФОП ОСОБА_4 про
втрату документів та постанову
Комсомольського РВ ХМУ УМВС України
від 10.08.2011 року про відмову в порушенні
кримінальної справи, у зв'язку з чим
запропоновано анулювати направлення
на проведення перевірки від 15.08.2011 року
№2194/17-2 та надати строк для поновлення
втрачених документів до 10.11.2011 року.

Згідно пункту 1.15 Методичних
рекомендацій щодо порядку організації
та проведення перевірок платників
податків та внесення змін до наказу ДПА
України від 27.05.2008 р. №355, затверджених
наказом ДПА України від 14.04.2011 р. № 213,
який був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин, передбачено, у
разі якщо під час проведення
документальної перевірки до органу ДПС
за місцем обліку від платника податків
надійшло повідомлення про втрату,
пошкодження або дострокове знищення
документів або документи були вилучені
правоохоронними та іншими органами, у
зв'язку з чим подальше проведення
перевірки неможливе, особами, які
здійснюють перевірку, складається акт
довільної форми. В акті викладаються
причини неможливості продовжувати
перевірку у терміни, зазначені у
направленні та наказі, та робиться
відповідний запис про здійснення
зазначеної перевірки після усунення
причин, які призвели до неможливості
проведення. Цей акт реєструється у
Спеціальному журналі реєстрації актів
у порядку, передбаченому пунктом 1.8
цього розділу. На підставі цього акта
керівником органу ДПС, яким було
призначено перевірку, виноситься наказ
про перенесення термінів проведення
такої перевірки на строк, визначений
відповідно до пункту 44.5 статті 44 та
пункту 85.9 статті 85 розділу II Кодексу,
копія якого вручається платнику
податків (посадовим особам платника
податків або його законним
(уповноваженим) представникам). Новий
наказ на проведення перевірки не
видається та нові направлення на
проведення перевірки не виписуються.

Судом встановлено, що ДПІ наказ про
перенесення термінів проведення такої
перевірки не приймався, проте всупереч
вищевказаним приписам Методичних
рекомендацій, ДПІ був прийнятий новий
наказ від 10.11.2011 року № 2925 про
проведення документальної планової
виїзної перевірки ФОП ОСОБА_4 з 10.11.2011 р.
терміном 10 робочих днів з питань,
визначених пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України за період
з 01.01.2009 р. по 31.12.2010 р. та на підставі
якого було оформлено направлення на
перевірку від 10.11.2011 року № 3121/17-2.

10.11.2011 р. ДПІ був складено акт №
920/17-2/НОМЕР_3 про відмову від підпису у
направленні на перевірку та відмову в
наданні документів для проведення
документальної планової виїзної
перевірки представником ФОП ОСОБА_4 -
гр. ОСОБА_6, а також акт №919/17-2/НОМЕР_3 про
відмову від допуску до перевірки ФОП
ОСОБА_4, в якому зазначено, що станом на
10.11.2011 року документи до ДПІ у м. Херсоні
не надані.

При цьому, згідно службової записки від
ГВПМ ДПІ у м. Херсоні від 13.10.11 р. №3208/26-906
місцезнаходження ФОП ОСОБА_4 не
встановлено, у зв'язку з чим планова
перевірка проведена у приміщенні ДПІ.

Згідно пункту 79.1. ст. 79 цього Кодексу
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом.

Виходячи з аналізу наведених вище
правових норм, сутність такої
перевірки полягає у перевірці
податковим органом лише поданих
платником податків власних документів,
пов'язаних виключно з нарахуванням та
сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний надати посадовим
(службовим) особам органів державної
податкової служби у повному обсязі всі
документи, що належать або пов'язані з
предметом перевірки. Такий обов'язок
виникає у платника податків після
початку перевірки.

11.11.2011 року ДПІ було отримано від ФОП
ОСОБА_4 лист від 10.11.2011 року вих. №11/11,
яким підприємець повідомив
податковий орган про часткове
відновлення первинних документів та
можливість їх надати до перевірки, та
просив повідомити про дату початку
проведення перевірки.

При цьому, згідно доповідної записки
17.11.2011 року начальник управління
оподаткування фізичних осіб Путря О.Д.
повідомив про ненадання ФОП ОСОБА_4 до
перевірки документів та, враховуючи, що
станом на 17.11.2011 року ФОП ОСОБА_4
знаходиться у "4" стані - порушено
провадження у справі про банкрутство,
що унеможливлює призупинення планової
перевірки, просив дозволу на
проведення планової перевірки ФОП
ОСОБА_4

Внаслідок не отримання від ДПІ
відповіді на вказаний лист, ФОП ОСОБА_4
повторно листом від 22.11.2011 року вих.
№11/12, повідомив податковий орган про
відновлення первинних документів та
можливість їх надати до перевірки, а
також просив повідомити про дату
початку проведення документальної
перевірки або ознайомлення з її
результатами, який 22.11.2011 року було
отримано ДПІ у м. Херсоні, про що
свідчить відповідна відмітка.

Отже, податковий органа не зважаючи про
повідомлення позивача про виконання
ним обов'язку щодо поновлення
втрачених документів у 90-дений термін,
провів планову документальну невиїзну
перевірку ФОП ОСОБА_4, про що свідчить
складений 25 листопада 2011 року акт
№4050/17-2/НОМЕР_3, висновком якого є
встановлені порушення податкового
законодавства внаслідок не надання
платником податків на момент
проведення перевірки первинних
документів за наслідками їх поновлення
у зв'язку з втратою.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_4 були
надані до податкового органу
заперечення на вказаний акт перевірки,
які були отримані ДПІ у м. Херсоні 30.11.2011
року, в яких позивач вказує на
протиправність дій ревізора -
інспектора при проведенні перевірки та
складанні акту перевірки, які зокрема
полягають в тому, що протягом терміну
проведення перевірки податковий орган
жодного разу не звернувся до
підприємця з проханням надати первинні
відповідні документи, як того вимагає
п. 85.5 ст. 85 Податкового кодексу, при
тому, що він звертався до ДПІ з
проханням перевірити своєчасно
відновлені ним документи. Крім того,
позивач просив повідомити про дату та
час розгляду заперечень до акту
перевірки.

02 грудня 2011 року ФОП ОСОБА_4 повторно
звернувся до податкового органу з
проханням повідомити про місце і час
проведення розгляду заперечень до акту
перевірки від 25.11.2011 року №450/17-2/НОМЕР_3.

14 грудня 2011 року ДПІ у м. Херсоні було
надано відповідь ФОП ОСОБА_4 на
заперечення до акту перевірки вих.
№26526/10/17-229, згідно якої вказані
заперечення не були розглянуті
податковим органом у зв'язку з їх
підписанням не уповноваженою особою,
а саме ОСОБА_6, оскільки постановою
господарського суду Херсонської
області від 14.11.2011 р. призначено
ліквідатора.

У суді першої інстанції, ліквідатор
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_6 є
уповноваженою особою підприємця
згідно нотаріально посвідченої
довіреності, а ліквідатор банкрута
виконує функції, передбачені Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання йог банкрутом», що не
перешкоджає виконанню функцій
уповноваженої особи ОСОБА_6
представляти його інтереси при
взаємовідносинах з податковим органом.

Крім цього, суд звертає увагу, що
відповідачем в ході розгляду справи не
спростовані докази того, що в акті
перевірки спілкування та листування
між податковим органом та ФОП ОСОБА_4
відбувалось саме через уповноважену
особу ОСОБА_6, зокрема вручення наказу
на перевірку від 04.08.2011 р., складання
акту про відмову уповноваженої особи
ОСОБА_6 отримати від ДПІ направлення на
перевірку від 10.11.2011 р. тощо.

Отже, суд вважає, що відповідач не
обґрунтовано не розглянув
заперечення ФОП ОСОБА_4 на акт
перевірки, чим спричинив прийняття
протиправних податкових
повідомлень-рішень.

Пунктом 85.2 ст. 85 ПК України визначено,
що платник податків зобов'язаний
надати посадовим (службовим) особам
органів державної податкової служби у
повному обсязі всі документи, що
належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

Суд відмічає, що податковим
законодавством передбачено права
платника податків, при використанні
яких є можливість саме під час
проведення перевірки та після
отримання акту перевірки врегулювати
всі спірні питання, у т.ч. висновки
ревізора-інспектора щодо відсутності у
суб'єкта господарювання первинних
документів, шляхом надання податковому
органу відповідних пояснень та їх
документального підтвердження.

Так, статтею 44 ПК України передбачено,
якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення. ( п. 44.6 ст.44 ПК України); якщо
посадова особа контролюючого органу,
яка здійснює перевірку, відмовляється
з будь-яких причин від врахування
документів, наданих платником податків
під час проведення перевірки, платник
податків має право до закінчення
перевірки надіслати листом з
повідомленням про вручення та з описом
вкладеного або надати безпосередньо до
контролюючого органу, який призначив
проведення перевірки, копії таких
документів (засвідчені печаткою
платника податків (за наявності
печатки) та підписом платника податків
- фізичної особи або посадової особи
платника податків - юридичної особи).
Протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
перевірки як відсутні. ( п. 44.7 ст.44 ПК
України).

Також, пунктом 86.7. ст. 86 ПК України
передбачено, у разі незгоди платника
податків з висновками перевірки чи
фактами і даними, викладеними в акті
перевірки, вони мають право подати свої
заперечення до контролюючого органу
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта. Такі заперечення
розглядаються контролюючим органом
протягом п'яти робочих днів, що
настають за днем їх отримання (днем
завершення перевірки, проведеної у
зв'язку з необхідністю з'ясування
обставин, що не були досліджені під час
перевірки та зазначені у зауваженнях),
та платнику податків надсилається
відповідь у порядку, визначеному
статтею 58 цього Кодексу для надсилання
(вручення) податкових
повідомлень-рішень. Платник податку
(його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

Як вибачається з матеріалів справи,
позивач додатком до заперечень надав
податковому органу договір № 28/11 від
28.11.08р. про перевезення вантажів між ФОП
ОСОБА_4 та ТОВ „ТЗК", та первині
документи за один базовий місяць,
зокрема - додаток до договору про
перевезення вантажів між ФОП ОСОБА_4 та
ТОВ „ТЗК", ТТН за грудень 2009 року,
договора - заявки за грудень 2009 року,
акти виконаних робіт ТОВ „ТЗК" за
грудень 2009 року, податкові накладні ТОВ
„ТЗК" за грудень 2009 року, реєстри
перевезень ТОВ „ТЗК" за грудень 2009
року, банківські виписки щодо оплати
ТОВ ТЗК за грудень 2009 року, як доказ їх
наявності та внаслідок великого їх
об'єму не маже зробити копії документів
за всі звітні періоди.

Під час слухання справи у суді першої
інстанції, представник позивача також
вказав, що про підтвердження того, що у
податкового органу частково в
наявності були первинні документи щодо
господарських операцій ФОП ОСОБА_4 за
період перевірки, та про відсутність
яких вказує відповідач в акті
перевірки, свідчать надані до
матеріалів справи листи ФОП ОСОБА_4 з
відповідними відмітками про вручення
податковим органом, а зокрема листи від
01.07.2010 року №12 про надання первинних
документів у кількості 14 аркушів на
запит від 14.06.2010 року №15129/10/17-126, від
27.08.2010 року №17 про надання первинних
документів у кількості 372 аркуша на
запит від 02.06.2010 року №13605/10/26-903, від
22.06.2010 року №10 про надання первинних
документів у кількості 475 аркушів на
запит від 02.06.2010 року №13605/10/26-903, від
26.05.2010 року № 8 про надання первинних
документів у кількості 10 аркушів на
запит від 18.05.2010 року №10735/10/17-126.

Надавши аналіз наведеним вище
документам та керуючись вищеописаними
нормами Податкового кодексу України
щодо порядку проведення
документальних планових перевірок
платників податків, суд приходить до
висновку що, у ДПІ були відсутні
підстави для винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень,
оскільки, по-перше, документи
первинного бухгалтерського обліку
були поновлені позивачем у визначений
законом строк, про що був повідомлений
податковий орган, по друге, копії
поновлених первинних документів за
один звітний період через великий їх
об'єм копії документів були надані
позивачем до заперечень на акт
перевірки, проте ДПІ не були враховані
та не надана їм оцінка.

Крім того, всупереч приписам абз. 2 п.44.6
ст.44 та п. 78.1.5 ст. 78 ПК України
податковим органом не була призначена
і не проведена документальна
позапланова виїзна перевірка з питань,
зазначених в запереченнях на акт
перевірки, оскільки їх об'єктивний
розгляд неможливий без проведення
вказаної перевірки у зв'язку з тим, що
ці питання стосуються безпосередньо
господарської діяльності за період,
який перевірявся, та повинні бути
враховані при остаточних висновках за
результатами перевірки позивача.

Відповідно до ст.ст. 69, 70 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

З огляду на вищевказані приписи КАС
України, суд вважає, що оскільки
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, прийняті ДПІ на
підставі акта, складеного за
результатами перевірки, проведеної
посадовими особами податкового органу
без дотримання вимог закону, тому такий
акт не може братись судом до уваги, як
доказ вчинення позивачем
правопорушення, оскільки цей доказ
одержаний із порушенням закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про
необґрунтованість зменшення позивачу
валових витрат на суму 40848970,94 грн. та
податкового кредиту на суму ПДВ 4394495,00
грн., що призвело до встановлення факту
заниження податку на додану вартість у
сумі 4394495,00 грн. та заниження податку на
доходи фізичних осіб на 4612718,18 грн.

Крім того, оскільки судом встановлено
необґрунтованість визначення
податковим органом в оскаржуваних
податкових повідомленнях - рішеннях
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість та податку на доходи
фізичних осіб за основним платежем,
тому не має підстав і для застосування
до позивача відповідно до ст. 123
Податкового кодексу України штрафних
санкції згідно оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень.

Щодо вимоги позивача про визнання
протиправними дії щодо визнання в акті
перевірки від 25.11.2011 року №4050/17-2/НОМЕР_3
нікчемними правочинів ФОП ОСОБА_4, то
суд зазначає наступне.

Так, за змістом частин першої, другої
статті 17 КАС юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму. Юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Пунктом 8 статті 3 КАС України позивача
визначено як особу, на захист прав,
свобод та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду, а також суб'єкт
владних повноважень, на виконання
повноважень якого подана позовна заява
до адміністративного суду.

Таким чином, до адміністративного суду
вправі звернутися кожна особа, яка
вважає, що її право чи охоронюваний
законом інтерес порушено чи
оспорюється.

При цьому, суд відмічає, що в контексті
вищевказаних норм КАС України,
неодмінною ознакою порушення права
особи є зміна стану суб'єктивних прав
та обов'язків, тобто припинення
можливості чи неможливість реалізації
її законного права таабо виникнення
додаткового обов'язку.

Згідно з пунктом 3 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
22.12.2010 №984, акт - це службовий документ,
який підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби.

Отже, акт перевірки є носієм доказової
інформації, який в подальшому має
використовуватися контролюючим
органом для прийняття рішення щодо
визначення платникові грошових
зобов'язань. Висновки посадових осіб
контролюючого органу, викладені в акті
перевірки, є позицією цих осіб щодо
кваліфікації дій платника податків,
однак самі по собі не впливають на стан
суб'єктивних прав платника та не
створюють для нього будь-яких
додаткових обов'язків.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимога позивача щодо визнати
протиправними дії щодо визнання в акті
перевірки від 25.11.2011 року №4050/17-2/НОМЕР_3
нікчемними правочинів ФОП ОСОБА_4, не
підлягає задоволенню через
відсутність порушення прав, а обраний
позивачем спосіб захисту не відповідає
об'єкту порушеного права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, судове
рішення постановлено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області, - залишити без
задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2013
року по справі № 821/2476/13-а, - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк суддя В.О.
Потапчук суддя М.П. Коваль