Справа № 810/5845/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/5845/13-а Головуючий
у 1-й інстанції: Леонтович А.М.
Суддя-доповідач: Бєлова
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Гром Л.М.

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 КАС
України апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 року у справі за позовом
Приватного підприємства «Спец-Ком» до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання незаконними дій,
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ПП «Спец-Ком» звернулось до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом про визнання незаконними дій
ДПІ у Києво-Святошинському районі під
час документальної позапланової
перевірки ПП «Спец-Ком», визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень ДПІ у
Києво-Святошинському районі форми «Р»
№ від 8 жовтня 2013 року та №
від 8 жовтня 2013 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року позов задоволено частково:
визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення ДПЫ у
Києво-Святошинському від 8 жовтня 2013
року № та №; в задоволені
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Київського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 року та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити, мотивуючи свої вимоги тим,
що судом неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ДПІ у Києво-Святошинському районі на
підставі підпункту 78.1.11 пункту
78.1статті 78 Податкового кодексу
України, наказу від 6 вересня 2013 року
№175 та направлення від 6 вересня 2013 року
№150, на виконання постанови слідчого СВ
ДПІ у Дарниському районі м. Києва
капітана податкової міліції Баранова
М.М від 29 липня 2013 року проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПП «Спец-Ком» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Нікос
«Інтерконсалтинг», ТОВ «МСК «Фьюжен
Голден Престиж», ТОВ «Смолінменеджмент
Ессе», ТОВ «Валдівуд», ТОВ
«Вальтравен», ТОВ «ВД «Престиж Альянс».
Результати перевірки оформленні актом
від 19 вересня 2013 року №138/22-01/31672799 (далі -
акт перевірки)(т.1, а.с. 68-107).

У ході перевірки органом державної
податкової служби також
проаналізовано постанову слідчого СВ
ДПІ у Дарницькому районі м. Києва
капітана податкової міліції Баранова
М.М від 29 липня 2013 року, відповідно до
якої ТОВ «Нікос «Інтерконсалтинг»,
ТОВ «МСК «Фьюжен Голден Престиж», ТОВ
«Смолінменеджмент Ессе», ТОВ
«Валдівуд», ТОВ «Вальтравен», ТОВ «ВД
«Престиж Альянс» надають послуги
живому сектору економіки по
мінімізації податкових зобов'язань та
переведення в готівку грошових коштів,
операції вказаних підприємств не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, яке необхідне для
здійснення такої діяльності.

Враховуючи вищезазначене відповідач
дійшов висновку про порушення ПП
«Спец-Ком» » вимог пункту 1.32 статті 1,
пункту 5.1 статті 5, підпункту 11.2.1 пункту
11.2 статті 11 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
пункту 138.1, пункту 138.2, пункту 138.4
статті 138 Податкового Кодексу України
при формуванні валових витрат та
підпункту 7.2.8 пункту 7.2, підпункту 7.4.1
пункту 7.4, підпункту 7.4.5 пункту 7.4,
підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», пункту 185.1 статті 185, пункту
188.1 статті 188, пункту 198.2, 198.3, 198.6
статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200
Податкового кодексу України при
формуванні податкового кредиту.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем 8 жовтня 2013 року прийняті
податкові повідомлення рішення
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання ПП «Спец-Ком» з податку на
прибуток приватних підприємства у
розмірі 30903,00 грн., у тому числі 26505,00 грн.
за основним платежем та 4398,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(т.5,а.с.65), та №, яким збільшено
суму грошового зобов'язання позивача з
податку на додану вартість у розмірі
27765,00 грн., у тому числі 22612,00 грн. за
основним платежем та 5153,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(т.5,а.с.66).

З матеріалів справи вбачається, що між
ПП «Спец-Ком» та ТОВ «Нікос
«Інтерконсалтинг» було укладено
договір про надання кур'єрських послуг
від 11 жовтня 2013 року №1110/11 (т.1,а.с. 152-155),
від 5 листопада 2010 року №0511/12(т.1, а.с.
156-158), від 2 грудня 2010 року №0212/19(т.1,а.с.
159-161).

Виконання зобов'язань підтверджується:
рахунками-фактури, актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
специфікаціями до акту здачі-прийняття
робіт, податковими накладними.

Між ПП «Спец-Ком» та ТОВ «Вальтрваен»
було укладено договір про надання
кур'єрських послуг від 4 лютого 2011 року
№0402/19(т.2, а.с. 2-5).

Виконання зобов'язань підтверджується:
актом здачі-прийняття робіт (надання
послуг), специфікацією до акту
здачі-прийняття робіт, податковою
накладною.

Між ПП «Спец-Ком» та ТОВ «МСК
«Фьюжен-Голден-Престиж» було укладено
договір про надання кур'єрських послуг
від 1 вересня 2011 року №0109-11(т.2, а.с. 89-94),
від 3 жовтня 2011 року №0310/19 (т.2,а.с. 92-95),
від 1 листопада 2011 року №0111/19 (т.2, а.с.
96-98).

Виконання зобов'язань підтверджується:
рахунками-фактури, актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
специфікаціями до акту здачі-прийняття
робіт, податковими накладними.

Між ПП «Спец-Ком» та ТОВ
«Смолінменеджмент-Ессе» було укладено
договір про надання кур'єрських послуг
від 1 грудня 2011 року №0112/19(т.2, а.с. 116-117),
від 29 лютого 2012 року №2902/15 (т.2,а.с. 120-122),
від 27 квітня 2012 року №2704/12 (т.2, а.с. 123-125),
від 21 травня 2012 року №2105/12 (т.2, а.с. 126-128).

Виконання зобов'язань підтверджується:
рахунками-фактури, актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
специфікаціями до акту здачі-прийняття
робіт, податковими накладними.

Між ПП «Спец-Ком» та ТОВ «Валдівуд»
було укладено договір про надання
кур'єрських послуг від 3 липня 2012 року
№0307/11(т.2, а.с. 241-242), від 1 жовтня 2012 року
№0110/14 (т.2,а.с. 243-244)

Виконання зобов'язань підтверджується:
рахунками-фактури, актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
специфікаціями до акту здачі-прийняття
робіт, податковими накладними.

Основним видом економічної діяльності
ПП «Спец-Ком» є оптова торгівля
фармацевтичними продуктами, оптова
торгівля хімічними продуктами та
неспеціалізована оптова торгівля.
Вказані кур'єрські послуги ПП
«Спец-Ком» замовляло з метою
реалізації продукції господарського
призначення, що отримувались за
відповідними договорами поставки у ТОВ
«Нікос «Інтерконсалтинг», ТОВ «МСК
«Фьюжен Голден Престиж», ТОВ
«Смолінменеджмент Ессе», ТОВ
«Валдівуд», ТОВ «Вальтравен», ТОВ «ВД
«Престиж Альянс» (т.1, а.с. 150-151, т.2 ,а.с. 1,
57, 118, 119, 240).

Надання кур'єрських послуг мало
наслідком реалізацію отриманих у ТОВ
«Нікос «Інтерконсалтинг», ТОВ «МСК
«Фьюжен Голден Престиж», ТОВ
«Смолінменеджмент Ессе», ТОВ
«Валдівуд», ТОВ «Вальтравен», ТОВ «ВД
«Престиж Альянс» товарів на користь
третіх осіб, що підтверджується:
видатковими накладними, податковими
накладними та довіреностями на
отримання товарно-матеріальних
цінностей.(т.3, а.с. 38-248, т.4, а.с. 1-239, т.5,
а.с.1-64).

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги про правомірність
прийняття відповідачем спірних
податкових повідомлень-рішень, з таких
підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов частково виходив з того, що
первинними документами
підтверджується реальність здійснення
операцій з надання послуг,
відповідність дій позивача
господарській меті, а також
достовірність усіх даних, наведених у
документах, які надають право на
податковий кредит, та формування
валових витрат. Позивач не вказав у
чому саме полягали порушення
податкового органу під час здійснення
перевірки ПП «Спец-Ком» та оформлення
її результатів.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до пункту 7.3.1. пункту 7.3
Закону України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а в разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

Пунктом 7.4.1. Закону України «Про
податок на додану вартість»
встановлено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5. пункту 7.4
Закону України «Про податок на додану
вартість» не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до пункту 7.5. 4 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг)

Відповідно до п. 198.1. Податкового
кодексу України (у редакції, чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2. статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Водночас відповідно до п.198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 193.1 ст. 193 цього
Кодексу, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно пункту 198.6. Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пункту 201.11статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені де складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.

У наданих позивачем актах
здачі-прийняття робіт і податкових
накладних зазначено перелік послуг, що
відповідають умовам договору про
надання кур'єрських послуг та видам
господарської діяльності позивача.

За таких обставин є правильними
висновки суду першої інстанції, що
право позивача на отримання
податкового кредиту підтверджене
належними доказами, а тому висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог підпункту 7.2.8 пункту 7.2, підпункту
7.4.1 пункту 7.4, підпункту 7.4.5 пункту 7.4,
підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», пункту 185.1 статті 185, пункту
188.1 статті 188, пункту 198.2, 198.3, 198.6
статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200
Податкового кодексу України
внаслідок завищення від'ємного
значення з податку на додану вартість
на підставі податкових накладних,
виписаних ТОВ «Нікос
«Інтерконсалтинг», ТОВ «МСК «Фьюжен
Голден Престиж», ТОВ «Смолінменеджмент
Ессе», ТОВ «Валдівуд», ТОВ
«Вальтравен», ТОВ «ВД «Престиж Альянс»
не відповідає дійсним обставинам
справи.

Відповідно до пункту 5.1. статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового
кодексу України, витрати які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визначаються на основі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами, ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
даного Кодексу.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що висновки відповідача
про порушення ПП «Спец-Ком» вимог
пункту 1.32 статті 1, пункту 5.1 статті 5,
підпункту 11.2.1 пункту 11.2 статті 11
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», пункту 138.1,
пункту 138.2, пункту 138.4 статті 138
Податкового Кодексу України при
формуванні валових витрат є
безпідставними.

Відповідачем на підтвердження позиції
щодо нікчемності господарських
операцій не надано належних доказів,
які б свідчили про те, що документи,
виписані на виконання договорів, були
сфальсифікованими, як і не надано
доказів притягнення до
відповідальності (в тому числі
кримінальної) відповідних посадових
осіб у зв'язку з занесенням до
звітності даних, що не відповідають
дійсності, не надано рішень суду, що
набрали законної сили, якими вказані
правочини визнані недійсними.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що первинними документами
підтверджується реальність здійснення
операцій з надання кур'єрських послуг,
відповідність дій позивача
господарській меті, а також
достовірність усіх даних, наведених у
документах, які надають право на
податковий кредит, та формування
валових витрат що, в спростовує доводи
відповідача про нікчемність
господарських операцій.

За вказаних обставин суд першої
інстанцій дійшов обґрунтованого
висновку щодо неправомірності
прийняття ДПІ у Києво-Святошинському
районі податкових повідомлень-рішень
форми «Р» № від 8 жовтня 2013 року та
№ від 8 жовтня 2013 року.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
прийнятих ним рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Київського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 14
листопада 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова Судді:Л.М.
Гром, М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.