Справа № 804/13445/13-а
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2013-11-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2013 р. Справа № 804/13445/13-а

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Кальник В.В.,

при секретарі судового засідання
Вербному Д.С.

за участю:

представників позивача
Нікітіної І.Л., Власова Є.С.

представників відповідача
Кульбака С.О., Маркєєвича М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства
«Дніпронафтопродукт» до Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області Державної
екологічної інспекції України про
визнання протиправним та скасування
припису № 4-9040-11-3 від 23.09.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2013 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
звернулось Публічне акціонерне
товариство «Дніпронафтопродукт» із
адміністративним позовом до Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області Державної
екологічної інспекції України, в якому
просить суд: визнати протиправним та
скасувати припис Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області Державної
екологічної інспекції України від
23.09.2013 року № 4-9040-11-3.

В обґрунтування заявлених вимог
зазначено, що відповідачем було
порушено порядок оформлення
результатів перевірки, встановлений
Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10.09.2008 року № 464; припис
складено з порушенням затвердженої
вказаним Наказом, форми; за
результатами проведеної перевірки
відповідачем були зроблені
протиправні висновки щодо
встановлених порушень вимог чинного
законодавства, з урахуванням яких
екологічною інспекцією було винесено
протиправний припис, яким приписується
усунення переліку порушень, виявлених
на Нижньодніпровській нафтобазі ПАТ
«Дніпронафтопродукт» у кількості 29
пунктів. На думку позивача, зазначених
у приписі № 4-9040-11-3 від 23.09.2013 року
порушень Публічне акціонерне
товариство «Дніпронафтопродукт» не
допускало. Більш того, під час
перевірки держінспекторами будь-яких
вимог щодо надання пояснень за фактом
виявлених та зафіксованих в Акті
перевірки порушень Публічному
акціонерному товариству
«Дніпронафтопродукт» не висувалось.
Вказане свідчить про необ'єктивність
та неповноту проведення перевірочного
заходу, в тому числі допущено й
викладення інформації та висновків,
які не підтверджуються документально,
та носять характер припущень, що прямо
заборонено п. 4.12. Порядку організації
та проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства. Отже,
оскаржуваний припис, винесений на
підставі матеріалів перевірки, не
ґрунтується на положеннях чинного
законодавства, прийнятий на підставі
неправомірних висновків відповідача, є
протиправним та підлягає скасуванню.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі та навели обставини
відповідно до позовної заяви та
додаткових письмових пояснень.

Представники відповідача проти позову
заперечували та зазначили, що припис
винесено правомірно, на підставі
встановлених під час перевірки
порушень та з вимогами, зміст та термін
виконання яких відповідає чинному
законодавству України. Суду надані
письмові заперечення на позов.

Заслухавши пояснення представників
сторін, пояснення свідка працівника
ПАТ «Дніпронафтопродукт» - ОСОБА_6,
розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що у період з 27 серпня по
16 вересня 2013 державними інспекторами з
охорони навколишнього природного
середовища Дніпропетровської області
було проведено планову перевірку на
відповідність дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами філією
«Нижньодніпровська нафтобаза»
Публічного акціонерного товариства
«Дніпронафтопродукт» (далі за текстом -
Нижньодніпровська нафтобаза ПАТ
«Дніпронафтопродукт»), що розташована
за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Океанська, 11.

Вказана перевірка була проведена
згідно плану заходів з виконання
покладених на Державну екологічну
інспекцію у Дніпропетровській області
завдань на III квартал 2013 року на
підставі наказу Державної екологічної
інспекції у Дніпропетровській області
№1164-П від 26.07.2013 року, направлення на
проведення позапланової перевірки №
4-7093-11-3 від 26.07.2013 року.

Хід та результати проведеної перевірки
були оформлені відповідачем у
відповідному акті перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних ресурсів
щодо поводження з відходами та
небезпечними хімічними речовинами від
23.09.2013 року за № 4-9040-11-3. З урахуванням
висновків, зроблених в ході проведеної
перевірки, екологічною інспекцією було
винесено оскаржуваний припис від 23.09.2013
за № 4-9040-11-3, що складається з 29 пунктів.

ПАТ «Дніпронафтопродукт» не
погодилось з викладеними в акті
перевірки порушеннями та відповідно до
ч. 6 ст. 7 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності»
подало відповідачу свої письмові
зауваження до акту перевірки від 19.09.2013
року. Проте, відповідач не прийняв їх до
уваги.

Згідно п. 8 ст. 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» припис - це обов'язкова для
виконання у визначені строки письмова
вимога посадової особи органу
державного нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис видається
та підписується посадовою особою
органу державного нагляду (контролю),
яка здійснювала перевірку.

В акті викладені наступні порушення,
допущені ПАТ «Дніпронафтопродукт»:

1) порушення ст.ст. 3, 51 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» - дотримуватись вимог
природоохоронного законодавства
України при здійсненні діяльності
підприємства;

2) порушення ст. 20-2 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», у зв'язку з тим, що до
перевірки не надано результатів
інструментально-лабораторних
вимірювань параметрів викидів СО, СН та
заміри по димності пересувних джерел
викидів на автотранспортні засоби у
кількості 86 шт., що обліковуються на
балансі підприємства; у зв'язку з тим,
що до перевірки не надано проект
питомих балансових норм
водопостачання та водовідведення
Нижньодніпровської нафтобази ПАТ
«Дніпронафтопродукт»; у зв'язку з тим,
що рішення від 29.11.2010 року № 161 «Про
тимчасову заборону (зупинення)
діяльності щодо утворення та
розміщення відходів
Нижньодніпровської нафтобази ПАТ
«Дніпронафтопродукт»; у зв'язку з тим,
що за результатами попередньої
перевірки від 20.08.2012 року - 10.09.2012 року
філії «Нижньодніпровської нафтобази»
ПАТ «Дніпронафтопродукт» для усунення
порушень природоохоронного
законодавства було висунуто 27 пунктів
приписів, з яких станом на час
перевірки не виконано 9 пунктів
приписів (п.п. 2, 12-14, 19-22, 25), виконано
частково 13 пунктів приписів (п.п. 3-9, 15-18,
24, 27), у зв'язку із тим, що підприємством
не надано на розгляд проектну
документацію з реконструкції системи
очистки промзливових стічних вод
Нижньодніпровської нафтобази з
розділом ОВНС, у зв'язку із тим, що під
час перевірки договори щодо передачі
інших видів відходів на розгляд не
надавались та акти виконаних робіт
щодо передачі відходів надано не в
повному обсязі - надати на розгляд
відповідачу в повному обсязі документи
і інформацію, що розглядаються в ході
інспекційної перевірки;

3) порушення ст.ст. 32, 39 Закону України
«Про екологічну експертизу», ст.ст. 3, 29
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища» -
при здійсненні виробничої діяльності
дотримуватись проектних рішень та
висновків державної екологічної
експертизи;

4) порушення ст.ст. 7, 13, 14, 32, 39 Закону
України «Про екологічну експертизу»,
ст.ст. 3, 27, 29, 51 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», у зв'язку із тим, що ПАТ
«Дніпронафтопродукт» не
законсервувало недіючий
нафтопродуктопровід
Лисичанськ-Нижньодніпровськ -
реалізацію проектів по провадженню
нової техніки, технологій, матеріалів,
та по перепрофілюванню, консервації і
ліквідації діючих підприємств, окремих
цехів, виробництв та інших промислових
і господарських об'єктів здійснювати
за наявності проектної документації
погодженої згідно вимог чинного
законодавства;

5) порушення ст. 44 Водного кодексу
України, ст. 35 Закону України «Про
охорону земель», ст. 164 Земельного
кодексу України - розробити та
запровадити достатні заходи по
запобіганню та недопущенню
негативного впливу нафтобази на водні
об'єкти та ґрунти;

6) порушення ст. 44 Водного кодексу
України, ст. 35 Закону України «Про
охорону земель», ст. 164 Земельного
кодексу України, у зв'язку із тим, що на
нафтобазі ділянки зберігання масел,
нафтопродуктів та відпрацьованих
нафтопродуктів, захисних споруд
промзливневих стічних вод не обладнано
твердим непроникливим покриттям -
обладнати твердими непроникним
покриттям ділянки: зберігання масел,
нафтопродуктів та відпрацьованих
нафтопродуктів, очисних споруд
промзливових стічних вод;

7) порушення ст.ст. 10, 11 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря» -
розробити інвентаризацію джерел
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря відповідно
фактичного стану підприємства з
урахуванням всіх джерел утворення
викидів;

8) порушення ст.ст. 10, 11 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря», ст.
3 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
у зв'язку із тим, що викиди забруднюючих
речовин від'ємності газоурівнювальної
системи (біля автоналивної системи),
заточувального та свердлильного
верстату, обладнання ГОУ
(автотранспортний підрозділ),
зварювального обладнання РМЦ, мерника
на дільниці калібровки та повірки
лічильників (згідно інвентаризації 2
клапани від мерника, а фактично 3), що є
джерелами утворення викидів, не
обліковуються в дозволі на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря підприємства - діяльність
підприємства, пов'язану з викидами
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, здійснювати за наявністю
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря;

9) порушення ст. 24 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», ст. 10 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря», ст. 17
Закону України «Про відходи», ст. 44
Водного кодексу України, у зв'язку з
тим, статистична звітність по формі 2-ТП
(повітря) та розрахунки податкових
зобов'язань з екологічного податку за
викиди стаціонарними джерелами
складаються не в повному обсязі, так як
інвентаризація джерел викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря не відповідає фактичному
стану, у зв'язку з тим, що статистична
звітність за формою 2-ТП (водгосп)
заповнюється з порушенням вимог діючої
інструкції, а саме: відсутні данні щодо
якості стічних вод та інформації щодо
очисних споруд (таблиця № 2, 3) -
статистичну звітність складати
відповідно з вимогами чинного
законодавства;

10) порушення ст. 10 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря», ст. 17
Закону України «Про відходи» -
розрахунок податкового зобов'язання з
екологічного податку здійснювати
відповідно з вимогами чинного
законодавства;

11) порушення ст.ст. 44, 105 Водного кодексу
України, ст. 35 Закону України «Про
охорону земель», ст. 164 Земельного
кодексу України, у зв'язку з тим, що не
ведеться контроль за станом
заглиблених накопичувачів та за
впливом на підземні горизонти, так як
на нафтобазі влаштовано 23 заглиблених
вигреба госпфекальних стоків (з них 15
без проекту) і 14 заглиблених вигребів
промзливових стоків (з них 6 без
проекту) - забезпечити здійснення
контролю за можливим негативним
впливом діяльності всіх підрозділів
підприємства, які експлуатують
заглиблені накопичувачі сировини,
промислових стоків чи відходів, на
підземні води та ґрунти;

12) порушення ст. 70 Водного кодексу
України, ст. 3 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» - не припускати скидання
зливових вод з території підприємства
по рельєфу місцевості;

13) порушення ст.ст. 44, 105 Водного кодексу
України, ст. 3 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», у зв'язку із тим, що
підприємством тривалий час не
здійснюються заходи з зачищення
промасленого баласту, що утворюється
на території нафтобази, та враховуючи
те, що зливова поверхня на території
підприємства повністю не спланована, у
зв'язку з чим не вжито заходів щодо
попередження забруднення зливової
поверхні, здійснюється додатковий
вплив на стан ґрунтів та підземних
горизонтів, у зв'язку з тим, що на
території, прилеглій до очисних споруд,
розташовано заглиблені ємності, що
використовуються для тимчасового
зберігання нафтопродуктів вловлених
на очисних спорудах. Крім того, на
прилеглій території розташовано
ємності для зберігання замазученого
піску та два наземних заглиблених
збірника промзливової стічної води.
Територія, на якій встановлені
зазначені ємності (крім ємності для
зберігання замазученого піску), та
прилегла територія необладнана
твердим покриттям, в наявності сліди
розливу нафтопродуктів, заходи щодо
попередження забруднення зливової
поверхні не вжито - не припускати
забруднення зливової поверхні на
території підприємства;

14) порушення ст.ст. 44 Водного кодексу
України, ст. 35 Закону України «Про
охорону земель», ст. 164 Земельного
кодексу України - запровадити заходи із
збирання та очищення зливових вод з
території підприємства в повному
обсязі;

15) порушення ст.ст. 44, 105 Водного кодексу
України, ст. 3 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», у зв'язку з тим, що
підприємством недостатньо проводиться
контроль якості стічних вод, які
потрапляють на очисні споруди та у
наглядових свердловинах, оскільки
контроль здійснюється лише по двом
показникам - забезпечувати виконання
моніторингових спостережень за якістю
підземних вод та лабораторних
досліджень якості стічних вод
підприємства за інгредієнтами в
повному обсязі;

16) порушення ст.ст. 44, 105 Водного кодексу
України - посилити роботи по вилученню
рідких нафтопродуктів з підземних
водоносних горизонтів;

17) порушення ст. 98 Водного кодексу
України - забезпечити в повному обсязі
оснащення пристроями та вимірювальною
апаратурою, що здійснюють облік об'єму
скидання води;

18) порушення ст.ст. 26 - 29, 51 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища», ст.ст. 7, 13, 14
Закону України «Про екологічну
експертизу», ст.ст. 96, 101 Водного кодексу
України - розробити матеріали оцінки
впливу діяльності нафтобази на
навколишнє середовище та погодити їх
згідно вимог чинного законодавства;

19) порушення ст. 26 Закону України «Про
відходи» - провести інвентаризацію
відходів відповідно фактичному стану
підприємства з урахуванням всіх видів
відходів, що утворюються на
підприємстві;

20) порушення ст. 17 Закону України «Про
відходи» - визначити склад і
властивості відходів, та погодити
згідно вимог чинного законодавства
ступінь їх небезпечності для
навколишнього природного середовища
та здоров'я людини;

21) порушення ст. 7 Закону України «Про
відходи» - розробити та погодити згідно
вимог чинного законодавства нормативи
граничних показників утворення
відходів у технологічних процесах та
нормативи питомих показників
утворення відходів;

22) порушення ст.ст. 32, 33 Закону України
«Про відходи», ст.ст. 3, 55 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища», у зв'язку з тим, що станом
на момент перевірки підприємству не
доведено ліміти на наступні види
відходів: відходи лакофарбових
матеріалів, відходи нафтопродуктів та
технологічної рідини, відходи
відпрацьованого абсорбенту, побутові
відходи, шлам очисних споруд зливної
каналізації, відходи пароніту, відходи
офісної та побутової техніки, відходи
офісних меблів, відходи пожежної кошми,
відходи очищень залізничного баласту,
відходи електроізоляційних
матеріалів, господарсько-фікальні
стоки, в матеріалах інвентаризації
відходів розробленої в 2013 році
враховані не всі види відходів, а саме:
мул активний надлишковий
(ставків-випаровувачів) - діяльність,
пов'язану з утворенням та розміщенням
відходів виробництва здійснювати за
наявності дозволу на розміщення
відходів, ліміту на утворення та
розміщення відходів, ліміту на
утворення та розміщення відходів та
дозволу на експлуатацію об'єкта
поводження з небезпечними відходами;

23) порушення ст. 26 Закону України «Про
відходи» - технічні паспорти відходів
розробити та погодити в установленому
порядку;

24) порушення ст. 27 Закону України «Про
відходи» - розробити реєстрові карти
об'єктів утворення та об'єктів
оброблення і утилізації відходів;

25) порушення ст. 17 Закону України «Про
відходи», у зв'язку із тим, що первинний
та поточний облік кількості відходів
та пакувальних матеріалів і тари, які
можуть утворюватись на підприємстві
ведеться не в повному обсязі -
організувати ведення первинного
поточного обліку кількості відходів,
що утворюються на підприємстві за
формою 1-ВТ в повному обсязі;

26) порушення ст. 29 Закону України «Про
відходи», ст. 3 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» - здійснювати моніторинг
місць утворення, зберігання і
видалення відходів;

27) порушення ст.ст. 3, 52 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища», Постанови Кабінету
Міністрів України від 20.06.1995 року № 440, у
зв'язку із тим, що лабораторія
підприємства надає послуги з
лабораторних досліджень проб
нафтопродуктів та стічних вод без
дозволу, передбаченого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.06.1995
року № 440, оскільки використовуються
кислота соляна та калій
двохромовокислий - операції з
отруйними хімічними речовинами
(зберігання, використання,
транспортування) здійснювати за
наявності відповідних дозволів;

28) порушення ст. 9 Закону України «Про
об'єкти підвищеної небезпеки», у
зв'язку із тим, що у 2011 році на
підприємстві згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 11.07.2002
року № 956 проведено повторну
інвентаризацію об'єктів підвищеної
небезпеки по формі ОПН-1, в матеріалах
ідентифікації підприємства не в
повному обсязі обліковано всі
небезпечні відходи та речовини, що
утворюються та зберігаються на
підприємстві, тобто матеріали
ідентифікації не відповідають
фактичному стану підприємства -
провести ідентифікацію об'єкту
підвищеної небезпеки відповідно до
фактичного стану підприємства та
погодити в установленому порядку. Про
результати ідентифікації повідомити
державну екологічну інспекцію;

29) порушення ст. 11 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», ст. 20-2 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» - забезпечити виконання
рішень Головного державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища
Дніпропетровської області від 29.11.2010
року № 161.

Не погодившись із викладеними у
приписі вимогами, позивач звернувся до
суду щодо захисту порушених, на його
думку прав, свобод та інтересів з
приводу порушень, висунутих
відповідачем за результатами
проведеної перевірки та оформлених у
вигляді припису з метою усунень
порушень вимог природоохоронного
законодавства.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд
виходить із наступного.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначені Законом України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону
державний нагляд (контроль) - це
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища.

Згідно ч. 8 ст. 7 вказаного Закону припис
- це обов'язкова для виконання у
визначені строки письмова вимога
посадової особи органу державного
нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис не
передбачає застосування санкцій щодо
суб'єкта господарювання. Припис
видається та підписується посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю), яка здійснювала перевірку.

Аналогічні положення містяться в
Порядку організації та проведення
перевірок суб'єктів господарювання
щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10.09.2008 року № 464,
який визначає процедуру проведення
перевірок з питань здійснення
державного контролю у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та оформлення їх результатів.

Так, згідно пункту 4.22. Порядку
встановлено, що на підставі акта, який
складено за результатами перевірки,
протягом п'яти днів з дня її завершення,
у разі виявлення порушень вимог
природоохоронного законодавства
складається припис про усунення
порушень вимог законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища.

Згідно пункту 4.25. Порядку строк
виконання припису встановлює
державний інспектор залежно від
виявлених порушень природоохоронного
законодавства, але не більше ніж 6
місяців. У разі неможливості виконання
приписів у встановлені в них строки
суб'єкт господарювання, що перевірявся,
може звернутись до органу
Держекоінспекції для їх продовження з
обґрунтуванням та підтверджуючими
документами, оформленими належним
чином.

Згідно пп. 1.4. «Порядку організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства»,
затвердженого наказом Мінприроди від
10.09.08 № 464, акт перевірки - це документ,
який фіксує факт проведення планових,
позапланових перевірок суб'єктів
господарювання і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання.

Суд зазначає, що оскаржуваний припис
Державної екологічної інспекції у
Дніпропетровській області Державної
екологічної інспекції України від
23.09.2013 року за № 1-9040-11-3 за своєю формою
відповідає встановленим вимогам
чинного законодавства та є розпорядчим
документом органу державного нагляду
(контролю), в якому безпосередньо
встановлюються вимоги щодо усунення
порушень діючого законодавства,
виявлених під час перевірки, як про це
зазначено у Законі України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Тому, посилання позивача з приводу
недодержання форми припису, акту
перевірки не приймаються судом до
уваги, оскільки даний факт жодним чином
не впливає на результати проведеної
перевірки.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що припис органу державного
нагляду (контролю) - Державної
екологічної інспекції - виноситься
лише у випадку виявлення під час
перевірки порушень вимог
природоохоронного законодавства та
повинен містити вимогу щодо усунення
цих порушень в термін, що не повинен
перевищувати строк шість місяців.

У п. 1 оскаржуваного припису відповідач
спирається на ст.ст. 3, 51 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища».

У відповідності до положень вказаних
норм Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
визначені основні принципи охорони
навколишнього природного середовища
та екологічні вимоги до розміщення,
проектування, будівництва,
реконструкції, введення в дію та
експлуатації підприємств, споруд та
інших об'єктів.

Однак, такі вимоги носять загальний
характер із запобіжними
рекомендаціями на майбутнє та не
містять чіткого викладення виявлених
порушень ПАТ «Дніпронафтопродукт» тих
чи інших норм природоохоронного
законодавства, стосуються всіх
порушень, викладених у приписі,
зокрема: п.п. 1, 3, 4, 8, 12, 13, 15, 22, 26, 27. Також,
загальний характер п. 1 припису не
дозволяє встановити, які саме
порушення у ньому відповідач намагався
відобразити. Тому, п.1 не є таким, що
відображає фактично допущені
порушення, які необхідно усунути, з
огляду на що відповідний пункт є
протиправним та підлягає скасуванню.

У п. 2 оскаржуваного припису екологічна
інспекція наголошує на порушенні
позивачем - ст. 20-2 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Під час судового засідання представник
відповідача з цього приводу зазначив,
що у період, у який проводилась
перевірка, а саме: з 27.08.2013 року по 16.09.2013
року, ПАТ «Дніпронафтопродукт» було
надано перелік питань, які будуть
розглядатись під час перевірки та
документи, які необхідні для
проведення такої. Проте, за
твердженнями відповідача документи
надані не були. Натомість, за
поясненнями представника позивача -
підприємством надавались всі
необхідні документи на запит
відповідача, що підтверджується
підписом інспектора екологічної
інспекції про отримання. Однак,
останній взяв до уваги не всі
документи. Крім того, заперечення з
усіма документами надавались
інспекції - 19.09.2013 року за вих. № 03-04-33
(отримано відповідачем 19.09.2013 року). Цей
факт у судовому засіданні відповідач
не спростував, але вказав на те, що, коли
від позивача надійшли заперечення з
документами, припис вже було складено
та такий знаходився на підписі у
керівництва.

Так, п. 2 припису містить лише вимогу про
необхідність надання документів у
термін до 01.11.2013 року та не містить
вказівки на виявлені в ході перевірки
порушення вимог природоохоронного
законодавства, як це вимагається
нормою ч. 7, ч. 8 ст. 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності».

Вище зазначалось, що всі витребувані
документи, надавались у обсязі, який
безпосередньо запитувався. Це
підтверджується письмовими реєстрами,
за якими витребувані документи
передавались до перевірки, а саме:
листами за № 71 від 05.09.2013 року, № 73 від
10.09.2013 року, № 74 від 13.10.2013 року та звітом
про виконання припису від 27.09.2013 року №
03-04-35 (отримано відповідачем 27.09.2013
року), які містять їх відповідний
перелік. Копії даних документів є
наявними в матеріалах справи. Також,
факт надання всіх необхідних
документів та не прийняття таких до
уваги інспекцією підтверджується
поясненнями свідка - працівника ПАТ
«Дніпронафтопродукт» ОСОБА_6, який
зазначив про те, що на території бази
перевіряючі знаходились 06.09.2013 року
близько години. Він отримав від них
запит, підготував документи та передав
їх перевіряючим згідно реєстру. Після
проведення перевірки ще три рази
відвозив документи на телефонний
запит. Пакет документів по припису від
17.09.2012 року відвіз в інспекцію, але
відповідального інспектора не було,
тому ОСОБА_6 змушений був відправити
запитувані документи поштою простою
кореспонденцією, бо, як вбачається з
його свідчень не вистачало грошей.
Натомість, вказані документи позивачем
не було прийнято до уваги взагалі, що не
спростовано і представником
відповідача у судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 69, ст. 70
КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Тому, факт не прийняття до уваги
запитуваних документів під час
проведення перевірки, з урахуванням
фактичного надання таких, та
фіксування порушення у приписі з метою
усунення порушень вимог чинного
природоохоронного законодавства, яких
не було, у п. 2, на думку суду, - є
протиправним з боку перевіряючого
органу. Це знайшло своє підтвердження
під час судового розгляду справи та
підтверджується матеріалами справи,
поясненнями сторін, свідка. З огляду на
це, суд приходить до висновку про
необхідність скасування п. 2
оскаржуваного припису.

У п. 3 припису відповідач приписує ПАТ
«Дніпронафтопродукт» терміново та
постійно при здійсненні виробничої
діяльності дотримуватись проектних
рішень та висновків державної
екологічної експертизи. Даний пункт не
вказує, яких саме порушень проектних
рішень та висновків державної
екологічної експертизи допустило
підприємство при здійсненні
виробничої діяльності на об'єкті
Нижньодніпровської нафтобази ПАТ
«Дніпронафтопродукт». Цей факт також
зафіксовано і в акті перевірки. При
цьому, проектні рішення діючого об'єкту
- Нижньодніпровської нафтобази ПАТ
«Дніпронафтопродукт» відповідають
вимогам, викладеним у ВБН В.2.2-58.1-94
«Проектування складів нафти і
нафтопродуктів з тиском насичених
парів не вище 93,3 кПа». Це
підтверджується поясненнями позивача
під час судового засідання та
матеріалами справи.

Крім того, судом були досліджені
відповідні письмові документи та
встановлено, що Державним
підприємством «Центр екологічних
ініціатив» (далі - ДП «Центр
екологічних ініціатив») у 2012 році було
проведено еколого-експертну оцінку
аналітичного опрацювання матеріалів
оцінки впливів на навколишнє
середовище об'єкту нерухомості
(нафтобаза), розташованого за адресою:
49022, м. Дніпропетровськ, вул. Океанська,
11 ПАТ «Дніпронафтопродукт». Відповідно
до вказаної експертної оцінки,
затвердженої директором ДП «Центр
екологічних ініціатив» (розділ 3
заключна частина) діяльність
підприємства на вказаному об'єкті
відповідає вимогам чинного
природоохоронного законодавства та
раціонального використання,
відтворення природних ресурсів та
забезпечення екологічної безпеки.

За поясненнями позивача, посилання
екологічної інспекції на ненадання
висновку державної екологічної
експертизи робочого проекту «Септик
потужністю 9 м3/добу» від АБК1 та їдальні
нафтобази в порушення постанови
Кабінету Міністрів України № 554 від
27.07.1995 року «Про перелік видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку» не
відповідають дійсності, оскільки
септик не може бути віднесений до п. 20
вищезазначеної постанови Кабінету
Міністрів України № 554, адже септик є
локальним очисним устаткуванням, що
застосовується на стадії проектування
та будівництва комплексних систем
локального очищення побутових і
господарських стічних вод; септик як
такий не є закінченою очисною спорудою
та застосовується відповідно до чинних
норм і правил в якості першої ступені
очищення господарсько-фекальних
стоків. Подальше і остаточне очищення
таких стоків підприємство здійснює на
інженерних спорудах Лівобережної
станції аерації, за адресою: вул.
Байкальська, м. Дніпропетровськ.

Також, відповідно до Експертної оцінки
від 08.04.2013 р. № 04-353-13, проведеної філією
Державного підприємства
«Укрдержбудекспертиза» у
Дніпропетровській області, розділ
«Оцінка впливу на навколишнє природне
середовище», у складі робочого проекту
«Об'єкт нерухомості (нафтобаза),
розташований за адресою: 49022, м.
Дніпропетровськ, вул. Океанська, 11 ПАТ
«Дніпронафтопродукт»» у цілому
відповідає ДБН А-2.2-1-2003 та вимогам
«Рекомендацій по складанню матеріалів
ОВНС діючих об'єктів навколишнього
природного середовища України» від
08.02.2005 р. № 753/21-8. Вказані документи
надавались позивачем до перевірки та
залучались в якості додатків до
зауважень на акт перевірки й звіт про
виконання припису. Проте, як вже
зазначалось вище, екологічна інспекція
не прийняла до уваги останні, вважаючи
їх неподаними.

Крім того, за поясненнями позивача, як
було встановлено в судовому засіданні,
постановою Господарського суду
Дніпропетровської області від 04.12.2007
року за № А28/535-07(39/254) позов Державного
управління екології та природних
ресурсів в Дніпропетровській області
до Відкритого акціонерного товариства
«Дніпронафтопродукт»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство
«Дніпронафтопродукт») в особі
Нижньодніпровської нафтобази про
стягнення збитків у сумі 37 343, 78 грн. за
забруднення ґрунтів - було залишено без
задоволення та не встановлено доказів,
що забруднення ґрунтів
нафтопродуктами відбувалось протягом
часу існування Відкритого
акціонерного товариства
«Дніпронафтопродукт». Тобто, даним
рішенням суду встановлена відсутність
вини підприємства у нині існуючій у
підземному горизонті колбі
нафтопродуктів та підтверджений факт
проведення Відкритим акціонерним
товариством «Дніпронафтопродукт» на
території Нижньодніпровської
нафтобази робіт з доочищення підземних
вод від втраченого раніш
нафтопродукту.

З огляду на приписи ст.ст. 69, 70, 72 КАС
України суд приймає вищевикладені
факти в якості належних доказів. Та
враховуючи те, що з припису Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області вбачається,
що пункт 3 припису не містить будь-якого
терміну його виконання, а встановлює
строк - «Постійно», суд приходить до
висновку, що п. 3 спірного припису
екологічної інспекції винесено
протиправно з перевищенням меж наданих
діючим законодавством повноважень.

У п. 4 припису вказується про
необхідність реалізація проектів по
провадженню нової техніки, технологій,
матеріалів, та по перепрофілюванню,
консервації і ліквідації діючих
підприємств, окремих цехів, виробництв
та інших промислових і господарських
об'єктів здійснювати за наявності
проектної документації, погодженої
згідно вимог чинного законодавства.

Вказаний пункт припису було прийнято у
зв'язку з виявленням не здійснення за
результатами перевірки та
відображенням у акті перевірки
порушень щодо консервації
нафтопродуктопровода Лисичанськ -
Нижньодніпровськ. При цьому, за
поясненнями позивача
нафтопродуктопровід не належить ПАТ
«Дніпронафтопродукт» взагалі. Цей факт
підтверджується безпосередньо
Переліком нерухомого майна, яке
передавалось у власність Відкритому
акціонерному товариству
«Дніпронафтопродукт» від 14.03.2001 року №
12/7-916. Даний документ є наявним в
матеріалах справи.

Згідно вказаного Переліку, регіональне
відділення Фонду державного майна
України у Дніпропетровській області
передало (під час приватизації по
вулиці Океанській, 11 у м.
Дніпропетровську (стара назва - тупік
Океанський, 16) перелік об'єктів, в якому
взагалі таке майно як
нафтопродуктопровід Лисичанськ -
Нижньодніпровськ відсутній. Крім
цього, позивач зазначив, що дані,
викладені в цьому пункті про порушення
підприємством постанови Кабінету
Міністрів України від 04.05.1995 року № 10 та
листа Держкомітету нафтової, газової
та нафтопереробної промисловості
України від 23.06.1995 року № 17-1223 про
консервацію нафтопродуктопроводу, ПАТ
«Дніпронафтопродукт» ніколи не
надходили, враховуючи те, що
балансоутримувачем згідно довідки
заступника головного інженера ВАТ
Дніпронафтопродукт» Дракова В.Є. від
09.04.1996 року - було Лисичанське
управління магістральних
нафтопроводів. А хто на сьогодні є
власником нафтопродуктопроводу йому
не відомо. Враховуючи викладене,
проводити консервацію об'єкта, який не
є власністю та не перебуває на балансі
підприємства, ПАТ
«Дніпронафтопродукт» не мало права.

Представник відповідача з цього
приводу в судовому засіданні зазначив,
що візуально ним було встановлено факт
наявності нафтопроводу. Але такі
твердження є неприпустимими, адже
становлять собою форму припущень, а не
безпосереднього викладу порушень, які
повинні фіксуватися в акті перевірки.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, що нормою ст. 335 Цивільного
кодексу України визначено, що
безхазяйною є річ, яка не має власника
або власник якої невідомий. Безхазяйні
нерухомі речі беруться на облік
органом, що здійснює державну
реєстрацію прав на нерухоме майно, за
заявою органу місцевого
самоврядування, на території якого
вони розміщені. Про взяття безхазяйної
нерухомої речі на облік робиться
оголошення у друкованих засобах
масової інформації. Після спливу
одного року з дня взяття на облік
безхазяйної нерухомої речі вона за
заявою органу, уповноваженого
управляти майном відповідної
територіальної громади, може бути
передана за рішенням суду у комунальну
власність. Безхазяйні рухомі речі
можуть набуватися у власність за
набувальною давністю, крім випадків,
встановлених статтями 336, 338, 341 і 343
цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
помилковими твердження відповідача
щодо доведеності наявності допущених
порушень природоохоронного
законодавства, тому п. 4 припису - є
протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно спірного п. 5 оскаржуваного
припису ПАТ «Дніпронафтопродукт»
повинно розробити та запровадити
достатні заходи по запобіганню та
недопущенню впливу нафтобази на водні
об'єкти та ґрунти. План заходів надати
на розгляд до Держекоінспекції строком
до 01.02.2014 року.

За поясненнями позивача, вказаний
пункт припису ПАТ
«Дніпронафтопродукт» виконало ще у 2012
році за фактом виконання припису від
17.09.2012 року № 4-8245-11-3.

У листопаді 2012 року План заходів вже
було надано до екологічної інспекції,
що підтверджується листом № 15/2611-01 від
26.11.2012 року, копія якого є наявною в
матеріалах справи. Проте, відповідач не
врахував даного факту та знову вказав
цей захід у п. 5 припису від 23.09.2013 року.
Хоча припис від 17.09.2012 року за № 4-8245-11-3
попередньої перевірки ПАТ
«Дніпронафтопродукт» виконало та
надало відповідачу звіт про його
виконання для затвердження, що також
підтверджується матеріалами справи.
Однак, останній у судовому засіданні
пояснив, що ніякого плану не отримував,
що не знайшло свого підтвердження під
час судового розгляду справи та
спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 6 оскаржуваного
припису ПАТ «Дніпронафтопродукт»
повинно обладнати твердим
непроникливим покриттям ділянки:
зберігання масел, нафтопродуктів та
відпрацьованих нафтопродуктів,
очисних споруд промзливових стічних
вод.

Як встановлено в судовому засіданні ,
територія нафтобази обладнана твердим
непроникливим покриттям у повній
відповідності з вимогами ВБН В.2.2.-58.1-94
(Проектування складів нафти і
нафтопродуктів з тиском насичених
парів не вище 93, 3 кПа).

Так, розділами 10 та 19 ВБН В.2.2.-58.1-94
визначено, що нафтобази повинні мати
відповідні тверді покриття ділянки для
наливу масел, авто та залізничні
естакади. Під час судового засідання
знайшли своє підтвердження факти щодо
наявності на цих ділянках, відповідно
до вказаних будівельних норм на
території Нижньодніпровської
нафтобази необхідних твердих
непроникливих покриттів, що
унеможливлює забруднення верхніх
шарів ґрунту на промисловій території
нафтобази. А також те, що
Нижньодніпровська нафтобаза обладнана
відповідними твердими непроникними
покриттями у відповідності з вказаним
вище ВБН. Тому, порушення зазначеного
нормативу на території нафтобази не
допускалося та, враховуючи, що вказані
вище будівельні норми діють на
сьогодні, останні, в тому числі й
відповідають існуючим екологічним
стандартам безпеки.

За твердженнями позивача, фактів
виявлення забруднення території ні під
час планового заходу, проведеного у 2013
році, ні під час попередніх планових
заходів виявлено не було. Це також
вбачається і з матеріалів справи.

Крім того, вказані в приписі норми
природоохоронного законодавства, а
саме ні ст. 44 Водного кодексу України,
ні ст. 35 Закону України «Про охорону
земель», ні ст. 164 Земельного кодексу
України не встановлюють обов'язку щодо
обладнання твердим непроникним
покриттям ділянок, зазначених в п. 6
припису. Вказані норми встановлюють
заборону ведення діяльності, що
спричиняє забруднення земель та водних
ресурсів.

Натомість, як було встановлено в
судовому засіданні, факту забруднення
останніх під час перевірки не виявлено,
у зв'язку з чим, п. 6 припису є
протиправним та підлягає скасуванню.

У п. 7 оскаржуваного припису відповідач
зазначив про те, що підприємство
повинно розробити інвентаризацію
джерел викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря відповідно до
фактичного стану підприємства з
урахуванням всіх джерел викидів.

При цьому, до перевірки було надано
Звіт про проведення інвентаризації
викидів забруднюючих речовин в
атмосферу від джерел ВАТ
«Дніпронафтопродукт»
Нижньодніпровська нафтобаза,
розроблений ПП «Екопроект-КМ» у 2006
році. Вказаний звіт визнано дійсним
Держуправлінням охорони навколишнього
природного середовища в
Дніпропетровській області відносно
Нижньодніпровської нафтобази ПАТ
«Дніпронафтопродукт» листом від 06.06.2011
року за № 4-2139-10-1. Вказаний звіт в повній
мірі відповідає наявним на
підприємстві джерелам викидів.

Так, у даному звіті вказується, що під №
16 таблиці 2.1. аркуш 1 додатку до Звіту
про проведення інвентаризації викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від джерел ВАТ
«Дніпронафтопродукт»
Нижньодніпровська нафтобаза,
вказується як джерело викиду свічка
СНДК-50 установки компремірування
викидів від РВС 19, 20, 21, 22, 16А, 8А, 71, 110, 111,
112, 113, 81, 82, 4а, 72. Вказана установка
компремірування, відповідно до
технічної документації на
газоурівнювальну систему на
Нижньодніпровській нафтобазі й є
безпосередньо тією ємністю, яка збирає
викиди нафтопродуктів з усіх
резервуарів, в яких зберігається
нафтопродукт та не поділяється на
окремі об'єкти в інвентаризації джерел
викидів, а є одним стаціонарним
джерелом викидів забруднюючих речовин
в атмосферне повітря; під № 63 та 65
таблиці 2.1. аркуш 4 додатку до Звіту про
проведення інвентаризації викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від джерел ВАТ
«Дніпронафтопродукт»
Ніжньодніпровська нафтобаза,
вказуються зварювальні пости
ремонтно-механічного цеху Агрегат
(РМЦ); під № 73 таблиці 2.1. аркуш 5 додатку
до Звіту про проведення інвентаризації
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря від джерел ВАТ
«Дніпронафтопродукт»
Ніжньодніпровська нафтобаза
вказується дихальний клапан на мірнику
(дільниця калібрування та повірки
лічильників) у кількості - 2 шт. Згідно
технічної документації на мірник
передбачається наявність лише 2-х
клапанів на 1 мірник. Технічно
наявність на мірнику 3-х клапанів не
передбачено. Мірник є пересувним
джерелом викидів, який не може
включатись у дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами.
Джерела викидів: свердловий верстат 2
М112 (приміщення котельні),
заточувальний верстат DSK 201 (приміщення
котельні); заточувальний верстат ПМА
3212ПУ36 (АТЦ) - виведені із експлуатації
на підставі рішення технічної комісії
у березні 2011 року як обладнання, що
відпрацювало свій робочий ресурс.
Також за поясненнями позивача вказане
обладнання у березні 2011 року було
повернуто власнику ТОВ «Рубенор» з
оренди, що підтверджується
відповідними актами. Дані акти виводу
із експлуатації перелічених верстатів
надавались до перевірки та
пояснювалось, що ці джерела не
використовуються оскільки є
неробочими, не працюють та не
перебувають наразі у користуванні
позивача. Тому, таке обладнання не може
бути джерелом забруднення. Ці факти
знайшли своє підтвердження під час
судового розгляду справи у зв'язку з
чим, суд приходить до висновку, що
підприємство не допускало порушень,
викладених в п. 7 оскаржуваного припису,
з огляду на що він також підлягає
скасуванню.

Пунктом 8 оскаржуваного припису
вказується про необхідність
здійснювати діяльність підприємства,
пов'язану з викидами забруднюючих
речовин в атмосферне повітря, за
наявності дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря а пунктом 9 припису вказується
про необхідність статистичну
звітність складати відповідно з
вимогами чинного законодавства.

Зазначені пункти припису прийнято з
урахуванням порушення ст.ст. 10, 11 Закону
України «Про охорону атмосферного
повітря», у зв'язку з тим, що викиди
забруднюючих речовин від ємності
газоурівнювальної системи (біля
автоналивної системи), заточувального
та свердлильного верстату, обладнання
ГОУ (автотранспортний підрозділ),
зварювального обладнання РМЦ, мерника
на дільниці калібровки та повірки
лічильників (згідно інвентаризації 2
клапани від мірника, а фактично 3, що є
джерелами утворення викидів не
обліковуються в дозволі на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря підприємства, так як їх немає в
інвентаризації джерел викидів.

Як було встановлено в судовому
зсіданні, вказані факти не
відповідають дійсності, оскільки серед
переліку зазначеного обладнання,
заточувальний та свердлильний
верстати (приміщення котельної) та
заточувальний верстат, обладнаний ГОУ
(автотранспортний підрозділ) виведені
з експлуатації на підставі рішень
технічної комісії ще у березні 2011 року.
Відповідні копії актів надавались до
перевірки та вдруге надавались до
зауважень на акт перевірки та
містяться в матеріалах справи. Однак,
відповідач вважав їх не поданими,
враховуючи не прийняття запитуваних
документів.

Ємність газоурівлювальної системи
(біля автоналивної системи) є складовою
частиною загальної газоурівнювадьної
системи нафтобази, що обв'язує
резервуарні ємності зберігання
нафтопродукту, залізнодорожну
естакаду, станцію автоматичного наливу
світлих нафтопродуктів. В
інвентаризації викидів ГЗС зазначена
за номером 16. Дільниця калібрування та
повірки лічильників обліковується в
інвентаризації викидів за номером 73 (2
дихальних клапани на мірнику).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що вказаного
порушення підприємство не допускало.
Це безпосередньо підтверджується
наявними документами у справі, в тому
числі - Дозволом № -1057 на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
терміном дії 5 років з 23.06.2011 по 23.06.2016
року, який надавався і до перевірки.
Тому, суд вважає, що п. 8 припису є
протиправним та підлягає скасуванню.

У зв'язку з цим суд приходить до
висновку, що статистична звітність
складається в повній відповідності з
вимогами чинного законодавства, а
порушення, вказане у п. 9 оскаржуваного
припису місця не мало.

У п. 10 припису вказується, що
підприємство повинно проводити
розрахунок податкового зобов'язання з
екологічного податку в повному обсязі,
відповідно з вимогами чинного
законодавства. Однак, відповідачем не
було детально вивчено документів, які
надавались до перевірки стосовно
виведення з експлуатації
заточувального та свердлильного
верстату (приміщення котельної) та
заточувального верстату, обладнаного
ГОУ (автотранспортний підрозділ), та
того, що в інвентаризації викидів ГЗС
зазначена за номером 16, а дільниця
калібрування та повірки лічильників
обліковується в інвентаризації
викидів за номером 73 (2 дихальних
клапани на мірнику). У зв'язку із цим
екологічна інспекція прийшла до хибних
висновків щодо фактичного стану
вказаного обладнання, а саме: джерела
не демонтовані, тому не виведені з
експлуатації та екологічний податок
слід нараховувати у повному обсязі. Це
ж саме представник відповідача
зазначив під час судового засідання.
Суд, враховуючи, що відповідач не
дослідив належним чином надану
документацію, вважаючи її неподаною,
його хибні висновки і призвели до
викладення не існуючого порушення у п.
10 припису. Тому, податкові зобов'язання
з екологічного податку виконуються
позивачем в повному обсязі та
відповідно до вимог чинного
законодавства, зокрема згідно ст. 249
Податкового кодексу України.

У п. 12 ПАТ «Дніпронафтопродукт»
приписано не припускати скидання
стічних вод підприємства по рельєфу
місцевості. Проте, відповідач не
зазначив, які саме стічні води має на
увазі відповідач, враховуючи те, що
відповідно до ВБН В.2.2.-58.1-94 нафтобаза
обладнана промзливовими стоками, в які
усі опади безпосередньо збираються та
направляються в резервуари
відстійники. Ливневі стоки не
потрапляють до госпфекальної
каналізації, а централізовано
надходять до резервуарів відстійників
для проведення відповідного
доочищення. Зобов'язання щодо
будівництва централізованої стічної
каналізації опадів на промисловій
площадці є таким, що порушує вимоги ВБН
В.2.2.- 58.1-94 оскільки останній встановлює,
що така каналізація не потрібна в
районах, де річна норма опадів не
перевищує 600 мм. А місто
Дніпропетровськ знаходиться в зоні
річної норми опадів, що не перевищу
вказаний показник. Крім цього,
підприємством розроблено проектну
документацію системи доочищення
промзливових стоків згідно діючих
нормативів, які встановлюються для
нового будівництва нафтобаз. Таким
чином, суд приходить до висновку, що
підприємство належним чином виконує
свої зобов'язання щодо проведення усіх
необхідних заходів щодо вдосконалення
існуючої системи збору та доочищення
стічних вод окрім тих, що фактично
існують відповідно до будівельних
норм. За твердженнями відповідача
даний припис носить запобіжний
характер, крім того, ПАТ
«Дніпронафтопродукт» схем зливу не
надало. Останні посилання позивач
спростував, зазначивши, що
працівниками екологічної інспекції
такі не затребувалися під час
перевірки, що в свою чергу находить
своє підтвердження матеріалами справи.
У зв'язку з чим, суд приходить до
висновку, що п. 12 припису є
безпідставним, незаконним та підлягає
скасуванню.

Пунктом 13 припису відповідач
зобов'язує ПАТ «Дніпронафтопродукт» не
допускати забруднення зливової
поверхні на території підприємства.
При цьому, фактів забруднення під час
перевірки не виявлено та не
зафіксовано жодним чином. На що
відповідач під час судового засідання
вказав, що на території біля очисних
споруд на залізничних коліях ним були
виявлені сліди забруднення. Хоча дані
твердження відповідач ніяким чином не
підтверджує, зокрема, в акті перевірки.
З огляду на вказане, п. 13 припису
підлягає скасуванню як
необґрунтований та не підтверджений
жодним документом з боку відповідача.

У п. 14 припису позивачу приписано
запровадити заходи із збирання та
очищення зливових вод з території
підприємства в повному обсязі.
Вказаний пункт не визначає факту
конкретного порушення приписів
діючого природоохоронного
законодавства, яке підприємство
повинно усунути, а носить загальний
характер, що суперечить приписам ч. 7, ч.
8 ст. 7 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності».
Позивач надав на запит та додатком до
зауважень на акт перевірки, зокрема,
ОВНС. Цей факт також підтвердив
відповідач у судовому засіданні.
Натомість за посиланнями інспекції
даний пункт припису носить
попереджувальний характер. З огляду на
що, п. 14 припису є протиправним та
підлягає скасуванню.

Щодо п. 16, яким встановлено обов'язок
посилення роботи по вилученню рідких
нафтопродуктів з підземних водоносних
горизонтів, то суд зазначає таке. За
поясненнями позивача роботи по
вилученню рідких нафтопродуктів з
підземних водоносних горизонтів -
ведуться планомірно з 2000 року на
підставі укладених договорів.
Відповідно до звіту ТОВ ПГ «Енергобуд»
колба нафтопродуктів в результаті
проведення робіт з відкачки знижена до
мінімуму, за 2011 рік вилучено 1,28 т раніше
втрачених нафтопродуктів, істотно
скоротилася потужність забруднювача
по спостережувальним свердловинам,
відмічається зниження до мінімуму шару
нафтопродуктів по св. № 7 за зовнішньою
стіною ПФЗ. У 2012 році не було відкачано
нафтопродукту взагалі оскільки рівень
останнього вже знаходиться на межі, не
доступній для відкачування існуючими
технічними методами. Вказані документи
надавались під час перевірки, хоча
відповідач посилається на зворотне. Це
ж саме підтверджується матеріалами
справи та встановленим фактом
неприйняття до уваги наданих
документів, передчасного висунення
відповідного припису. З цього приводу
суд погоджується з твердженнями
позивача щодо незаконності вимог про
посилення відповідних заходів, які
самостійно ведуться підприємством. З
урахуванням викладеного, суд приходить
до висновку про протиправність п. 16
спірного припису.

Пункт 17 припису вказує на необхідність
забезпечення в повному обсязі
оснащення пристроями та вимірювальною
апаратурою, що здійснюють облік об'єму
скидання води. Як вбачається з
матеріалів справ, вказаний пункт є
безпідставним, оскільки ПАТ
«Дніпронафтопродукт» не здійснює
скидання стічних вод в поверхневі
водні об'єкти. Господарсько-фекальні
стоки вивозяться асенізаторами на
Лівобережну станцію аерації
відповідно до встановленого
середньомісячного обсягу послуг в
розмірі 600 м3 за договором з КП
«Дніпроводоканал» № 9 від 27.03.2013 року.
При цьому, відповідач посилався на
порушення ПАТ «Дніпронафтопродукт» п. 7
ст. 44 Водного кодексу України, яким
визначено, що водокористувачі
зобов'язані здійснювати облік забору
та використання вод, вести контроль за
якістю і кількістю скинутих у водні
об'єкти зворотних вод і забруднюючих
речовин та за якістю води водних
об'єктів у контрольних створах, а також
подавати відповідним органам звіти в
порядку, визначеному цим Кодексом та
іншими законодавчими актами.

При цьому, зобов'язання щодо оснащення
пристроями та вимірювальною
апаратурою, що здійснюють облік об'єму
скидання води відповідно до пунктів 1
та 6 ч. 1 ст. 98 Водного кодексу України
стосується тільки тих підприємств, які
безпосередньо вводяться в
експлуатацію після будівництва та
реконструкції та при експлуатації
свердловин на воду.

Нафтобаза ПАТ «Дніпронафтопродукт, на
якій було проведено перевірки не
вводиться в експлуатацію та не
експлуатує свердловини на воду.
Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що вказаний пункт припису
також прийнято з порушенням вимог
діючого законодавства, що
безпосередньо встановлює такі та
підлягає скасуванню.

У п. 18 припису ПАТ «Дніпронафтопродукт»
зобов'язано розробити матеріали оцінки
впливу діяльності нафтобази на
навколишнє середовище та погодити їх
згідно вимог чинного законодавства.
При цьому, як було встановлено під час
судового розгляду, вказане вже
виконано ПАТ «Дніпронафтопродукт». В
підтвердження виконання вказаних
вимог ПАТ «Дніпронафтопродукт» надало
до перевірки копії узгодженого проекту
ОВНС Нижньодніпровської нафтобази -
експертна оцінка філії ДП
«Укрдержбудекспертиза» у
Дніпропетровській області (лист №
04-353-13 від 08.04.2013 року), та висновок
еколого-експертної оцінки
аналітичного опрацювання матеріалів
ОВНС ДП «Центр екологічних ініціатив»
при Мінприроди України (2012 рік). Як було
з'ясовано в судовому засіданні, вказані
документи під час перевірки були
наявні на підприємстві та надавались
як до перевірки, так і до зауважень на
акт перевірки, хоча під час судового
засідання відповідач стверджував
зворотне. Тому, даний пункт припису є
незаконним та безпідставним, оскільки
зафіксоване у ньому порушення
підприємством не допускалось.

За п. 24 припису інспекція зобов'язує ПАТ
«Дніпронафтопродукт» розробити
реєстрові карти об'єктів утворення та
об'єктів оброблення і утилізації
відходів. При цьому, як було
встановлено під час судового
засідання, на Нижньодніпровській
нафтобазі ПАТ «Дніпронафтопродукт»
вже розроблені та затверджені в
Держуправлінні екології та природних
ресурсів в Дніпропетровській
реєстрові карти об'єктів утворення,
оброблення та утилізації відходів
(30.04.2004 року).

Відповідач посилається на норму ст. 27
Закону України «Про відходи», якою
визначено ведення реєстру об'єктів
утворення, оброблення та утилізації
відходів. Так, з метою забезпечення
збирання, оброблення, збереження та
аналізу інформації про об'єкти
утворення, оброблення та утилізації
відходів ведеться їх реєстр, в якому
визначаються номенклатура, обсяги
утворення, кількісні та якісні
характеристики відходів, інформація
про поводження з ними та заходи щодо
зменшення обсягів утворення відходів і
рівня їх небезпеки.

Реєстр об'єктів утворення, оброблення
та утилізації відходів ведеться на
підставі звітних даних виробників
відходів, відомостей уповноважених
органів виконавчої влади у сфері
поводження з відходами.

За поясненнями позивача, оскільки з
моменту реєстрації змін у діяльності
нафтобази не відбувалося, реєстрові
карти не проходили процедуру щорічної
перереєстрації. Також дані карти були
надані відповідачу як під час
перевірки, так і додатками до зауважень
на акт перевірки. Однак, представником
екологічної інспекції заперечувався
даний факт під час судового засідання.
Не зважаючи на це, суд приходить до
висновку, що відповідач протиправно
поставив даний пункт припису в якості
порушення вимог чинного законодавства,
яким зобов'язує позивача розробити
реєстрові карти об'єктів утворення та
об'єктів оброблення і утилізації
відходів, які на підприємстві вже
існують та затверджені в установленому
законом порядку. Це підтверджується
поясненнями сторін та матеріалами
справи. З урахуванням цього, вказаний
пункт є протиправним та підлягає
скасуванню.

Що стосується п. 26 припису, то суд
зазначає, що таким ПАТ
«Дніпронафтопродукт» зобов'язано
здійснювати моніторинг місць
утворення, зберігання і видалення
відходів. Зобов'язання щодо ведення
моніторингу на підприємстві
встановлюється ст. 29 Закону України
«Про відходи».

Згідно норми вказаної статті закону
визначено, що з метою визначення та
прогнозування впливу відходів на
навколишнє природне середовище,
своєчасного виявлення негативних
наслідків, їх відвернення та подолання
виробники відходів, їх власники, а
також центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері охорони навколишнього
природного середовища, обласні,
Київська та Севастопольська міські
державні адміністрації, а на території
Автономної Республіки Крим - орган
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
здійснюють моніторинг місць утворення,
зберігання і видалення відходів.

Моніторинг місць утворення, зберігання
і видалення відходів є складовою
єдиної системи державного моніторингу
навколишнього природного середовища.

Відповідно до встановлених правил
такий моніторинг ведеться шляхом
проведення лабораторного контролю
повітря в місцях тимчасового
зберігання відходів відповідно до ст. 10
Закону України «Про метрологію та
метрологічну діяльність» та отримання
відповідних висновків (актів) як це
передбачено ДСанПіН 2.2.7.029-99.
Лабораторією Нижньодніпровської
нафтобази здійснено аналіз повітря на
предмет визначення концентрації
вуглеводнів граничних в місцях
тимчасового зберігання відходів.
Також, відповідно до проведеного
санітарно-епідеміологічного
обстеження підприємства (акт за формою
№ 315/о) встановлено відповідність місць
утворення та зберігання відходів
вимогам діючого законодавства з цього
питання. Вказані документи надавались
перевіряючим під час проведення
перевірки, хоча такі як вже
встановлювалось, не були прийняті
перевіряючими до уваги. В ході слухання
справи з'ясувалось, що ПАТ
«Дніпронафтопродукт» проводить
моніторинг місць утворення, зберігання
і видалення відходів та
підтверджується відповідною
документацією, яка також є наявною в
матеріалах справи. З огляду на наведене
даний пункт припису є протиправним та
підлягає скасуванню.

Щодо пунктів спірного припису за №№ 11,
15, 19 - 23 включно, 25, 27 - 29 включно, то суд
вважає за необхідне зазначити, що такі
є винесеними правомірно та скасуванню
не підлягають, адже їх висунення
відповідає чинному законодавству та це
знайшло своє підтвердження під час
судового розгляду справи, з огляду на
наступне.

Щодо п. 11 припису Державної екологічної
інспекції у Дніпропетровській області
Державної екологічної інспекції
України від 23.09.13 № 4-9040-11-3, то такий
встановлює позивачу обов'язок щодо
забезпечення здійснення контролю за
можливим негативним впливом
діяльності всіх підрозділів
підприємства, які експлуатують
заглиблені накопичувачі сировини,
промислових стоків чи відходів, на
підземні води та ґрунти, під час
судового засідання було встановлено
наступне.

Об'єкти підприємства обладнані
місцевими системами збору стоків в
збірники. За даними підприємства
станом на 2013 рік на території ПАТ
«Дніпронафтопродукт» влаштовано 23
заглиблених вигреба госпфекальних
стоків (з них 15 без проекту) і 14
заглиблених вигребів промзливових
стоків (з них 6 без проекту). Контроль за
станом заглиблених накопичувачів та за
впливом на підземні горизонти
підприємством не здійснюється, що є
порушенням вимог ст.ст. 44, 105 Водного
кодексу України, ст. 35 Закону України
«Про охорону земель», ст. 164 Земельного
кодексу України.

У 1992 році, у зв'язку з відсутністю
необхідних потужностей для системи
водозниження на трансформаторних
підстанціях, очисних спорудах і
зупинкою централізованого
фінансування роботи були припинені,
проектування і будівництво були
виконані без гідрогеологічного
обґрунтування, що привело до
вторинного підтоплення
проммайданчика, а також не виключає
фільтрацію в обхід завіси. Так, за
даними лабораторного контролю
лабораторії нафтобази станом на 2011-2012
роки по спостережувальним
свердловинам, розташованим як до
завіси так і після неї в бік
о.Старічного (басейн р. Дніпро)
фіксуються показники вмісту
нафтопродуктів в розмірі: до завіси - до
6,139 мг/л; після завіси - до 1,8 мг/л. Таким
чином, до теперішнього часу забруднені
ґрунтові води залишаються в районі
території нафтобази, в наявності факти
фільтрації забруднених
нафтопродуктами підземних горизонтів
в бік о.Старічного (басейн р. Дніпро), що
свідчить про негативний вплив
нафтобази на стан вод, заходи з охорони
вод на підприємстві здійснюються не
достатньо, що є порушенням вимог
ст.ст.44,101,105 Водного кодексу України.

А у відповідності до положень ст.ст. 44,
105 Водного кодексу України
водокористувачі зобов'язані
використовувати ефективні сучасні
технічні засоби і технології для
утримання своєї території в належному
стані, а також здійснювати заходи щодо
запобігання забрудненню водних
об'єктів стічними (дощовими, сніговими)
водами, що відводяться з неї, вести
контроль за якістю і кількістю
скинутих у водні об'єкти зворотних вод
і забруднюючих речовин.

Підприємства, установи і організації,
діяльність яких може негативно
впливати на стан підземних вод,
особливо ті, які експлуатують
накопичувачі промислових, побутових і
сільськогосподарських стоків чи
відходів, повинні здійснювати заходи
щодо попередження забруднення
підземних вод, а також обладнувати
локальні мережі спостережувальних
свердловин для контролю за якісним
станом цих вод.

Згідно ст. 101 Водного кодексу України
власники засобів водного транспорту,
трубопроводів, плавучих та інших
споруд на водних об'єктах, а також інші
юридичні та фізичні особи зобов'язані
забезпечувати охорону вод від
забруднення і засмічення внаслідок
втрат мастила, пального, хімічних,
нафтових та інших забруднюючих
речовин.

Отже, суд не приймає до уваги посилання
позивача на висновки за результатами
повного експертного обстеження усіх
накопичувальних резервуарів,
розташованих на території нафтобази.

У п. 15 припису Державною екологічною
інспекцією у Дніпропетровській
області Державної екологічної
інспекції України приписано позивачу
забезпечувати виконання
моніторингових спостережень за якістю
підземних вод та лабораторних
досліджень якості стічних вод
підприємства за інгредієнтами в
повному обсязі.

В ході перевірки було встановлено, що
об'єкти підприємства обладнані
місцевими системами збору стоків в
збірники. За даними підприємства
станом на 2013 рік на території
підприємства влаштовано 23 заглиблених
вигреба госпфекальних стоків (з них 15
без проекту) і 14 заглиблених вигребів
промзливових стоків (з них 6 без
проекту). Контроль за станом
заглиблених накопичувачів та за
впливом на підземні горизонти
підприємством не здійснюється, що є
порушенням вимог ст.ст. 44, 105 Водного
кодексу України, ст. 35 Закону України
«Про охорону земель», ст. 164 Земельного
кодексу України. Підприємством
тривалий час не вирішуються питання
щодо підключення госппобутових
стічних вод до мереж центральної
міської каналізації (на міські очисні
споруди), а також не вирішуються
питання водозниження, очистки
ґрунтових, зливових і стічних вод до
нормативних показників, та відведення
їх з території підприємства. Робочий
проект «Септик потужністю 9 куб.м./добу»
від АБК 1 та столової бази, розроблений
ТОВ «ІТЦ «Технострім» на замовлення
ТОВ «Рубеном» з висновком державної
екологічної експертизи на розгляд не
надано, згідно постанови Кабенту
Міністрів України від 27.07.1995 року за №
554 даний об'єкт відноситься до видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку.
Промзливові стоки із збірників
вивозяться асенізаційними машинами на
очисні споруди зливових стоків.

Очисні споруди складаються з двох
резервуарів-відстійників (сталеві
резервуари ємністю 100 м3 и 400 м3), в які
поступають стічні води через
піскоуловлювач (сталевий резервуар
ємністю 25 м3). Після відстою в
піскоуловлювачі стічні води
перекачуються за допомогою насосу СМ-100
в резервуари-відстійники № 33-400 м3 або №
34-1000 м3 для подальшого відстою на період
не менш 2-х діб, що забезпечує зменшення
вмісту нафтопродуктів в стічних водах
з 300-400 мг/л до 10-50 мг/л. Якщо відстій може
бути продовжений до 4-5 діб вміст
нафтопродуктів може бути доведений до
3-5 мг/л, після відстоювання стічні вод
подаються в ставок-випарювач.

Установка ВЛ-3 потужністю 3 л/сек.
(позитивний висновок державної
екологічної експертизи від 28.08.2001 року
№ 92), що передбачала очищення стічних
вод до вмісту нафтопродуктів 0,05 мг/л не
введена в експлуатацію і не працює.

Підприємством у 2013 році розроблено
проект реконструкції системи очистки
промзливових стічних вод
Нижньодніпровської нафтобази ПАТ
«Дніпронафтопродукт». Проектна
документація з розділом ОВНС на
розгляд не надано, що є порушенням
вимог ст. 20-2 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», ст.ст. 8, 11 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності». За інформацією
підприємства на момент перевірки
проект реконструкції системи очистки
промзливових стічних вод
Нижньодніпровської нафтобази ПАТ
«Дніпронафтопродукт» знаходиться на
комплексній експертизі в ДП
«Укрдержбудекспертиза» в
Дніпропетровській області (лист
підприємства від 13.09.2013 року № 75).

Контроль якості стічних вод, які
потрапляють на очисні споруди, а також
у наглядових свердловинах
здійснюється лише по двом показникам
(нафтопродукти та завислі речовини), що
є недостатнім. Таким чином, на думку
суду, підприємством порушуються вимоги
ст.ст. 44, 105 Водного кодексу України,
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.09.1996 року № 1100.

Згідно п. 24 постанови Кабінету
Міністрів України від 25.03.1999 року № 465
Державна екологічна інспекція у
Дніпропетровській області Державної
екологічної інспекції України та її
територіальні органи здійснюють
державний контроль за станом охорони
та раціонального використання вод,
проведення заходів з охорони водних
об'єктів від забруднення, засмічення та
вичерпання, роботи очисних та інших
водоохоронних споруд, з яких
здійснюється скидання зворотних вод
усіх категорій, дотримання
встановленого режиму господарської
діяльності у водоохоронних зонах та
прибережних захисних смугах
відповідно до законодавства. Згідно п.
25 водокористувачі здійснюють контроль
за якістю і кількістю скинутих у водні
об'єкти зворотних вод і забруднюючих
речовин. Згідно п. 25 водокористувачі
повинні забезпечувати дотримання
відповідного санітарного стану на
території, де розташовані їх об'єкти, і
не допускати винесення через дощові
каналізаційні мережі сміття, продуктів
ерозії ґрунтів, сировини та відходів
виробництва.

Слід зазначити, що згідно
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 11 вересня 1996 року
№ 1100 Переліку забруднюючих речовин,
скидання яких нормується, за списком А -
Забруднюючі речовини, що нормуються у
всіх випадках скидання зворотних вод:
розчинений кисень (мг/л), завислі
речовини, мінералізація води, сульфати,
хлориди, азот амонійний, нітрати,
нітрити, фосфати, нафтопродукти. Крім
того, обов'язково нормуються такі
фізико-хімічні показники, як
біохімічне споживання кисню (БСК 5),
хімічне споживання кисню (ХСК) -
перманганатна окислюваність та
біхроматна окислюваність, рівень
токсичності води (на основі
біотестування), показники
бактеріологічного забруднення і
рівень радіоактивності води (сумарна
радіоактивність), та враховуються
водневий показник (рН) і температура.
Таким чином, підприємству необхідно
контролювати всі показники
забруднюючих речовин, що скидаються, а
не два як вважає позивач.

З огляду на наведене, суд вважає пункт 15
припису правомірним та таким, що
скасуванню не підлягає.

Щодо вимог відповідача, викладених у
пунктах 19 - 22 оскаржуваного припису, суд
зазначає наступне.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
відходи» суб'єкти господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами зобов'язані:

- визначати склад і властивості
відходів, що утворюються, а також за
погодженням із спеціально
уповноваженими органами виконавчої
влади з питань охорони навколишнього
природного середовища ступінь їх
небезпечності для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людини;

- на основі матеріально-сировинних
балансів виробництва виявляти і вести
первинний поточний облік кількості,
типу і складу відходів, що утворюються,
збираються, перевозяться,
зберігаються, обробляються,
утилізуються, знешкоджуються та
видаляються, і подавати щодо них
статистичну звітність у встановленому
порядку;

- забезпечувати повне збирання, належне
зберігання та недопущення знищення і
псування відходів, для утилізації яких
в Україні існує відповідна технологія,
що відповідає вимогам екологічної
безпеки.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
відходи» державному обліку та
паспортизації підлягають в
обов'язковому порядку всі відходи, що
утворюються на території України.

Відповідно до вимог постанови Кабінету
Міністрів України від 01.11.1999 року № 2034
«Про затвердження Порядку ведення
державного обліку та паспортизації
відходів» визначено, що цей Порядок
встановлює єдині правила ведення
державного обліку та паспортизації
відходів, дія яких поширюється на
підприємства, установи, організації
всіх форм власності, громадян -
суб'єктів підприємницької діяльності,
діяльність яких пов'язана з утворенням
відходів та здійсненням операцій
поводження з ними. Даним Порядком також
надані визначення, що державний облік
відходів - це єдина державна система
збирання, узагальнення, всебічного
аналізу та зберігання відомостей про
відходи під час їх утворення та
здійснення операцій поводження з ними;
первинний облік відходів - реєстрація у
формах первинних облікових документів
(картки, журнали, анкети) відомостей про
відходи під час їх утворення на
підприємстві та здійснення операцій
поводження з ними; інвентаризація
відходів - комплекс разових
організаційно-технічних заходів з
виявлення, ідентифікації, опису і
реєстрації відходів, обліку обсягів їх
утворення, утилізації та видалення, а
також виявлення і обстеження місць
утворення відходів і об'єктів
поводження з ними; ідентифікація
відходів - віднесення відходів до
певних категорій та класифікаційних
груп, виходячи з їх походження, складу,
стану, небезпеки для довкілля, здоров'я
людини, технологічних можливостей
утилізації, знешкодження.

Згідно ст.ст. 32, 37 Закону України «Про
відходи» забороняється вести будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання від
спеціально уповноважених органів
виконавчої влади у сфері поводження з
відходами лімітів на обсяги утворення
та розміщення відходів.

Державний контроль у сфері поводження
з відходами здійснюють спеціально
уповноважені центральні органи
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища, з
питань житлово-комунального
господарства, з питань охорони здоров'я
та інші спеціально уповноважені органи
виконавчої влади.

Підприємством ПАТ
«Дніпронафтопродукт» в 2013 році згідно
договору з ПП «Екопроект - КМ»
розроблено інвентаризацію промислових
і побутових відходів ПАТ
«Дніпронафтопродукт», згідно якої на
Нижньодніпровській нафтобазі
утворюється 36 видів відходів.

В ході проведення перевірки
відповідачем було встановлено, що
матеріали інвентаризації відходів та
дозвільні документи в частині
поводження з відходами (ліміти на
утворення та розміщення відходів,
дозволи на розміщення відходів) не
відповідають фактичному стану
підприємства по кількості і видам
відходів, що утворюються на
підприємстві, а саме: в лімітах на
утворення та розміщення відходів не
враховані відходи лакофарбових
матеріалів, відходи нафтопродуктів та
технологічних рідин, відходи
відпрацьованого адсорбенту, побутові
відходи, шлам очисних споруд зливової
каналізації, відходи пароніту, відходи
офісної та побутової техніки, відходи
офісних меблів, відходи пожежної кошми,
відходи очищення залізничного баласту,
відходи електроізоляційних
матеріалів, господарсько - фекальні
стоки, крім того в матеріалах
інвентаризації відходів розробленої в
2013 році, враховані не всі види відходів,
а саме: мул ставків - випаровувачів.

Таким чином, матеріали інвентаризації
відходів нафтобази, нормативи
граничних показників утворення
відходів, нормативи питомих показників
утворення відходів та ліміти на
утворення та розміщення відходів не
відповідають фактичному стану
підприємства, потребують доповнення та
перегляду. Тому, суд погоджується із
твердженнями відповідача в цій частині
припису та зазначає, що ПАТ
«Дніпронафтопродукт» були порушені
вимоги ст.ст. 17, 26, 31, 32 Закону України
«Про відходи», ст. 55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища».

На зауваження позивача, щодо того
факту, що господарсько-фекальні стоки
не є відходами, суд вважає за необхідне
зазначити наступне. В матеріалах
інвентаризації відходів
Нижньодніпровської нафтобази ПАТ
«Дніпронафтопродукт», розробленої в 2013
році, зареєстрованої Державним
управлінням охорони навколишнього
природного середовища в
Дніпропетровській області листом від
23.04.2013 року № 3014/0/2-13 п. 4.11.36 є такий вид
відходів як «Господарсько-фекальні
стоки (нечистоти)» та згідно
статистичної звітності 1-відходи на
підприємстві Нижньодніпровська
нафтобаза ПАТ «Дніпронафтопродукт» за
2012 рік утворилось 5668, 000 т.
вищезазначеного відходу.

У зв'язку з вищевказаним, суд приходить
до висновку про правомірність
висунутих пунктів 19, 20, 21, 22 припису від
23.09.2013 року № 4-9040-11-3.

Щодо п. 23 припису, яким ПАТ
«Дніпронафтопродукт» було зобов'язано
розробити та погодити технічні
паспорти відходів (ТПВ), суд зазначає
наступне.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
відходи» державному обліку та
паспортизації підлягають в
обов'язковому порядку всі відходи, що
утворюються на території України і на
які поширюється дія цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 01.11.1999 року № 2034 «Про затвердження
Порядку ведення державного обліку та
паспортизації відходів» визначено, що
порядок встановлює єдині правила
ведення державного обліку та
паспортизації відходів, дія яких
поширюється на підприємства, установи,
організації всіх форм власності,
громадян - суб'єктів підприємницької
діяльності, діяльність яких пов'язана з
утворенням відходів та здійснення
операцій поводження з ними.
Паспортизація відходів ведеться
підприємствами з метою їх вичерпної
ідентифікації та визначення
оптимальних шляхів поводження з ними.
Паспортизація передбачає складання і
ведення паспортів відходів, паспортів
місць видалення відходів, реєстрових
карт об'єктів утворення, оброблення та
утилізації відходів відповідно до
державного класифікатора ДК 005-96
«Класифікатор відходів». Форма
технічних паспортів відходів
визначена ДСТУ 2195-99 (ГОСТ 17.9.0.2-99)
«Технічний паспорт відходу. Склад,
вміст, виклад і правила внесення змін»,
затвердженого наказом Держстандарту
України від 08.09.1999 року № 167.

Під час судового засідання представник
позивача зазначив, що немає органу,
який би проводив реєстрацію паспорту
відходів. На що відповідач заперечив,
вказавши, що на нього покладено
обов'язок щодо встановлення порушення
та висунення вимоги про його усунення,
а проведення паспортизації або
консультацій з цього приводу не
належить до внутрішньої компетенції
екологічної інспекції. З огляду на що
суд погоджується із такими
твердженнями відповідача та приймає їх
до уваги.

У зв'язку з вищевикладеним, на думку
суду, Державною екологічною інспекцією
у Дніпропетровській області Державної
екологічної інспекції України
правомірно було висунуто позивачу п. 23
припису від 23.09.13 № 4-9040-11-3.

У п. 25 припису відповідач зобов'язує ПАТ
«Дніпронафтопродукт» організувати
ведення первинного поточного обліку
кількості відходів, що утворюються на
підприємстві за формою 1-ВТ в повному
обсязі.

Під час перевірки відповідачем було
встановлено, що первинний поточний
облік кількості відходів та
пакувальних матеріалів і тари, які
можуть утворюватись (по формі 1-ВТ) та
статистична звітність про формі
1-відходи, ведеться не в повному обсязі,
а саме: обліковуються не всі види
відходів, що утворюються на
підприємстві, що є порушенням вимог ст.
17 Закону України «Про відходи».
Відповідачем було виявлено, що в
матеріалах первинного поточного
обліку кількості відходів та
пакувальних матеріалів і тари, які
можуть утворюватись (по формі 1-ВТ) за 2012
рік зазначені 9 видів відходів, які
утворюються на підприємстві, а в
матеріалах статистичної звітності по
формі 1-відходи обліковується 20 видів
відходів.

Згідно ст. 17 Закону України «Про
відходи» суб'єкти господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами зобов'язані:

- визначати склад і властивості
відходів, що утворюються, а також за
погодженням із спеціально
уповноваженими органами виконавчої
влади з питань охорони навколишнього
природного середовища ступінь їх
небезпечності для навколишнього
природного середовища та здоров'я
людини;

- на основі матеріально-сировинних
балансів виробництва виявляти і вести
первинний поточний облік кількості,
типу і складу відходів, що утворюються,
збираються, перевозяться,
зберігаються, обробляються,
утилізуються, знешкоджуються та
видаляються, і подавати щодо них
статистичну звітність у встановленому
порядку;

- забезпечувати повне збирання, належне
зберігання та недопущення знищення і
псування відходів, для утилізації яких
в Україні існує відповідна технологія,
що відповідає вимогам екологічної
безпеки.

Відповідних підтверджуючих документів
в обґрунтування правомірності своєї
позиції позивачем надано не було. З
огляду на що, суд приходить до висновку
щодо доцільності висунутого припису у
частині п. 25 такого.

Щодо п. 27 оскаржуваного припису, то за
змістом такого ПАТ
«Дніпронафтопродукт» має постійно
здійснювати операції з отруйними
хімічними речовинами (зберігання,
використання, транспортування) за
наявності відповідних дозволів.

За результатами перевірки було
встановлено, що лабораторія
підприємства надає послуги з
лабораторних досліджень проб
нафтопродуктів та стічної води
(свідоцтво про атестацію № ПЧ-133 2011
терміном дії 30.06.2011 року - 30.06.2014 року). В
наявності ліцензія на придбання,
зберігання, використання прекурсорів
від 19.04.2013 року серії АЕ №195081, терміном
дії до 19.04.2018 року. В ході господарської
діяльності та контрольно-аналітичних
робіт використовуються кислота соляна,
калій двохромовокислий, поводження з
якими здійснюється без дозволу,
передбаченого постановою Кабінету
міністрів України від 20.06.1995 року № 440,
що є порушенням вимог ст. 52 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища».

А зазначена норма Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» передбачає, що
підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані додержувати
правил транспортування, зберігання і
застосування засобів захисту рослин,
стимуляторів їх росту, мінеральних
добрив, нафти і нафтопродуктів,
токсичних хімічних речовин та інших
препаратів, з тим щоб не допустити
забруднення ними або їх складовими
навколишнього природного середовища і
продуктів харчування.

При створенні нових хімічних
препаратів і речовин, інших потенційно
небезпечних для навколишнього
природного середовища субстанцій
повинні розроблятися та
затверджуватися у встановленому
законодавством порядку допустимі
рівні вмісту цих речовин у об'єктах
навколишнього природного середовища
та продуктах харчування, методи
визначення їх залишкової кількості та
утилізації після використання.

Вміст природних та штучних домішок, які
можуть негативно впливати на стан
навколишнього природного середовища
або здоров'я людей, у таких препаратах,
а також сировині, що використовується
для їх виробництва, не повинен
перевищувати допустимих рівнів,
встановлених відповідно до
законодавства.

Екологічні вимоги при виробництві,
зберіганні, транспортуванні,
використанні, знешкодженні,
захороненні токсичних та інших
небезпечних для навколишнього
природного середовища і здоров'я людей
речовин, віднесення хімічних речовин
до категорії токсичних та їх
класифікація за ступенем
небезпечності визначаються
нормативними документами на підставі
висновку державної екологічної
експертизи і погоджуються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері санітарного
та епідемічного благополуччя
населення, і центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони навколишнього
природного середовища.

Перелік пестицидів та агрохімікатів,
дозволених для використання в Україні,
регламенти їх застосування, а також
щорічні доповнення до нього
визначаються в установленому
законодавством порядку.

Отже, суб'єкти господарювання, що
здійснюють поводження з отруйними
речовинами згідно постанови Кабінету
міністрів України від 20.06.1995 року № 440
повинні одержати дозвіл на
виробництво, зберігання,
транспортування, використання,
захоронення, знищення та утилізацію
отруйних речовин, у тому числі
продуктів біотехнології та інших
біологічних агентів. Без відповідного
дозволу провадження зазначеної
діяльності забороняється.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що висунутий п. 27
припису є правомірним та скасуванню не
підлягає.

У п. 28 оскаржуваного припису визначено,
що ПАТ «Дніпронафтопродукт» має
провести ідентифікацію об'єкту
підвищеної небезпеки відповідно до
фактичного стану підприємства та
погодити у встановленому порядку, а про
результати ідентифікації повідомити
відповідача.

У пп. а) п. 4.2 п. 4 Положення про державну
екологічну інспекцію в Автономній
республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого Наказом
Міністерства екології та природних
ресурсів України від 04.11.2011 року № 429
визначено, що Держекоінспекція
відповідно до покладених на неї
завдань здійснює державний нагляд
(контроль) за додержанням
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форм
власності і господарювання вимог
законодавства про екологічну та
радіаційну безпеку під час здійснення
діяльності, пов'язаної з об'єктами
підвищеної небезпеки.

Згідно ст. 3 Закону України «Про об'єкти
підвищеної небезпеки» державний
нагляд та контроль у сфері діяльності,
пов'язаної з об'єктами підвищеної
небезпеки здійснюють уповноважені
законами органи влади до відання яких
відповідно до закону віднесені питання
в тому числі забезпечення екологічної
безпеки та охорони навколишнього
природного середовища.

Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що
суб'єкт господарської діяльності
ідентифікує об'єкти підвищеної
небезпеки відповідно до кількості
порогової маси небезпечних речовин.
Порядок ідентифікації визначається
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.2002 року № 956.

За поясненнями відповідача в 2011 році на
підприємстві згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 11.07.2002
року № 956 було проведено повторну
ідентифікацію об'єктів підвищеної
небезпеки по формі ОПН-1. Висновок
територіального управління
Держгірпромнагляду відсутній.
Екологічною інспекцією було визначено,
що в матеріалах ідентифікації
підприємства не в повному обсязі
обліковано всі небезпечні відходи та
речовини, що утворюються та
зберігаються на підприємстві, тобто
матеріали ідентифікації не
відповідають фактичному стану
підприємства. Таким чином,
підприємством не в повному обсязі
виконуються вимоги постанови Кабінету
Міністрів України від 11.07.2002 року № 956
та вимоги ст. 9 Закону України «Про
об'єкти підвищеної небезпеки». Також в
матеріалах ідентифікації не в повному
обсязі обліковані всі небезпечні
речовини, які використовуються на
підприємстві (ртуть вмисні лампи,
відпрацьовані акумуляторів, тощо), та
місця їх зберігання, крім того не
зазначені зміни, що сталися на
підприємстві, а саме: встановлено два
водогрійних газових котла фірми «UNIKAL»
типу ELLPREX630 замість котлу ДКВР 6,5/13,
сумарна маса бензину та дизпалива
змінилась, у зв'язку з тим що, змінилась
кількість діючих резервуарів, тобто
ідентифікація потребує доповнення та
коригування.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що п. 28 припису є
правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо п. 29 припису, яким позивача
зобов'язано забезпечити виконання
рішень Головного державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища
Дніпропетровської області від 29.11.2010
року № 161, то суд зазначає наступне.

За результатами перевірки від 20.09.2010
року - 08.10.2010 року Головним державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища
Дніпропетровської області було
винесено рішення від 29.11.2010 року № 161
«Про тимчасову заборону (зупинення)
діяльності щодо утворення та
розміщення відходів нафтобази без
ліміту на утворення та розміщення
відходів Нижньодніпровської нафтобази
ВАТ «Дніпронафтопродукт». Під час
судового розгляду справи було
з'ясовано, що станом на час перевірки
зазначене рішення підприємством не
виконується, що є порушенням вимог ст. 20
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»,
ст.ст. 8, 11 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності».
Встановлено, що до теперішнього часу
підприємство не зверталось до
Держекоінспекції листом щодо
відновлення зазначеного виду
діяльності.

Згідно п. 4 Порядку обмеження,
тимчасової заборони (зупинення) чи
припинення діяльності підприємств,
установ, організацій і об'єктів у разі
порушення ними законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, затвердженого постановою
Верховної ради України від 29.10.1992 року
№ 2751-ХІІ, діяльність підприємств
обмежується або тимчасово
забороняється (зупиняється) у разі
перевищення ними лімітів використання
природних ресурсів, порушення
екологічних нормативів, екологічних
стандартів, а також вимог екологічної
безпеки, зокрема: в) використання
природних ресурсів, викидів і скидів
забруднюючих речовин у навколишнє
природне середовище, складування,
захоронення, зберігання або розміщення
виробничих, побутових та інших
відходів без відповідних дозволів.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
відходи» з метою обмеження та
запобігання негативному впливу
відходів на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини
забороняється вести будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання від
спеціально уповноважених органів
виконавчої влади у сфері поводження з
відходами лімітів на обсяги утворення
та розміщення відходів.

Рішення про відновлення діяльності
Нижньодніпровської нафтобази ПАТ
«Дніпронафтопродукт», що знаходиться
за адресою: вул. Океанська, 11, м.
Дніпропетровськ, 49000, можуть бути
прийняті з письмового дозволу
Головного державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища у Дніпропетровської
області, першого заступника,
заступника або вищих за посадою осіб
Держекоінспекції України, які є
державними інспекторами з охорони
навколишнього природного середовища,
за умови усунення всіх виявлених
порушень, які зазначені у констатуючих
частинах рішень від 29.11.2010 року № 161, та
повинні бути зафіксовані у відповідних
актах перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства.

Крім того, зазначені факти
Держекоінспекцією фіксувалися також в
попередньому акті перевірки
підприємства (акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
від 20.08.-10.09.12), та надавались відповідні
приписи п. 9 (приписи від № 4-8245-11-3) по
усуненню порушень. Також, під час
судового засідання представник
позивача повідомив про те, що вказаний
пункт припису ним не виконувався, тому,
що на розгляді у Дніпропетровському
окружному адміністративному суді
знаходилась адміністративна справа за
№ 804/13030/13-а, у зв'язку із чим виконання
припису було зупинено. За результатами
розгляду якої судом була винесена
постанова від 30.10.2013 року, якою позов
Державної екологічної інспекції в
Дніпропетровській області до
Публічного акціонерного товариства
«Дніпронафтопродукт» про тимчасову
заборону (зупинення) діяльності - було
залишено без задоволення. Однак, на
момент судового розгляду даної
адміністративної справи вказана
постанова суду не набрала законної
сили. З огляду на що, фактично винесений
раніше припис залишається не
виконаним, тому, суд вважає, що у цій
частині вимоги екологічної інспекції є
правомірними, а п. 29 - скасуванню не
підлягає.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ПАТ «Дніпронафтопродукт» є
частково обґрунтованими, з огляду на що
підлягають задоволенню в частині, а
саме: визнання протиправними та
скасування п.п. 1 - 10 включно, п.п. 12 - 14
включно, п.п. 16 - 18 включно, п. 24, п. 26
припису Державної екологічної
інспекції у Дніпропетровській області
Державної екологічної інспекції
України № 4-9040-11-3 від 23.09.2013 року, у
задоволенні решти позовних вимог
необхідно відмовити.

Керуючись статтями 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
«Дніпронафтопродукт» до Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області Державної
екологічної інспекції України про
визнання протиправним та скасування
припису № 4-9040-11-3 від 23.09.2013 року -
задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати п.п.
1 - 10 включно, п.п. 12 - 14 включно, п.п. 16 - 18
включно, п. 24, п. 26 припису Державної
екологічної інспекції у
Дніпропетровській області Державної
екологічної інспекції України № 4-9040-11-3
від 23.09.2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складений 26
листопада 2013 року.

Суддя В.В. Кальник