Справа № 813/3053/14
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/3053/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Брильовського Р.М.,
при секретарі Косів М.Б.
представника позивача - Кропивницького
розглянувши у відкритому судовому
з асіданні у місті Львові справу за
адміністративним позовом Головного
управління Пенсійного фонду України у
Львівській області до Головного
управління юстиції у Львівській
області, Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними
Головне управління Пенсійного фонду
України у Львівській області
звернулося з адміністративним позовом
до Головного управління юстиції у
Львівській області, Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області про визнання протиправними
дій та зобов»язати вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що відповідно до ст.35 Закону
України «Про виконавче провадження» за
наявності обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у
разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони
були позбавлені можливості
скористатися правами, наданими їм
цим Законом, державний виконавець
може відкласти виконавчі дії за
заявою стягувача чи боржника або з
власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє
сторонам. Незважаючи на листа позивача
відповідачем постанова прийнята не
була. Вважає, що державним виконавцем
порушено вимоги вищевказаного Закону
та Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 р. №512/5.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, які викладені в позовній
заяві. Просить позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, явку повноважного
представника не забезпечив, хоча був
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання.
Заслухавши доводи представника
позивача, з'ясувавши обставини, на які
він посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень та дослідивши
докази, якими вони обґрунтовуються,
суд, даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, виходив з наступного.
Судом встановлено, що 10.02.2014 р.
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби головного
управління юстиції у Львівській
області Шестаком О.О. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №41894661 по виконанню
виконавчого листа від 20 січня 2014 року,
якою ГУ ПФУ у Львівській області
зобов'язано самостійно виконати
рішення суду в строк до 17 лютого 2014 року
та яка надійшла на адресу позивача
14.02.2014 р.

Листом начальника ППВР ВДВС ГУЮ у
Львівській області від 31 березня 2014
року №09.01-45/279/В3-2888 позивача
зобов'язано виконати рішення
Львівського окружного
адміністративного суду за виконавчим
листом від 20 січня 2014 року у строк до 04
квітня 2014 року.

Спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, є Закон України «Про виконавче
провадження» (далі Закон №606).

Згідно із визначенням ст.1 вказаного
Закону виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Законупідлягають
примусовому виконанню.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 статті 6 Закону №606
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно із ч.1 ст.11 цього ж Закону
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом (ч.2 вказаної статті Закону).

Згідно з ст.35 Закону України «Про
виконавче провадження» за наявності
обставин, що перешкоджають
провадженню виконавчих дій, або у
разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони
були позбавлені можливості
скористатися правами, наданими їм
цим Законом, державний виконавець
може відкласти виконавчі дії за
заявою стягувача чи боржника або з
власної ініціативи на строк до десяти
робочих днів. Про відкладення
провадження виконавчих дій державний
виконавець виносить відповідну
постанову, про що повідомляє
сторонам.

Відповідно до частини четвертої статті
8 Закону України «Про виконавче
провадження» забороняється втручання
інших державних або недержавних
органів та їх посадових осіб у
виконавче провадження, крім випадків,
передбачених цим Законом. Виїмка чи
вилучення документа виконавчого
провадження здійснюється лише за
рішенням суду.

Приписами пункту 7 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 26.12.2003 року
№ 14 встановлено, що заяви, подання
учасників виконавчого провадження
вирішуються загальним і господарським
судами мотивованими ухвалами
відповідно до вимог статей 232 - 234 ЦПК та
статей 86, 1212 ГПК. Виходячи зі змісту
статті 248-24 ЦПК у разі визнання
неправомірними рішення, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби суд зобов'язує їх
усунути допущені порушення або іншим
шляхом поновлює порушені права чи
свободи заявника.

При цьому суд не вправі зобов'язувати
зазначених осіб до вчинення тих дій,
які згідно із Законом N 606 можуть
здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби
(наприклад, постановити ухвалу про
відкладення провадження виконавчих
дій у випадках, передбачених ст. 35
Закону N 606).

Суд не може зобов'язати державного
виконавця вчинити дії в межах
виконавчого провадження, оскільки це
буде розцінено як втручання у
виконавче провадження, що прямо
заборонено законом.

Таким чином, державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження та
органи виконавчої служби діяли на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб передбачений законом.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

Постановив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя
Брильовський Р.М.

Повний текст постанови виготовлений
28.04.2014 року