Справа № 812/1000/14
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Борзаниця С.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
справа №812/1000/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Гімона М.М., Шишова О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року в адміністративній справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Артемівському районі м.
Луганська до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
стягнення суми виплат, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, УПФУ в Артемівському районі м.
Луганська, звернувся до суду з даним
позовом, в якому просив визнати
неправомірними дії виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську щодо
відмови відшкодувати суми витрат на
виплату пенсії ОСОБА_2 по втраті
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, та
стягнути з відповідача на користь
управління виплачену пенсію ОСОБА_2 в
розмірі 770,58 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, просить постанову суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позов у повному
обсязі. На обґрунтування апеляційної
скарги наголошує на правомірності
своїх дій і зазначає, що законодавець
при визначені моменту виникнення у
особи права на отримання пенсії по
втраті годувальника не ставить його в
залежність від часу досягнення нею
віку непрацездатності як обов'язкову
умову призначення і виплати їй такої
пенсії.

Належним чином повідомлені про дату,
час і місце апеляційного розгляду
сторони до суду не прибули, при цьому,
відповідач просив розглянути справу у
відсутність його представника, тому,
відповідно до ч.1 ст.197 КАС України,
справу розглянуто у письмовому
провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом установлено і підтверджується
матеріалами справи, що позивачем за
серпень-грудень 2013 року ОСОБА_2 була
сплачена пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві, у
сумі 750,58 грн., що зазначено у
розрахунку, наданому позивачем, проте,
відповідач відмовився прийняти до
відшкодування зазначені суми пенсії,
що, на погляд позивача, є протиправним.

Правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві,
визначає Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон №1105).

Разом з тим, згідно ст. 10 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" - пенсійне
забезпечення громадян здійснюється
органами Пенсійного фонду України, а
ст. 81 цього ж Закону передбачено, що
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

Статтею 7 Закону України "Про страхові
тарифи на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" передбачено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на
виробництві до 1 квітня 2001 року, з того
часу, коли відповідні підприємства
передали в установленому порядку Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Відповідно до ст. 33 Закону № 1105, у разі
смерті померлого годувальника, право
на одержання щомісячних страхових
виплат мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання. Такими
непрацездатними особами, зокрема, є
жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють. Право на одержання страхових
виплат у разі смерті потерпілого мають
також дружина (чоловік) або один з
батьків померлого чи інший член сім'ї,
якщо він не працює та доглядає дітей,
братів, сестер або онуків потерпілого,
які не досягли 8-річного віку.

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції, що, оскільки ОСОБА_2
на момент смерті годувальника була
працездатною та не знаходилась на
утриманні померлого годувальника,
відсутні підстави для зобов'язання
відповідача відшкодувати позивачеві
суми призначеної пенсії.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи і судове рішення ухвалено у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для
скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,211,212,254
Кодексу адміністративного
судочинства, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2014 року в адміністративній справі за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Артемівському районі м.
Луганська до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Луганську про
стягнення суми виплат - залишити без
задоволення, а постанову суду -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
Л.В. Губська

Судді:
М.М. Гімон

О.О. Шишов