Справа № К/9991/9191/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/9191/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Київської міської
ради на постанову Печерського
районного суду м.Києва від 26 серпня 2010
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року у справі за позовом дочірнього
підприємства компанії "Мідланд
Трейдінг Лімітед" "Мідланд Трейдінг
Україна" до Київської міської ради,
третя особа -ОСОБА_4 про визнання
незаконним та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Печерського районного суду
м.Києва від 26 серпня 2010 року залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01 лютого 2011 року позов дочірнього
підприємства компанії "Мідланд
Трейдінг Лімітед" "Мідланд Трейдінг
Україна" задоволено. Визнано
незаконним та скасовано рішення
Київської міської ради №332/2401 від 08
жовтня 2009 року «Про відміну рішення
Київської міської ради від 12 липня 2007
року №1066/1727 «Про передачу дочірньому
підприємству компанії "Мідланд
Трейдінг Лімітед" "Мідланд Трейдінг
Україна" земельної ділянки для
реконструкції існуючої нежитлової
будівлі під офісні приміщення на
АДРЕСА_1».

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, відповідач
звернувся з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, позивач є власником
нежилого будинку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 385, 2
кв. м.

Рішенням Київської міської ради від 12
липня 2007 року № 1066/1727 позивачу передана
земельна ділянка для реконструкції
існуючої нежитлової будівлі під офісні
приміщення на АДРЕСА_1 за рахунок
міських земель, не наданих у власність
чи користування.

19 грудня 2007 року між відповідачем
(орендодавець) та позивачем (орендар)
був укладений договір оренди земельної
ділянки, відповідно до якого
орендодавець на підставі рішення
Київської міської ради від 12 липня 2007
року № 1066/1727, за Актом приймання
передачі, передав, а орендар прийняв в
оренду (строкове платне користування)
земельну ділянку, розміром 0, 0892 га за
адресою: АДРЕСА_1.

03 вересня 2009 року громадянка ОСОБА_4
звернулася до відповідача із заявою
про скасування рішення Київської
міської ради від 12 липня 2007 року №1066/1727,
посилаючись на порушення ним її
законних прав та інтересів, як власника
земельної ділянки, що межує з спірною
земельною ділянкою.

Рішенням Київської міської ради від 08
жовтня 2009 року № 332/2401 було скасовано
рішення Київської міської ради від 12
липня 2007 року № 1066/1727 «Про передачу
позивачу земельної ділянки для
реконструкції існуючої не житлової
будівлі під офісні приміщення на
АДРЕСА_1.

Так, підстави для припинення права
користування земельною ділянкою
передбачені статтею 141 Земельного
кодексу України. Такими підставами є: а)
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою; б)
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом; в)
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій; г)
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; ґ) використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; д)
систематична несплата земельного
податку або орендної плати; е) набуття
іншою особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці; є)
використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Як вірно встановлено судами, спірне
рішення відповідача не ґрунтується на
жодній з зазначених законом підстав.

Крім того, статтею 143 Земельного
кодексу України встановлений
вичерпний перелік підстав для
примусового припинення прав на
земельну ділянку, які здійснюються
лише в судовому порядку. Таким чином,
єдиним способом примусового
припинення користування земельною
ділянкою є судовий порядок.

Поряд з цим, Пунктом 10 статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» передбачено, що акти органів
та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

У пункті 5 рішення Конституційного Суду
України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009
зазначено, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, тому вони не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Таким чином, відповідач не наділений
повноваженнями скасовувати свої
попередні рішення, яке в даному випадку
є ненормативним індивідуальним
правовим актом одноразового
застосування та яке вичерпало свою дію
фактом його виконання, а саме -
укладанням договору оренди земельної
ділянки.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій вірно
встановлені обставини справи, судові
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для їх скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків судів попередніх інстанцій
не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської міської
ради залишити без задоволення, а
постанову Печерського районного суду
м.Києва від 26 серпня 2010 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 лютого 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: