Справа № 2а-1166/11
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-1166/11
Головуючий у 1-й інстанції: Гайдук
Суддя-доповідач: Собків Я.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді :
Собківа Я.М.,

суддів:
Борисюк Л.П., Петрика І.Й.,

при секретарі:
Присяжній Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 жовтня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
соціального захисту населення
Київської міської державної
адміністрації, Київського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Київської міської державної
адміністрації, Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Шевченківського районного суду м.
Києва із адміністративним позовом до
Головного управління соціального
захисту населення Київської міської
державної адміністрації, Київського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Київської міської
державної адміністрації, Управління
праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації, в якому
просив визнати протиправними дії
відповідачів по встановленню розміру і
виплати протягом 2008 - 2010 років щорічної
допомоги на оздоровлення в меншому
розмірі, ніж передбачено ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а також
разової грошової допомоги до 5 травня,
як інваліду війни II групи в меншому
розмірі, ніж це передбачено ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» та
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації усунути
встановлене судом правопорушення
шляхом надання розпорядження
Київському міському центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат КМДА про нарахування та виплату
йому заборгованості грошової допомоги
на оздоровлення, яка утворилася
протягом 2008 - 2010 років за різницею
сплачених сум в розмірі 9885,00 грн.;
зобов'язати Головне управління
соціального захисту населення КМДА
усунути встановлене судом
правопорушення шляхом надання
розпорядження Київському міському
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат КМДА про нарахування
та виплату йому заборгованості разової
грошової допомоги до 5 травня за період
з 2008 - 2010 року з урахуванням виплачених
сум в розмірі 12210,00 грн.; зобов'язати
Київський міський центр по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат КМДА
на підставі розпоряджень Управління
праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації та Головного
управління соціального захисту
населення Київської міської державної
адміністрації здійснити заходи по
нарахуванню та виплаті заборгованості
грошової допомоги на оздоровлення та
разової грошової допомоги до 5 травня,
яка утворилася протягом 2008 - 2010 років;
постановити окрему ухвалу; вжити
заходів щодо усунення причин та умов
вчиненого правопорушення шляхом
визначення розміру та виплати в
майбутньому щорічної допомоги на
оздоровлення та щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня в розмірі
встановленому законом.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 жовтня 2011 року в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його позов в
повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, пояснення учасників
процесу, які з'явилися до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню, виходячи
з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач ОСОБА_2 є інвалідом війни ІІ
групи та має право на пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів війни - інвалідів війни,
що підтверджується наявним у нього
посвідченням (а.с.8).

Крім того, позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС
категорії 1, що підтверджується наявною
в справі копією посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи Серії НОМЕР_1 та відповідною
вкладкою до посвідчення (а.с. 11).

Обговорюючи питання щодо наявності у
позивача права на отримання разової
грошової допомоги до 5 травня як
інваліду війни II групи, колегія суддів
зважає на наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у наступних
розмірах: інвалідам II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком.

Зазначена редакція ст. 13 вказаного
Закону є чинною після визнання
неконституційними Рішенням
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22 травня 2008 року змін, внесених
підпунктом «б» підпункту 3 пункту 20
розділу II Закону України Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
№ 107-VI.

Положення ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» містить пряму
вказівку, що під час визначення розміру
такої допомоги за основу її обчислення
як розрахункова величина береться
мінімальна пенсія за віком.

При цьому, розмір мінімальної пенсії за
віком визначений у абз.1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Однак відповідач всупереч ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
виплачував позивачу щорічну разову
допомогу до 5 травня в значно меншому
розмірі.

Так, у 2008 році зазначена допомога
позивачу була виплачена у розмірі,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України від 12 березня 2008 року
№ 183 «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2008 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» та склала
400,00 грн.

У 2009 році разова грошова допомога до 5
травня позивачу була виплачена у
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України від 18
березня 2009 року № 211 «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2009 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» та склала 430,00 грн.

У 2010 році разова грошова допомога до 5
травня позивачу була виплачена у
розмірі, визначеному постановою
Кабінету Міністрів України від 07
квітня 2010 року № 299 «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2010 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» та склала 480,00 грн.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами,
колегія суддів вважає, що Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»
має вищу юридичну силу в порівняні з
вищевказаними постановами Кабінету
Міністрів України та є пріоритетним у
застосуванні.

Крім того, будь-яким іншим законом, крім
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, а тому при
розрахунку разової грошової допомоги
до 5 травня, підлягає застосуванню
розмір мінімальної пенсії за віком,
встановлений абз.1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Таким чином, аналізуючи вищенаведені
норми діючого законодавства, колегія
суддів приходить до висновку про
наявність у позивача на отримання
разової грошової допомоги до 5 травня
як інваліду війни II групи у розмірі,
визначеному ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Обговорюючи питання щодо наявності у
позивача права на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення, колегія
суддів зважає на наступне.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», (в редакції, що діяла до
28.12.2007), щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам I і II групи
виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Однак, всупереч ст. 48 названого Закону
щорічна допомога на оздоровлення
позивачу виплачувалась відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.2005 № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

З огляду на те, що Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має вищу юридичну силу у
порівнянні з постановою Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 № 562,
колегія суддів приходить до висновку,
що позивачу неправомірно
виплачувалась щорічна допомога на
оздоровлення в розмірі, що є значно
меншим від розміру, встановленого ст. 48
зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався шетимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Чинним положенням частини першої
статті 100 КАС передбачено, що
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Так, в матеріалах справи міститься
лист-відповідь Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації № 42/14-4330 від
30.12.2010 р. (а.с. 5), з якого позивачу стало
відомо про виплату йому щорічної
допомоги на оздоровлення за 2008-2010 р.р. у
розмірі, визначеному постановою КМУ
від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Крім того, як свідчать матеріали даної
справи, позивачем було отримано
лист-відповідь Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат від 04.01.11 р. № 12/07 П 2388
(а.с. 7), з якого останній дізнався про
виплату йому щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня, як інваліду війни
II групи за 2008-2010 р.р. в розмірі, що є
значно меншим від розміру, визначеного
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Зважаючи на те, що про порушення своїх
прав, свобод та інтересів позивач
дізнався саме з моменту отримання ним
вищевказаних листів, колегія суддів
приходить до висновку про наявність у
нього права на отримання щорічної
допомоги на оздоровлення та щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня,
як інваліду війни II групи, за 2008-2010 р.р. у
розмірах, визначених ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» відповідно.

За таких обставин, заявлені позивачем
вимоги в цій частині колегія суддів
знаходить обгрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Що стосується позову в частині
зобов'язання Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації та Головного
управління соціального захисту
населення КМДА усунути правопорушення
шляхом надання Київському міському
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат КМДА відповідних
розпоряджень про нарахування та
виплату заборгованості по щорічній
допомозі на оздоровлення та щорічній
разовій грошовій допомозі до 5 травня,
колегія суддів зазначає, що суд не може
підміняти інші органи державної влади
та перебирати на себе виконання їхніх
функцій, у зв'язку з чим заявлені
позивачем вимоги в цій частині
знаходить необгрунтованими та такими,
що не підлягають до задоволення.

Що стосується позовних вимог,
заявлених позивачем до Головного
управління соціального захисту
населення Київської міської державної
адміністрації, колегія суддів зважає
на наступне.

Типовим Положенням про Головне
управління праці та соціального
захисту населення обласної, Київської
міської державної адміністрації,
управління праці та соціального
захисту населення Севастопольської
міської державної адміністрації,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 30.09.2007 року №790,
передбачено, що Головне управління
праці та соціального захисту населення
обласної, Київської міської
держадміністрації, управління праці та
соціального захисту населення
Севастопольської міської
держадміністрації (далі - управління) є
структурним підрозділом обласної,
Київської та Севастопольської міської
держадміністрації, що утворюється
головою обласної, Київської та
Севастопольської міської
держадміністрації, підзвітним і
підконтрольним голові відповідної
держадміністрації та Мінпраці.

Згідно з Положенням про Міністерство
праці та соціальної політики України,
затвердженого Указом Президента
України від 30.08.2000 року, Міністерство
праці та соціальної політики України
(Мінпраці України) є спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.

Мінпраці України є головним (провідним)
органом у системі центральних органів
виконавчої влади із забезпечення
реалізації державної політики у сфері
зайнятості, соціального захисту
населення, соціального страхування,
оплати, нормування та стимулювання
праці, умов праці, пенсійного
забезпечення, соціального
обслуговування населення,
соціально-трудових відносин, трудової
міграції.

Згідно із ч. 1 ст. 17-1 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» від 22.10.1993 року №
3551-ХІІ, виплату щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня в
розмірах, передбачених статтями 12-16
цього Закону, здійснюють органи праці
та соціального захисту населення через
відділення зв'язку або через установи
банків (шляхом перерахування на
особовий рахунок отримувача)
пенсіонерам - за місцем отримання
пенсії, а особам, які не є пенсіонерами,
- за місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Відповідно до пункту 3 Порядку виплати
органами соціального захисту
населення щорічної допомоги на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
04.01.2000 N 1 (Зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 26 січня 2000 р. за N 48/4269),
щорічна допомога на оздоровлення
виплачується управліннями праці та
соціального захисту населення
громадянам за місцем їх проживання.

Зважаючи на те, що функції по
нарахуванню щорічної допомоги на
оздоровлення та щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня законом
покладено саме на територіальні органи
праці та соціального захисту
населення, колегія суддів приходить до
висновку про безпідставність позовних
вимог, заявлених позивачем до
Головного управління соціального
захисту населення Київської міської
державної адміністрації.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги повністю
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому вбачаються підстави
для скасування постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 20 жовтня 2011 року та ухвалення
нового рішення, яким адміністративний
позов ОСОБА_2 до Головного управління
соціального захисту населення
Київської міської державної
адміністрації, Київського центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Київської міської державної
адміністрації, Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії, слід задовольнити
частково.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 жовтня 2011 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Головного управління соціального
захисту населення Київської міської
державної адміністрації, Київського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Київської міської
державної адміністрації, Управління
праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації та Київського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат Київської міської
державної адміністрації щодо
нарахування та виплати одноразової
грошової допомоги на оздоровлення та
разової грошової допомоги до 5 травня,
як інваліду ІІ групи в розмірі, що є
меншим від розміру, визначеного ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», за 2008-2010 р.р.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Шевченківської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснити на
користь ОСОБА_2 перерахунок
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення та разової грошової
допомоги до 5 травня, як інваліду ІІ
групи в розмірі, визначеному ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» за 2008-2010 р.р.

Зобов'язати Київський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат Київської міської державної
адміністрації здійснити на користь
ОСОБА_2 виплату одноразової грошової
допомоги на оздоровлення та разової
грошової допомоги до 5 травня, як
інваліду ІІ групи в розмірі,
визначеному ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та ст. 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» за 2008-2010 р.р.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя суддя
суддя Я.М. Собків Л.П.
Борисюк І.Й. Петрик

Повний текст постанови виготовлено -
14.04.14р.

Головуючий суддя

Собків Я.М.

Судді:

Борисюк Л.П.

Петрик І.Й.