Справа № 2а-2301/12/2070
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/64358/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 03 травня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Харківського міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ (далі - Харківський МУ
ГУ МВС) України в Харківській області,
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ (далі - ГУ МВС) України
в Харківській області про скасування
наказів та поновлення на посаді,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому зазначив, що з 31 січня 2012 року
наказом начальника ГУ МВС України в
Харківській області від 31 січня 2012 року
№14 о/с його звільнено з органів
внутрішніх справ за підпунктом «е»
пункту 63 (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114
(далі - Положення №114). Підставою
звільнення став наказ ГУ МВС України в
Харківській області від 11 листопада 2011
року № 1528 «Про покарання працівників
Комінтернівського районного відділу
Харківського МУ ГУ МВС України в
Харківській області». Вважаючи своє
звільнення незаконним, просив суд
визнати протиправними та скасувати
накази ГУ МВС України у Харківській
області: від 11 листопада 2011 року №1528 в
частині притягнення його до
відповідальності та від 31 січня 2012 року
№ 14 о/с, поновити на займаній посаді та
виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 03 травня 2012
року, яку залишено без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 вересня
2012 року, відмовлено у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалення нового про задоволення
позовних вимог. Посилається на
неправильне застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
зокрема, не взято до уваги положення
статті 14 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ,
затвердженого Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-ІV (далі -
Дисциплінарний статут ОВС). Зазначає,
що постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 22 грудня 2011 року
закрито провадження у
адміністративній справі про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за частиною 1 статті
130 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його
діях складу правопорушення.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що з 1996 року позивач
проходив службу в органах внутрішніх
справ на різних посадах, а з 29 вересня
2011 року - на посаді начальника СОГП
Комінтернівського районного відділу
Харківського МУ ГУ МВС України в
Харківській області.

Наказом ГУ МВС України в Харківській
області від 31 січня 2012 року №14 о/с
майора міліції ОСОБА_4 звільнено з
органів внутрішніх справ з посади
начальника СОГП Комінтернівського
районного відділу Харківського МУ ГУ
МВС України в Харківській області з 31
січня 2012 року за підпунктом «е» пункту
63 (за порушення дисципліни) Положення
№114.

Підставою звільнення позивача став
наказ ГУ МВС України в Харківській
області від 11 листопада 2011 року №1528
«Про покарання працівників
Комінтернівського районного відділу
Харківського МУ ГУ МВС України в
Харківській області» згідно з яким,
ОСОБА_4 звільнено з органів внутрішніх
справ за порушення службової
дисципліни, що виразилось у порушенні
пунктів 2.1, 2.5 Правил дорожнього руху
України та вимог статті 7
Дисциплінарного статуту ОВС.

Вирішуючи спір, суди правильно
керувались Дисциплінарним статутом
ОВС та Положенням №114.

За умовами статті 1 Дисциплінарного
статуту ОВС службова дисципліна це -
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно із підпунктом «є» пункту 64
Положення № 114 особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Підставою дисциплінарної
відповідальності є дисциплінарний
проступок, сутність якого полягає у
невиконанні чи неналежному виконанні
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни,
визначення якої наведене у статті 1
цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного
статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні
дані, що свідчать про реальну наявність
у діях особи рядового або
начальницького складу органів
внутрішніх справ ознак
дисциплінарного проступку, зокрема
протиправної поведінки, шкідливих
наслідків та причинного зв'язку між ним
і дією (бездіяльністю) порушника
дисципліни.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 05 листопада 2011 року
працівниками ВІОС УКЗ спільно із
співробітниками УДАІ Головного
управління у складі мобільної групи
при проведенні заходів по виявленню
порушень транспортної дисципліни
працівниками підпорядкованих
підрозділів, о 01 годині 40 хвилин був
зупинений автомобіль «Ауді А6»,
державний номер НОМЕР_1 під керуванням
начальника СОГП Комінтернівського
районного відділу Харківського МУ ГУ
МВС України в Харківській області
майора міліції ОСОБА_4

В ході перевірки документів
встановлено, що позивач не мав при собі
посвідчення водія та від нього
відчувався запах спиртного, у зв'язку з
чим працівниками УДАІ запропоновано
ОСОБА_4 пройти тест «контроль
тверезості» та обстежитись на стан
сп'яніння у медичному закладі. Проте,
від проходження медичного огляду та
проходження тесту позивач відмовився в
присутності понятих.

В цей же день, відносно позивача
складено протоколи про
адміністративне правопорушення за
частиною 1 статті 126 КУпАП і за частиною
1 статті 130 КУпАП.

Крім того, по факту зазначених подій
проведено службове розслідування, в
ході якого встановлено, що позивач
грубо порушив вимоги транспортної
дисципліни, що виразилось у керуванні
транспортним засобом без відповідних
документів у стані алкогольного
сп`яніння та відмові від проходження
медичного обстеження, про що складено
відповідний висновок від 11 листопада
2011 року.

Із змісту оскаржуваного наказу від 11
листопада 2011 року №1528 видно, що
ОСОБА_4 звільнено за порушення пункту 2.1
(обов'язкова наявність документу на
право керування транспортним засобом
відповідної категорії) та пункту 2.5
(водій повинен на вимогу працівника
міліції пройти в установленому порядку
медичний огляд для визначення стану
алкогольного сп'яніння, впливу
наркотичних чи токсичних речовин)
Правил дорожнього руху України, в
редакції, що діяла на час виникнення
спірних правовідносин.

Наказом МВС України від 16 березня 2007
року № 81 затверджено заходи щодо
зміцнення дисципліни і законності в
органах внутрішніх справ та
попередження надзвичайних подій,
пов'язаних із загибеллю й травмуванням
особового складу (далі - наказ МВС №81),
згідно з пунктом 3.18 якого наказано
уживати заходів дисциплінарного
впливу до працівників, які керують
транспортними засобами без
посвідчення водія та інших документів,
що дають на це право, використовують
службове посвідчення працівника
міліції з метою уникнення
відповідальності, а також працівників
Державтоінспекції, які не реагують на
такі факти.

Пунктом 3.7 наказу МВС України від 26
березня 2010 року №90 «Про стан
дисципліни й законності в діяльності
органів та підрозділів внутрішніх
справ та заходи щодо його покращення»
також встановлена вимога уживати
суворих заходів дисциплінарного
впливу до працівників, які допускають
порушення Правил дорожнього руху,
випадки керування транспортними
засобами без відповідних документів,
не розмитненими, незареєстрованими і
непридатними до експлуатації
автомобіля, а також до працівників
Державтоінспекції, які не реагують на
такі факти.

Судами встановлено, що протокол від 05
листопада 2011 року серії АХ1 №078696 про
адміністративне правопорушення за
частиною 1 статті 126 КУпАП ОСОБА_4 не
оскаржив та добровільно штраф оплатив.
Отже, вирішуючи спір, суди правильно
вважали доведеним факт керування
позивачем транспортним засобом без
посвідчення водія.

Крім того, порушення ОСОБА_4 вимог 2.5
Правил дорожнього руху щодо
обов'язковості проходження медичного
огляду на законну вимогу працівника
міліції є порушенням службової
дисципліни в розумінні вимог статті 1
Дисциплінарного статуту ОВС.

Отже, доводи позивача про те, що факт
керування у стані алкогольного
сп'яніння не доведений при розгляді
адміністративної справи, не спростовує
висновки судів про законність його
звільнення з огляду на доведеність
інших порушень, допущених за наведених
обставин, що давали підстави для
застосування до нього крайнього заходу
дисциплінарного впливу.

За таких обставин, підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 03
травня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 вересня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В. Ліпський
Ю.К. Черпак