Справа № 2а-1670/6234/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/13018/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "АвтоКраЗ" на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області до Публічного акціонерного
товариства"АвтоКраЗ" про стягнення
суми,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області звернулося з позовом до
Публічного акціонерного
товариства"АвтоКраЗ" про відшкодування
шкоди, яка виникла внаслідок переплати
пенсії.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2013
року, позов задоволено: стягнуто з
відповідача на користь позивача 2 627 грн
21 коп., як відшкодування переплати
пенсії.

Суд першої інстанції, із висновком
якого погодився суд апеляційної,
дійшов висновку, що Публічне
акціонерне товариство "АвтоКраЗ"
зобов'язане відшкодовувати Управлінню
Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області переплату пенсії, яка виникла в
результаті видачі підприємством
довідки про заробітну плату, що містила
недостовірні відомості.

Також зазначив, що однією із сторін у
даному спорі є суб'єкт владних
повноважень, а спір виник з
публічно-правових відносин з приводу
обчислення пенсії, тому він підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства.

Не погоджуючись з рішеннями судів,
відповідач звернувся з касаційною
скаргою, в якій просив їх скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимг.

Заперечення не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частин першої та другої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС)
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Приписам наведеної норми
кореспондують положення частини
четвертої статті 21 КАС, згідно з якими
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Аналіз припису наведенихої норми дає
підстави для однозначного висновку про
те, що адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди лише за наявності таких умов:
вимоги мають стосуватись шкоди,
завданої лише суб'єктом владних
повноважень; такі вимоги мають бути
поєднанні з вимогою про визнання
протиправними рішення, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень.

Між тим, відповідач у спірних
відносинах не виконував функцій
суб'єкта владних повноважень, а
виступав підприємством, яке мало
надати документи, необхідні для
перерахунку пенсії органами, що
призначають пенсії.

Відповідно до статті 101 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

На такі обставини у справі суди уваги
не звернули, а тому дійшли помилкового
висновку щодо того, що ця справа
віднесена до юрисдикції
адміністративного суду.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що спір у справі виник
між юридичними особами поза межами
публічно-правового спору, а отже
віднесений до юрисдикції
господарського суду.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
18 червня 2013 року № 21-204а13.

Частиною першою статті 244-2 КАС України
встановлено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Частиною 1 статті 228 КАС України
встановлено, що суд касаційної
інстанції скасовує судові рішення в
касаційному порядку і залишає позовну
заяву без розгляду або закриває
провадження у справі з підстав,
встановлених статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Згідно із пунктом 1 частини першої
статті 157 КАС України суд закриває
провадження у справі якщо справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства;

Враховуючи викладене, та керуючись ст.
ст. 220, 222, 223, 228, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "АвтоКраЗ"
задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 08 листопада
2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2013 року скасувати.

Провадження у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Кременчуцькому районі Полтавської
області до Публічного акціонерного
товариства"АвтоКраЗ" про стягнення
суми закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: