Справа № 2а-27/08
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/48215/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М. Бившевої Л.І.
Шипуліної Т.М. розглянувши в порядку
письмового провадження

касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби

на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 07.12.2011

у справі № 2а-27/08 (22-а-8501/08)

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області

до Приватного підприємства «ШВВ»

про визнання недійсними
установчих документів та скасування
державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В:

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні Херсонської області (надалі -
позивач, ДПІ у м. Херсоні Херсонської
області) звернулася до Херсонського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Приватного підприємства «ШВВ» (надалі -
відповідач, ПП «ШВВ»), у якому просила
суд визнати недійсними установчі та
реєстраційні документи приватного
підприємства «ШВВ» з моменту
реєстрації, тобто з 13.06.2007; скасувати
державну реєстрацію ПП «ШВВ»;
припинити юридичну особу - ПП «ШВВ» з
13.06.2007.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 07.08.2008
адміністративний позов ДПІ у м. Херсоні
Херсонської області задоволено у
повному обсязі: припинено юридичну
особу - ПП «ШВВ» з 13.06.2007; визнано
недійсними установчі та реєстраційні
документи приватного підприємства
«ШВВ» з моменту реєстрації (з 13.06.2007);
скасовано державну реєстрацію
приватного підприємства «ШВВ»
пов'язану з реєстрацією на гр. ОСОБА_4

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07.12.2011
скасовано постанову суду першої
інстанції та ухвалено нову про відмову
ДПІ у м. Херсоні в задоволені позовних
вимог.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати його рішення
залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Письмових заперечень відповідача на
касаційну скаргу позивача до Вищого
адміністративного суду України не
надходило.

У зв'язку з неприбуттям у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, що були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України,
на підставі частини першою статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України, вирішила розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ДПІ у м. Херсоні звернувшись
до суду з позовом про визнання
недійсними установчих та
реєстраційних документів приватного
підприємства «ШВВ» з моменту
реєстрації, тобто з 13.06.2007, скасування
державної реєстрації ПП «ШВВ»;
припинення юридичної особи - ПП «ШВВ» з
13.06.2007, обґрунтовувала позовні вимоги
неправомірністю проведення державної
реєстрації підприємства. Такого
висновку позивач дійшов на підставі
пояснень засновника ПП «ШВВ» ОСОБА_4,
відібраних старшим оперуповноваженим
ГВПМ ДПІ у Миколаївській області.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
в ході розгляду справи було
встановлено, що гр. ОСОБА_4, який
названий як засновник та керівник ПП
«ШВВ», при створені та реєстрації
підприємства не мав наміру здійснювати
господарську діяльність і в подальшому
фактично не мав відношення до
діяльності підприємства, що суперечить
вимогам закону та установчим
документам підприємства, а тому дійшов
висновку про обґрунтованість вимог
позивача.

Суд апеляційної інстанції не погодився
із такими висновками суду першої
інстанції, посилаючись на те, що
відібрані старшим оперуповноваженим
ГВ ПМ ДПІ у Миколаївській області
пояснення, не є доказом порушення
позивачем встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності, чи доказом
здійснення відповідачем діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Згідно з ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
суб'єкт владних повноважень має право
звернутися до адміністративного суду з
позовом у випадках, встановлених
законом.

Випадки, коли податковий орган має
право звернутися до суду з
адміністративним позовом, встановлені,
зокрема статями 10, 11, 11-1 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні», який діяв на час виникнення
спірних правовідносин.

Згідно з п. 17 ст. 11 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
органи державної податкової служби у
випадках, в межах компетенції та у
порядку, встановлених законами
України, мають право звертатися у
передбачених законом випадках до
судових органів із заявою (позовною
заявою) про скасування державної
реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності. Це повноваження з
врахуванням норм Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців», який є
спеціальним законом з питань державної
реєстрації, припинення суб'єктів
підприємницької діяльності, слід
розуміти як повноваження на звернення
до адміністративного суду з позовом
про припинення юридичної особи чи
підприємницької діяльності фізичної
особи -підприємця.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців»,
який діяв на час виникнення спірних
правовідносин, юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Підстави для постановлення судового
рішення щодо припинення юридичної
особи, що не пов'язано з банкрутством
юридичної особи, визначені частиною
другою статті 38 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців». Такими
підставами є: визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації через порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути;
провадження нею діяльності, що
суперечить установчим документам, або
такої, що заборонена законом;
невідповідність мінімального розміру
статутного фонду юридичної особи
вимогам закону; неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону; наявність в
Єдиному державному реєстрі запису про
відсутність юридичної особи за
вказаним її місцезнаходженням.

Таким чином, як правильно вказав
апеляційний суд, відповідний позов
може бути пред'явлений до суду
органами, що здійснюють державну
реєстрацію, органами державної
податкової служби, а також учасниками
юридичної особи.

Поряд з цим, згідно п. 3 ч. 1 ст.10 Закону
України «Про державну податкову службу
в Україні» до функцій органів
державної податкової служби належить
контроль за своєчасністю подання
платниками податків податкових звітів,
декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням
податків, інших платежів. Вказана норма
кореспондується з нормами Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців», якими визначені підстави
для постановлення судового рішення про
припинення юридичної особи або
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця внаслідок
неподання податкової звітності.

Статтею 247 Господарського кодексу
України визначено, що у випадках,
встановлених законом, до суб'єкта
господарювання може бути застосовано
адміністративно-господарську санкцію
у вигляді його ліквідації за рішенням
суду

Відповідно до ст. 238 Господарського
кодексу України, за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

В контексті наведених норм суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку, що пояснення
засновника ПП «ШВВ» ОСОБА_4 не є доказом
порушення позивачем встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності
чи доказом здійснення відповідачем
діяльності, що суперечить установчим
документам, або такої, що заборонена
законом.

З огляду на зазначене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про те, що
мотиви, з яких позивач звернувся до
суду не можуть бути підставою для
припинення юридичної особи
відповідача, визнання недійсними його
установчих та реєстраційних
документів, а також скасування його
державної реєстрації.

Оскільки суд апеляційної інстанції під
час розгляду справи повно і правильно
встановив обставини справи, та при
ухваленні судового рішення не допустив
порушень норм матеріального та
процесуального права, зазначена
обставина, відповідно до частини
першої статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є підставою для залишення
касаційної скарги без задоволення, а
оскаржуваного судового рішення - без
змін.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210, 214, 215, 220, 222,
223, 224, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07.12.2011 у
справі № 2а-27/08 (22-а-8501/08) залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:(підпис)А.М. Лосєв
Судді(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна