Справа № 2а-11667/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2010-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2010 року 10:10 №
2а-11667/10/2670

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Кузьменка В.А.,
Федорчука А.Б., при секретарі Красновій
І.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовомФізичної особи -підприємця
ОСОБА_1до треті особиОбухівської
районної державної адміністрації
Київської області, Київської обласної
державної адміністрації, ОСОБА_2
Підгірцівська сільська рада
Обухівського району Київської області,
Управління земельних ресурсів у
Обухівському районі Київської
областіпровизнання незаконним та
скасування рішень,за участю:

позивача -ОСОБА_3

відповідача 1 -ОСОБА_4

відповідача 2 -ОСОБА_5

відповідача 3 -ОСОБА_6, ОСОБА_7

третьої особи 1- не прибув

третьої особи 2- ОСОБА_8

В судовому засіданні 22 вересня 2010 року
оголошено вступну та резолютивну
частину постанови про задоволення
позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів 1, 2, 3, за участю третіх
осіб 1, 2, в якому просив Суд визнати
незаконними та скасувати рішення
відповідачів 1, 2 про передачу у
власність відповідачу 3 земельної
ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачами 1 та 2 незаконно, з
перевищенням наданих цим особам
повноважень, було відчужено на користь
відповідача 3 земельну ділянку, площею
0,8090 га. Оскільки вказана земельна
ділянка перебувала в межах населеного
пункту -села Підгірці, на момент
відчуження не належала до приватної
власності, а тому право розпоряджатись
цією земельною ділянкою належить
виключно представницькому органу
жителів вказаного населеного пункту
-Підгірцівській сільській раді.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити.

Відповідач 1 заперечив проти
адміністративного позову, зазначивши,
що позивач не довів жодними належними
доказами, що вказана земельна ділянка
знаходиться в межах села Підгірці
Обухівського району Київської області,
а тому вимоги позивача є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

У судовому засіданні представник
відповідача 1 просив у задоволенні
позову відмовити.

Відповідач 2 надав суду письмове
заперечення, у якому стверджує про
обґрунтованість та правомірність
оскаржуваних актів. Водночас зазначив,
що позивач не довів жодними належними
доказами, що вказана земельна ділянка
знаходиться в межах села Підгірці
Обухівського району Київської області,
а тому вимоги позивача є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

У судовому засіданні представник
відповідача 2 просив у задоволенні
позову відмовити.

Відповідач 3 надав суду письмове
заперечення, у якому стверджує про те,
що позивач не набув права на звернення
до суду із вказаним позовом, оскільки
із вказаним позовом має право
звернутись лише власник земельної
ділянки, щодо якої видані оспорювані за
цим позовом акти індивідуальної дії.

У судовому засіданні представники
відповідача 3 просили у задоволенні
позову відмовити.

Третя особа 1 з позовними вимогами
погодилась, просила суд позовні вимоги
задовольнити, справу розглянути без
участі представника третьої особи.

Третя особа 2 заперечила проти
адміністративного позову, зазначивши,
що позивач не довів жодними належними
доказами, що вказана земельна ділянка
знаходиться в межах села Підгірці
Обухівського району Київської області,
а тому вимоги позивача є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

У судовому засіданні представник
третьої особи 2 просив у задоволенні
позову відмовити.

В судовому засіданні представником
відповідача 3 було заявлено клопотання
про закриття провадження в
адміністративній справі.

Судом, після заслуховування думки
присутніх представників сторін, третіх
осіб, після дослідження всіх обставин,
пов'язаних із вказаним клопотанням,
було вирішено відмовити в задоволенні
вказаного клопотання, оскільки
вказаний спір є публічно-правовим і
його належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

В судовому засіданні представником
відповідача 3 було заявлено клопотання
про виклик та допит свідків.

Судом, після заслуховування думки
присутніх представників сторін, третіх
осіб, після дослідження всіх обставин,
пов'язаних із вказаним клопотанням,
було вирішено відмовити в задоволенні
вказаного клопотання, оскільки
заявником клопотання не доведено
прямого причинно-наслідкового зв'язку
між можливими показаннями вказаних
свідків та доведенням обставин,
необхідних для вирішення цієї справи.

В судовому засіданні представником
відповідача 3 було заявлено клопотання
про залучення до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бакинський
бульвар».

Судом, після заслуховування думки
присутніх представників сторін, третіх
осіб, після дослідження всіх обставин,
пов'язаних із вказаним клопотанням,
було вирішено відмовити в задоволенні
вказаного клопотання, оскільки
власником 100 % часток в статутному
капіталі ТОВ «Бакинський бульвар»є
відповідач 3, а також у зв'язку з тим, що
рішення у цій справі не вплине на права,
свободи та інтереси ТОВ «Бакинський
бульвар».

В судовому засіданні представником
відповідача 3 було заявлено клопотання
про залучення до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_9.

Судом, після заслуховування думки
присутніх представників сторін, третіх
осіб, після дослідження всіх обставин,
пов'язаних із вказаним клопотанням,
було вирішено відмовити в задоволенні
вказаного клопотання, оскільки рішення
у цій справі не вплине на права, свободи
та інтереси ОСОБА_9.

В судовому засіданні представником
відповідача 3 було заявлено клопотання
про зупинення провадження в
адміністративній справі до розгляду
апеляційної скарги на ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва,
ухваленого у цій же справі про відмову
в задоволенні клопотання відповідача 3
про закриття провадження в
адміністративній справі.

Судом, після заслуховування думки
присутніх представників сторін, третіх
осіб, після дослідження всіх обставин,
пов'язаних із вказаним клопотанням,
було вирішено відмовити в задоволенні
вказаного клопотання, оскільки
відповідачем 3 не доведено
неможливість розгляду цієї справи до
розгляду вказаної апеляційної скарги,
а також у зв'язку з відсутністю доказів
прийняття вказаної апеляційної скарги
до свого провадження Київським
апеляційним адміністративним судом.

В судовому засіданні представником
відповідача 3 було заявлено клопотання
про надання доказу, який підтвердить
факт перебування вказаної земельної
ділянки поза межами населеного пункту,
а саме оригіналу Листа № 03-15/3102 від
22.07.2010 року, виданий третьою особою 2, в
якому зазначено, що вказана земельна
ділянка знаходиться за межами
населеного пункту села Підгірці,
Обухівського району, Київської
області.

Судом, після заслуховування думки
присутніх представників сторін, третіх
осіб, після дослідження всіх обставин,
пов'язаних із вказаним клопотанням,
було вирішено задовольнити вказане
клопотання, оскільки вказаний лист має
відношення до предмету розгляду у цій
справі.

В судовому засіданні представником
відповідача 3 було заявлено клопотання
про надання копій доказів, які
підтвердять факт перебування вказаної
земельної ділянки поза межами
населеного пункту, а саме копій планів
вказаної місцевості.

Судом, після заслуховування думки
присутніх представників сторін, третіх
осіб, після дослідження всіх обставин,
пов'язаних із вказаним клопотанням,
було вирішено відхилити вказане
клопотання, оскільки відповідачем 3 не
було надано оригінали вказаних доказів
та не повідомлено про складнощі із
витребовуванням засвідчених копій чи
оригіналів вказаних доказів.

В судовому засіданні представником
відповідача 3 було заявлено клопотання
про витребування у третьої особи 1
доказів легітимності повноважень
представника третьої особи 1 та
оригіналу рішення третьої особи 1 від
10.06.2010 року, а також витребування у
третьої особи 2 доказів, які
встановлять перебування земельної
ділянки поза межами населеного пункту.

Судом, після заслуховування думки
присутніх представників сторін, третіх
осіб, після дослідження всіх обставин,
пов'язаних із вказаним клопотанням,
було вирішено відмовити в задоволенні
вказаного клопотання, оскільки
відповідачем 3 в попередньому судовому
засіданні, яке відбулось 13.09.2010 року
було надано вказане рішення, проти
легітимності якого не заперечувала
жодна із сторін та третіх осіб. Щодо
легітимності довіреності на
представника третьої особи 1, судом
відмовлено в задоволенні вказаного
клопотання з тих підстав, що оригінал
вказаної довіреності, виданої головою
Підгірцівської сільської ради
оглядався всім складом суду. Щодо
витребування доказів від третьої особи
2, судом відмовлено в задоволенні
вказаного клопотання, оскільки
відповідачем 3 вже надано лист, виданий
третьою особою 2, який встановив
вказані обставини. При цьому, третя
особа 2 повідомила суд, що інших
доказів, які могли б підтвердити
вказану обставину у третьої особи 2
немає.

Повно та всебічно дослідивши всі
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, третіх осіб,
Окружний адміністративний суд міста
Києва,-

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2008 року Обухівська районна
державна адміністрація Київської
області видала розпорядження № 568 «Про
надання дозволу на розробку проекту із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність громадянину ОСОБА_2
для ведення особистого селянського
господарства в адміністративних межах
Підгірцівської сільської ради».
Вказаним Розпорядженням ОСОБА_2 надано
дозвіл на розробку проекту із
землеустрою щодо відведення вказаної
земельної ділянки.

08 липня 2008 року Обухівська районна
державна адміністрація Київської
області видала розпорядження № 1073 «Про
затвердження проекту із землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
власність громадянину ОСОБА_2 для
ведення особистого селянського
господарства в адміністративних межах
Підгірцівської сільської ради».
Вказаним Розпорядженням ОСОБА_2
передано у власність вказану земельну
ділянку.

11 липня 2008 року Обухівською районною
державною адміністрацією Київської
області, на підставі власного
розпорядження № 1073, видано Державний
акт на право власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку серії ЯЖ № 239381.

27 лютого 2009 року Київська обласна
державна адміністрація видала
розпорядження № 130. На підставі цього
розпорядження Київська обласна
державна адміністрація видала ОСОБА_2
новий Державний акт на право власності
ОСОБА_2 на земельну ділянку серії ЯЖ №
691915.

Вказані акти видані, щодо земельної
ділянки, загальною площею 0,8090 га,
розташованою на території
Підгірцівської сільської ради, в межах
села Підгірці, Обухівського району,
Київської області, на 28 кілометрі
автошляху Київ-Луганськ, що має
кадастровий номер :03:032:0085 (надалі
-Земельна ділянка).

При прийнятті оспорюваних рішень
відповідачі 1 та 2 виходили з того, що
вказана земельна ділянка знаходиться
за межами населених пунктів, а тому
право розпорядження нею належить
місцевим органам державної виконавчої
влади.

На підтвердження своїх доводів
представниками відповідачів 1 та 2
надані пояснення, в яких були
підтверджені вказані обставини.

Крім того, відповідачем 3 надано лист з
вих. № 03-15/3102 від 22.07.2010 року, виданий
третьою особою 2, в якому зазначено, що
вказана земельна ділянка знаходиться
за межами населеного пункту села
Підгірці, Обухівського району,
Київської області.

Відповідно до частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відносини у сфері земельних
правовідносин врегульовані
Конституцією України, Земельним
кодексом України.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про місцеві державні
адміністрації»виконавчу владу в
областях, районах, районах Автономної
Республіки Крим, у містах Києві та
Севастополі здійснюють обласні,
районні, Київська та Севастопольська
міські державні адміністрації. Місцева
державна адміністрація є місцевим
органом виконавчої влади і входить до
системи органів виконавчої влади.
Місцева державна адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу
владу на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Згідно пункту а) частини першої статті
17 Земельного кодексу України до
повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить розпорядження
землями державної власності в межах,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 173
Земельного кодексу України межа
району, села, селища, міста, району у
місті -це умовна замкнена лінія на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.

Відповідно до положення частини
першої та частини другої статті 83
Земельного кодексу України землі, що
належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Вказаною правовою нормою, закріпленою
в Земельному кодексі України
встановлена загальна презумпція
належності всіх земель, які
знаходяться в межах населених пунктів
до земель територіальних громад цих
населених пунктів. Виключенням з цього
правила є окремі земельні ділянки, які
належать до державної чи приватної
власності. При цьому, єдиними належними
доказами належності вказаних
земельних ділянок до приватної чи
державної власності є відповідні
правовстановлюючі документи, на
підставі яких вказане майно передано
до власності цих осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
12 Земельного кодексу України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить розпорядження землями
територіальних громад.

За умови не завершення розмежування
земель державної та комунальної
власності, застосуванню підлягає
спеціальна норма пункту 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України,
згідно з якою до розмежування земель
державної та комунальної власності
повноваження щодо розпорядження
землями (крім земель, переданих у
приватну власність, та земель,
зазначених в абзаці третьому цього
пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно з нормами статті 7 Закону
України «Про розмежування земель
державної та комунальної
власності»при розмежуванні земель
державної та комунальної власності до
земель комунальної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
передаються, у тому числі, усі землі в
межах населених пунктів, крім земель
приватної власності та земель,
віднесених до державної власності.

Як передбачено частиною першою та
частиною третьою статті 10 цього Закону,
розмежування земель державної та
комунальної власності здійснюється в
межах адміністративно-територіальних
утворень - сіл, селищ, міст, районів,
областей. Розмежування земель
державної та комунальної власності
здійснюється за проектами, які за
замовленням відповідних сільських,
селищних, міських рад, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, обласних
державних адміністрацій розробляються
державними та іншими землевпорядними
організаціями.

Згідно з пунктом 1 Перехідних положень
Закону України «Про розмежування
земель державної та комунальної
власності»у разі, якщо межі сіл, селищ,
міст не встановлені відповідно до
вимог статей 174, 175 та 176 Земельного
кодексу України, розмежування земель
державної та комунальної власності
проводиться органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
відповідно до меж, прийнятих для обліку
земель у складі державного земельного
кадастру.

На момент прийняття розпоряджень, що
оскаржуються, землі державної та
комунальної власності не були
розмежовані.

В своїх запереченнях Відповідач 3
посилається на ту обставину, що
земельна ділянка, стосовно якої
прийняті оскаржувані рішення,
перебувала у державній власності та
знаходилась поза межами населеного
пункту села Підгірці. При цьому він
посилається на лист Управління
Держкомзему в Обухівському районі
Київської області від 22.07.2010 року №
03-15/3102. Проте, зазначений лист та інші
наявні у справі документи не можуть
бути належними доказами того, що
вказані земельні ділянки до часу
прийняття оскаржуваних розпоряджень
Обухівської районної державної
адміністрації та Київської обласної
державної адміністрації перебували у
державній власності.

Суд не може прийняти як доказ лист
Головного управління Держкомзему в
Обухівському районі Київської області
від 22.07.2010 року № 03-15/3102 від 22.07.2010 року,
наданий в судовому засіданні
представником ОСОБА_2 оскільки він
підписаний не начальником управління,
а невстановленою особою фамілія якої
не зазначена, заява на підставі якої
виданий зазначений лист відповідачем
суду не надана.

Крім того, посилання відповідача 3 на
лист, виданий третьою особою 2 не
приймається судом до уваги з огляду на
наступне.

Відповідно до частини 4 статті 70
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідачі 1, 2, 3 та третя особа 2 в
судовому засіданні визнали ту
обставину, що допустимими доказами, які
б підтвердили перед судом належність
вказаної земельної ділянки в межах чи
за межами населеного пункту був би
генеральний план населеного пункту,
додатки якого містили б детальний план
населеного пункту із зазначенням його
меж.

Таких доказів суду надано не було.

Оскільки на час прийняття оскаржуваних
розпоряджень Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області та Київської обласної
державної адміністрації земельна
ділянка загальною площею 0,8090 га. в селі
Підгірці на 28 км. автошляху
Київ-Луганськ , яка знаходиться в межах
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області,
не була об'єктом державної власності,
суд прийшов до обґрунтованого висновку
про те, що Обухівська районна державна
адміністрація Київської області та
Київська обласна державна
адміністрація не мали повноважень на
прийняття будь-яких рішень стосовно
цієї ділянки до проведення
розмежування земель державної та
комунальної власності у повному обсязі
і оскаржувані розпорядження
відповідача 1 та відповідача 2 є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Крім того, на вимогу суду про надання
доказів щодо того чи знаходиться
зазначена земельна ділянка поза межами
населеного пункту села Підгірці
Головне управління Держкомзему в
Обухівському районі Київської області,
Обухівська районна державна
адміністрація, Київська обласна
державна адміністрація відповідних
доказів не надали, та пояснили в ході
судового розгляду, що на момент
прийняття оспорюваних розпоряджень ,
землі державної та комунальної
власності не були розмежовані.

Разом з тим, колегія суддів приймає до
уваги пояснення позивача в яких він
зазначає, що в оренді у ОСОБА_2
перебувають земельні ділянки за тією ж
адресою та межують з земельною
ділянкою що має кадастровий номер
:03:032:0085. Рішення про надання в
оренду зазначених земельних ділянок
приймалось Підгірцівською сільською
радою.

Зазначений факт підтверджується
документами, наданими представником
Головного управлінням Держкомзему в
Обухівському районі Київської області,
а саме, проектом із землеустрою, щодо
відведення земельної ділянки
громадянину ОСОБА_2 в оренду для
розміщення стоянки автомобільного
транспорту за рахунок земель державної
власності в межах с. Підгірці,
Обухівського району, Київської
області, площею 0,3200га, складеного ТОВ
«Лідер Плюс»; технічною документацією
(післяпроектна) із землеустрою, щодо
надання земельної ділянки громадянину
ОСОБА_2 в оренду для розміщення стоянки
автомобільного транспорту за рахунок
земель державної власності в межах с.
Підгірці, Обухівського району,
Київської області, площею 0,3200га,
складеною ТОВ «Лідер Плюс»; проектом із
землеустрою, щодо відведення земельної
ділянки в оренду громадянину ОСОБА_2
для комерційного використання (під
розміщення готельно-ресторанного
комплексу) на території с. Підгірці в
межах Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області,
площею 0,3000га, складеною ПП «Фокус-2002»та
технічну документацію із землеустрою,
щодо відведення земельної ділянки в
оренду для комерційного використання
(під розміщення готельно-ресторанного
комплексу) громадянину ОСОБА_2 на
території Підгірцівської сільської
ради Обухівського району Київської
області, площею 0,3000га, складеною ПП
«Фокус-2002».

Таким чином, Обухівська районна
державна адміністрація, Київська
обласна держана адміністрація та
ОСОБА_2 не надали доказів того, що
відповідні земельні ділянки, з приводу
яких було видано оскаржувані
розпорядження, перебували у державній
власності і їх доводи у цій частині є
безпідставними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідачем 3 надано судове рішення,
прийняте в порядку цивільного
судочинства, оформлене ухвалою
Київського районного суду міста
Донецька від 08 червня 2010 року, в
якому встановлено факт знаходження
вказаної земельної ділянки в межах
села Підгірці, а саме вказано наступне:
«Як встановлено у судовому засіданні,
нерухоме майно знаходиться на
земельній ділянці, загальною площею
0,8090 га, розташованої на території
Підгірцівської сільської ради, в межах
села Підгірці, Обухівського району,
Київської області, на 28 км. автошляху
Київ-Луганськ, яка має кадастровий
номер :03:032:0085».

Оскільки вказаним судовим рішенням
встановлена обставина, щодо особи яка
приймає участь у цій справі і щодо якої
встановлена ця обставина
-Підгірцівська сільська рада
Обухівського району Київської області
вказана обставина вважається судом
доведеною.

Крім того, вказана земельна ділянка
03.07.2003 року на підставі рішення
Підгірцівської сільської ради на
умовах, визначених у договорі оренди,
була передана в користування іншій
особі -ОСОБА_10.

Таким чином, станом на 03.07.2003 року
вказана земельна ділянка знаходилась в
межах села Підгірці, Обухівського
району, Київської області.

Відповідачами не надано доказів того,
що вказана земельна ділянка вибула із
власності територіальної громади
жителів села Підгірці.

Відповідачами не надано жодних
належних та допустимих доказів того, що
вказана земельна ділянка належить до
державної власності та знаходиться за
межами села Підгірці, Обухівського
району, Київської області.

Оскільки відповідачами 1, 2, які є
суб'єктами владних повноважень, іншими
учасниками судового процесу, не надано
жодних доказів на спростування
заявлених позовних вимог, суд вбачає за
необхідне прийти до висновку про
незаконність оспорюваних за цим
позовом актів індивідуальної дії.

Відповідно до частини першої статті 153
Земельного кодексу України власник не
може бути позбавлений права власності
на земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

Згідно з частиною 2, пунктами а),в) та г)
частини 3 статті 152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю. Захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом: визнання
прав; визнання угоди недійсною ;
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади.

Частиною першою статті 155 Земельного
кодексу України передбачено, що у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Згідно пояснень та доданих до нього
документів, позивачу на праві
власності належать будівлі, які
розташовані на території вищевказаної
земельної ділянки. Вказане
підтверджується договором
купівлі-продажу вказаної земельної
ділянки, посвідченого нотаріально,
державна реєстрація якого проведена у
встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 1 статті 377
Цивільного кодексу України до особи,
яка набула право власності на житловий
будинок, будівлю або споруду,
переходить право власності, право
користування на земельну ділянку, на
якій вони розміщені, без зміни її
цільового призначення в обсязі та на
умовах, встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Відповідно до частини 1 статті 120
Земельного кодексу України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Користуючись вказаним правом,
реалізуючи свій охоронюваний законом
інтерес, позивач звернувся до
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
з заявою про передачу йому вказаної
земельної ділянки у користування на
умовах довгострокової оренди.

Проте, незаконне вибуття вказаної
земельної ділянки із власності
Підгірцівської сільської ради
Обухівського району Київської області
ускладнило для позивача реалізацію
охоронюваного законом інтересу на
отримання земельної ділянки, на якій
розташовані об'єкти нерухомості, які
належать позивачу на праві власності у
користування або у власність.

Визнання недійсними вказаних
оспорюваних актів, зумовить повернення
незаконно вибутої із власності
вказаної земельної ділянки у власність
територіальної громади села Підгірці
Обухівського району Київської області.

Вказані дії матимуть наслідком
реалізацію охоронюваного законом
інтересу позивача на отримання
вказаної земельної ділянки позивачем у
користування.

Колегія суддів приходить до висновку,
що розпорядження Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області від 12 травня 2008 року № 678, та від
8 липня 2008 року №1073 та виданий на їх
виконання державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯЖ № 239381 є протиправним і
підлягають скасуванню, оскільки
прийняті відповідачем не на підставі
та не у межах повноважень, встановлених
Конституцією та законами України.

Протиправними є і всі наступні дії,
щодо розпорядження вказаною земельною
ділянкою, а саме розпорядження
Київської обласної державної
адміністрації № 130 від 27 лютого 2009 року
та виданий на підставі цього
розпорядження державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯЖ № 691915.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України а адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими оскільки,
відповідачами не доказано
правомірності прийняття спірних
розпоряджень та державних актів, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 задовольнити повністю.

1. Визнати незаконним та скасувати
рішення Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області, оформлене розпорядженням №568
«Про надання дозволу на розробку
проекту із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність
громадянину ОСОБА_2 для ведення
особистого селянського господарства в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради»від 21 квітня 2008 року.

2. Визнати незаконним та скасувати
рішення Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області, оформлене розпорядженням №1073
«Про затвердження проекту із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність громадянину ОСОБА_2
для ведення особистого селянського
господарства в адміністративних межах
Підгірцівської сільської ради»від 8
липня 2008 року.

3. Визнати незаконним та скасувати
Державний акт серії ЯЖ №239381, виданий 11
липня 2008 року, на право власності
ОСОБА_2, місце проживання: 02139, АДРЕСА_1,
на земельну ділянку, загальною площею
0,8090га, розташовану на території
Підгірцівської сільської ради, в межах
села Підгірцівці, Обухівського району,
Київської області, 28 км. автошляху
Київ-Луганськ, що має кадастровий номер
:03:032:0085, виданий на підставі
розпорядження Обухівської районної
державної адміністрації Київської
області №1073 «Про затвердження проекту
із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність
громадянину ОСОБА_2 для ведення
особистого селянського господарства в
адміністративних межах Підгірцівської
сільської ради»від 8 липня 2008 року.

4. Визнати незаконним та скасувати
рішення Київської обласної державної
адміністрації, оформлене
розпорядженням №130 від 27 лютого 2009
року.

5. Визнати незаконним та скасувати
Державний акт серії ЯЖ №691915, виданий 15
червня 2009 року, на право власності
ОСОБА_2, місце проживання: 02139, АДРЕСА_1,
на земельну ділянку, загальною площею
0,8090га, розташовану на території
Підгірцівської сільської ради, в межах
села Підгірцівці, Обухівського району,
Київської області, 28 км. автошляху
Київ-Луганськ, що має кадастровий номер
:03:032:0085, виданий на підставі
розпорядження Київської міської
державної адміністрації №130 від 27
лютого 2009 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
29.09.2010р.

Головуючий суддя
В.В.
Амельохін

Судді:
В.А.
Кузьменко

А.Б.
Федорчук