Справа № 2а/0570/10105/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

07 квітня 2014 року м. Київ
В/800/1360/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бившева Л.І., Ланченко Л.В.,
Маринчак Н.Є., Усенко Є.А.,

розглянувши заяву державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області (далі - ДПІ) про перегляд
Верховним Судом України

ухвали Вищого адміністративного суду
України від 06.02.2014

у справі № 2а/0570/10105/11

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Азовська
продовольча компанія»

до ДПІ

про визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 12.08.2011,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 22.09.2011, позов задоволено; визнано
недійсними податкові
повідомлення-рішення від 31.05.2011 №
та № .

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 06.02.2014 зазначені
судові акти попередніх інстанцій
залишено без змін.

ДПІ звернулася із заявою про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 06.02.2014, в якій просить
скасувати ухвалені у справі рішення
усіх інстанцій зі спору та відмовити у
позові, мотивуючи свої вимоги
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права (зокрема,
пункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», підпункту 7.4.1 пункту 7.4,
пункту 7.5 статті 7 Закону України «Про
податок на додану вартість»), внаслідок
чого ухвалені різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового
правозастосування заявником подано
постанови Вищого адміністративного
суду України від 07.07.2011 у справі №
2-а-6454/08, від 24.01.2013 у справі № 2-а-6366/09/0670,
а також ухвалу цього ж суду від 22.11.2012 у
справі № 2а-17932/09/0370.

Розглянувши заяву про перегляд
ухвали суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
адміністративний суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС) заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 2 «Про судову практику
застосування статей 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» передбачено, що ухвалення
різних за змістом судових рішень
матиме місце в разі, коли суд (суди)
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за тотожних предмета
спору, підстав позову та за аналогічних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
протилежних висновків щодо заявлених
позовних вимог.

При вирішенні питання допуску
справи до провадження Верховного Суду
України враховується сукупність всіх
наявних складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту ухвали від
06.02.2014, про перегляд якої подано заяву, у
прийнятті цього рішення Вищий
адміністративний суд України виходив з
того, що за умови підтвердження
платником реальності виконання
господарських операцій необхідними
належним чином оформленими первинними
документами його право на валові
витрати та на податковий кредит не
залежить від порядку ведення
податкового обліку його контрагентами
та від умов провадження ними
господарської діяльності.

Водночас у справах, на рішення в яких
посилається заявник для підтвердження
неоднакового застосування касаційним
судом однієї й тієї самої норми права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про необґрунтованість
податкової вигоди платника, оскільки з
установлених судами попередніх
інстанцій обставин у кожній справі
вбачається безтоварність
господарських операцій та формування
платником даних податкового обліку на
підставі фіктивного документообігу.

Оскільки у справі, що
розглядається, на відміну від справ, на
рішення в яких посилається заявник як
на підтвердження неоднакового
правозастосування, фіктивності
господарських операцій не встановлено,
то немає підстав для висновку щодо
подібності правовідносин та
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції однієї і тієї
самої норми матеріального права.

З огляду на викладене відсутні
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 КАС, Вищий
адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити державній податковій
інспекції у Ленінському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області у
допуску справи № 2а/0570/10105/11 до
провадження Верховного Суду України.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:Л.І. Бившева Л.В. Ланченко Н.Є.
Маринчак Є.А. Усенко