Справа № К/9991/22254/11-С
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/22254/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Мойсюка М.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державного підприємства
"Видавництво і друкарня "Таврида" до
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим про
скасування рішення, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 14
жовтня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року Державне підприємство
(далі - ДП) "Видавництво і друкарня
"Таврида" звернулося до суду з позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим, у якому
просило скасувати рішення відповідача
№355 від 13 травня 2010 року про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 14 жовтня 2010 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року, позов задоволено. Визнано
протиправним і скасовано рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим від 13
травня 2010 року №355 про застосування до
ДП "Видавництво і друкарня "Таврида"
штрафних санкцій на суму 8681,34 грн. і
нарахування пені у розмірі 19880,80 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим звернулося з касаційною скаргою, в
якій просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно довідки 05/3-6-25/381
ДП "Видавництво і друкарня "Таврида" є
державним підприємством та
зареєстровано у єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій
України.

Рішенням № 3558 від 13 травня 2010 року
Управлінням Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим до позивача
застосовано стягнення у вигляді штрафу
в розмірі 8681,34 грн. та нарахована пеня в
розмірі 19880,34 грн. за період з 22 грудня
2008 року по 21 серпня 2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився і суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що оскаржуване рішення
відповідача № 3558 від 13 травня 2010 року
прийнято поза межами строків,
встановлених статтею 250 Господарського
кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій
виходячи з наступного.

Спеціальним законом, виключно яким
визначаються права та обов'язки,
порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками є
Закон України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Статтею 20 вищевказаного Закону
встановлено порядок обчислення та
сплати страхових внесків.
Страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Якщо
страхувальники несвоєчасно або не в
повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом.

Згідно з пунктом 2 частини 9 статті 106
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду, виконавчі
органи Пенсійного фонду застосовують
до страхувальників такі фінансові
санкції: накладається штраф залежно
від строку затримки платежу в розмірі:10
відсотків своєчасно несплачених
зазначених сум - у разі затримки їх
сплати у строк до 30 календарних днів
включно; 20 відсотків зазначених сум - у
разі затримки їх сплати у строк до 90
календарних днів включно; 50 відсотків
зазначених сум - у разі затримки їх
сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до частини першої статті 250
Господарського кодексу України
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

За правилами частини п'ятнадцятої
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що строк
давності щодо стягнення недоїмки, пені
та штрафів не застосовується, при цьому
строк прийняття контролюючим органом
рішення про їх стягнення законодавець
також не обмежує.

Оскільки порядок сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
стягнення недоїмки, нарахування
штрафів та пені регулюється Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», то для
вирішення спірних правовідносин
пріоритетність повинна надаватись
саме Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», як спеціальному закону у
сфері регулювання системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування.

Аналізуючи зміст вказаних правових
норм, суд касаційної інстанції дійшов
висновку, що положення статті 5, частини
1 статті 7, статті 18, частини 6 статті 20,
статті 106, статті 15 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», які є
спеціальними нормами щодо спірних
відносин, свідчать про неможливість в
даному випадку застосування положень
статті 250 Господарського кодексу
України, оскільки ці положення
суперечать положенням Закону.

Враховуючи вказане, задовольняючи
позовні вимоги суди попередніх
інстанцій дійшли помилкового висновку
щодо застосування для вирішення
спірних правовідносин статті 250 ГК
України та безпідставно визнали
протиправним та скасували рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим №355 від
13 травня 2010 року про застосування
фінансових санкцій та нарахування
пені.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 159 Кодексу адміністративного
судочинства України законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права, судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

постановила:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 14
жовтня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 березня
2011 року скасувати.

У задоволенні позову Державного
підприємства "Видавництво і друкарня
"Таврида" до Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі
м. Сімферополя Автономної Республіки
Крим про скасування рішення відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: