Справа № 257/11809/13-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чудопалова
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
справа №257/11809/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., секретаря
судового засідання Куленка О.Д., за
участі представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Федорка Д.М.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Київського районного суду м.
Донецька від 26 лютого 2014 року у справі
№ 257/11809/13-а за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, Міністерства
доходів і зборів України, третя особа:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Брокбізнес» про
визнання неправомірною бездіяльності
та стягнення одноразової грошової
допомоги в зв'язку з встановленням
інвалідності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.03.2007 року звернувся з
адміністративним позовом до суду, який
неодноразово уточнювався, мотивуючи
свої вимоги тим, що під час проходження
служби в податкових органах отримав
травму, внаслідок чого став інвалідом 3
групи і на 30 % втратив працездатність.

Вважає, що він має право на отримання
страхової суми і обов'язок держави в
особі Міністерства доходів і зборів
України та Головного управління
Міндоходів України в Донецькій області
забезпечити реалізацію цього права,
приймаючи до уваги положення постанови
КМУ № 627, яка була діючою на час
виникнення підстав для виплати
одноразової допомоги у зв'язку із
встановленням інвалідності. Просив суд
визнати неправомірною бездіяльність
відповідачів щодо невиплати йому
одноразової грошової допомоги у
зв'язку з заподіянням ушкодження
здоров'я і встановлення третьої групи
інвалідності, що настала під час
виконання службових обов'язків;
стягнути з Головного управління
Міндоходів у Донецькій області на
його користь одноразову грошову
допомогу у зв'язку з встановленням
третьої групи інвалідності, що настала
під час виконання службових обов'язків
у період проходження служби в органах
податкової міліції в розмірі 245943,00 грн.

Постановою Київського районного
суду м. Донецька від 26 лютого 2014 року у
справі № 257/11809/13-а у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_4
відмовлено.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу про скасування оскаржуваної
постанови та прийняття нової про
задоволення позовних вимог. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що в порушення вимог
положень ст.ст. 1, 24, 26 Закону України
«Про державну податкову службу» та ст.
23 Закону України «Про міліцію» після
01.01.2007 року відповідачі не здійснили
йому виплату одноразової грошової
допомоги у зв'язку з чим порушили його
права.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідачів заперечував
проти доводів апеляційної скарги.

Позивач та третя особа у судове
засідання не з'явилися, про розгляд
справи були повідомлені належним
чином. З огляду на приписи ч. 4 ст. 196 КАС
України їх неявка не є перешкодою для
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 у
період з 17 травня 1976 року по 30 грудня 1996
року проходив службу в органах
внутрішніх справ, а з 30 грудня 1996 року
по 31 жовтня 2005 року - в органах
податкової міліції на посаді
начальника відділу
оперативно-розшукової діяльності
Державної податкової адміністрації у
Донецькій області. Наказом Державної
податкової адміністрації України від 31
жовтня 2005 року № 2033-о полковник
податкової міліції ОСОБА_4 звільнений з
органів податкової міліції на підставі
п.п. «а» п. 65 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ (за
віком) (том 1 а.с. 6).

У період проходження служби в органах
податкової міліції у лютому 2003 року
позивач одержав травму, внаслідок чого
на підставі акту огляду МСЕК від 12
грудня 2005 року йому була встановлена
ІІІ група інвалідності і визначено
ступінь втрати працездатності 30% і
постановою ВЛК УМВС України в
Донецькій області № 129 від 30.10.2005 року
травма визнана пов'язаною з
проходженням служби в органах
внутрішніх справ (том 1 а.с. 11, 69).

16.01.2006 року до Державної
податкової адміністрації України
ОСОБА_4 подав заяву про виплату
страхової суми та надав відповідні
документи, окрім довідки про місячне
грошове утримання за останньою
посадою (том 1 а.с. 10).

13.11.2006 року ОСОБА_4 звернувся до
Державної податкової адміністрації
України із заявою про виплату
страхової суми і документами, які
необхідні для здійснення виплати (том 1
а.с. 66).

Згідно листа ДПА заява позивача була
розглянута комісією з розгляду
документів про виплату страхових сум
після надання довідки про місячне
грошове утримання за останньою
посадою. 07 грудня 2006 року комісією
ухвалено рішення про передачу
матеріалів, після укладення
відповідного договору, в страхову
компанію для нарахування і виплати
позивачеві страхових сум згідно
діючого законодавства (том 1 а.с. 13).

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову зроблені на
підставі всебічно досліджених доказів,
обставинам справи дана правильна
правова оцінка, а при прийнятті
судового рішення вірно застосовані
норми матеріального та процесуального
права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до п. 4 Порядку і
умов державного обов'язкового
особистого страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого
складу органів і підрозділів
внутрішніх справ України позивач
повинен був самостійно звернутися до
страховика із заявою про стягнення
страхової суми.

Колегія суддів з зазначеним
висновком суду першої інстанції
погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
міліцію» (у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
працівник міліції підлягає
обов'язковому державному страхуванню.

Порядок та умови страхування
працівників міліції встановлюються
Кабінетом Міністрів України.

У разі каліцтва, заподіяного
працівникові міліції при виконанні
службових обов'язків, а також
інвалідності, що настала у період
проходження служби або не пізніш як
через 3 місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце у
період проходження служби, йому
виплачується одноразова допомога в
розмірі від трирічного до
п'ятирічного грошового утримання
(залежно від ступеня втрати
працездатності) і призначається пенсія

по інвалідності.

Постановою КМ УPCP від 29 червня 1991
року № 59 «Про порядок і умови
державного обов'язкового особистого
страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого
складу органів і підрозділів
внутрішніх справ республіки» (далі -
Положення), (в редакції на час
виникнення спірних правовідносин) зі
змінами та доповненнями, внесеними
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 листопада 1992 року № 627,
передбачалося, що страхові платежі з
державного обов'язкового особистого
страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого
складу органів і підрозділів
внутрішніх справ, джерелом яких є кошти
державного бюджету, вносяться МВС на
спеціальний рахунок Національної
страхової компанії «Оранта». На
виконання вимог цих постанов Уряду,
відповідачем укладалися угоди із
страховиками, які отримали в
установленому порядку відповідну
ліцензію.

Згідно п.п. б п. 2 Положення (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) страховик
виплачує страхові суми особам
рядового, начальницького та
вільнонайманого складу органів і
підрозділів внутрішніх справ у разі
загибелі (смерті), поранення (контузії,
травми або каліцтва), захворювання,
одержаних у період проходження служби,
- у розмірах, передбачених постановою
КМУ від 19.08.1992 року № 488 (далі - постанова
№ 488).

Відповідно до умов п. 3 постанови № 488
розміри страхових платежів
установлюються щорічно Національною
акціонерною страховою компанією
«Оранта» за погодженням з Мінфіном під
час формування державного бюджету на
наступний рік.

Підпунктами 3, 4 Положення було
визначено, що вимоги про виплату
страхової суми застрахований або його
спадкоємці можуть пред'явити
страховику протягом трьох років з
дня страхової події.

Виплата страхових сум провадиться у
семиденний строк з дня отримання
страховиком усіх необхідних
документів від застрахованого (в
разі загибелі - від його спадкоємців)
та органів (підрозділів) внутрішніх
справ.

Відповідно до ст. 18 Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні», що діяв на момент виникнення
спірних правовідносин (надалі - Закон),
посадові особи органу державної
податкової служби підлягають
обов'язковому державному особистому
страхуванню за рахунок коштів
державного бюджету на випадок загибелі
або смерті на суму десятирічної
заробітної плати за їх останньою
посадою, а в разі поранення, контузії,
травми або каліцтва, захворювання чи
інвалідності, що сталися у зв'язку з
виконанням службових обов'язків, - у
розмірі від шестимісячної до
п'ятирічної заробітної плати за їх
останньою посадою (залежно від ступеня
втрати працездатності).

Порядок та умови страхування посадових
осіб органів державної податкової
служби затверджено постановою КМУ від
03.06.94 № 349 «Про затвердження порядку та
умов обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби».

Як вбачається з матеріалів справи, між
НАСК «Оранта» та Державної податкової
адміністрації України було укладено
договір № 008-03-21/247-05 від 17.10.2005 року про
проведення обов'язкового державного
особистого страхування посадових осіб
органів державної податкової служби
(який діяв з 1 січня по 31 грудня 2005 року),
відповідно до умов якого НАСК «Оранта»
(страховик) зобов'язаний виплачувати
страхові суми застрахованим у
семиденний термін з дня одержання
страховиком усіх необхідних
документів від застрахованого або його
спадкоємців за умови надходження на
спеціальний рахунок страховика
страхових платежів у розмірах,
необхідних для проведення виплат
страхових сум (том 3 а.с. 5-6).

Страхові платежі щодо обов'язкового
державного особистого страхування
посадових осіб органів державної
податкової служби України, що
передбачені вказаним договором, між
ДПА України та НАСК «Оранта» на 2005 рік у
повному обсязі були перераховані
страховику, що підтверджується
платіжними дорученнями від 27.10.2005 року,
08.11.2005 року, 05.12.2005 року (том 3 а.с. 5-6, 9-10).

Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України з
питань соціального захисту
військовослужбовців,
військовозобов'язаних та резервістів,
які призвані на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори, і
деяких інших осіб» від 03.11.2006 року №
328-V до Закону України «Про міліцію»
було внесено зміни, після чого ч. ч. 1, 2
ст. 23 було виключено, а ч. 6 ст. 23
викладена в новій редакції «У разі
поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного працівнику
міліції під час виконання ним
службових обов'язків, а також
інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання
або нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності

працівником міліції у період
проходження служби в органах
внутрішніх справ у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства».

Крім того, постановою Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2007 року
№ 707 було затверджено Порядок та умови
виплати одноразової грошової допомоги
у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції (далі -
Порядок № 707). На підставі зазначеної
постанови постанова Кабінету
Міністрів Української РСР від 29 червня
1991 р. № 59 "Про порядок і умови
державного обов'язкового особистого
страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого
складу органів і підрозділів
внутрішніх справ республіки" втратила
чинність.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету
Міністрів України від 12 травня 2007 року
№ 707 установлено, що виплати згідно з
цією постановою здійснюються з 1
січня 2007 р. за рахунок коштів,
передбачених державним бюджетом на
утримання Міністерства внутрішніх
справ.

Міністерству внутрішніх справ
завершити виплату страхової суми та
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, що повинні бути
нараховані до 1 січня 2007 року.

Пунктами 5, 6 Порядку № 707 для
виплати грошової допомоги в разі
поранення (контузії, травми або
каліцтва) чи установлення групи
інвалідності працівник міліції,
податкової міліції подає органу
внутрішніх справ, органу державної
податкової служби за місцем
проходження служби: заяву (рапорт) про
виплату грошової допомоги згідно з
додатком; довідку медико-соціальної
експертної комісії щодо визначення
ступеня втрати працездатності
внаслідок поранення (контузії, травми
або каліцтва) та (або) установлення
групи інвалідності; довідку про
грошове забезпечення; копію сторінок
паспорта з даними про прізвище, ім'я
та по батькові, видачу документа та
місце реєстрації (довідку органу
реєстрації або відповідного
житлово-експлуатаційного
підприємства, організації чи органу
місцевого самоврядування про місце
реєстрації або місце перебування
заявника); копію ідентифікаційного
номера.

Для виплати грошової допомоги
обов'язково подається довідка від
Національної акціонерної страхової
компанії "ОРАНТА" про проведену або не
проведену раніше виплату.

Позивач із заявою про виплату
страхової суми звернувся до Державної
податкової адміністрації 16.01.2006 року
(том 1 а.с. 10).

Листом ДПА у Донецькій області від
09.11.2006 року було повідомлено позивача
про те, що останній не надав повний
пакет документів, а саме довідку про
місячне грошове утримання для
визначення суми виплати, також
повідомлено, що згідно листа ДПА
України від 21.11.2005 року № 23263/7/05-0117 та №
8 від 03.05.2006 року «Щодо припинення
прийому документів на виплату
страхових сум», з 6 квітня поточного
року припинено прийом документів для
виплати страхових сум та повідомлено
що необхідно звернутися до
відповідної комісії та після отримання
погодження ДПА про надання дозволу
щодо прийому документів на виплату
страхових сум, документи будуть
направлені до страхової компанії. (том 1
а.с. 8-9).

На 2007 рік договір між ДПА України та
страховими компаніями на страхування
та виплату страхових сум працівникам
податкової міліції не укладався у
зв'язку з відсутністю відповідних
ліцензій у останніх, тому і зазначена
виплата позивачу не виплачувалась.

20.06.2008 ДПА України було
укладено договір № 029-1 про закупівлю
послуг з обов'язкового соціального
страхування між ДПА України та ЗАТ «СК
«БРОКБІЗНЕС», у відповідності до якого
вказані кошти виплачувались
зазначеною страховою компанією.

Згідно додаткової угоди № 1
про зміну Договору обов'язкового
соціального страхування № 029-1 від
20.06.2008 року від 22.06.2008 року ЗАТ «Страхова
компанія «Брокбізнес» надалі -
Страховик та Державна податкова
адміністрація України (далі
Страхувальник) змінили п. 7.1 Договору
та виклали його у наступній редакції:
«п. 7.1. Відповідно до п. 3 ст. 631 ЦК
України, а саме «сторони можуть
встановити, що умови договору
застосовуються до відносин між ними,
які виникли до його укладення,
зобов'язання Страховика по виплаті
страхового відшкодування згідно
Договору обов'язкового соціального
страхування № 029-1 від 20.06.2008 р.
розповсюджується на проміжок часу з
20.06.2005 р. та діє до 31 грудня 2008 р. або до
повного виконання Страховиком вимог
пункту 3.2.5 Договору. Договір набуває
чинності з моменту надходження першої
частини страхового платежу на рахунок
Страховика» (том 3 а.с.18).

Згідно платіжних доручень,
наданих суду представником
відповідача до ЗАТ «Страхової
компанії «Брокбізнес» у липні, вересні,
жовтні, листопаді, грудні 2008 року, були
перераховані страхові суми за
договором 029-1 від 20.06.2008 року (том 3
а.с.19-27) .

В матеріалах справи наявні
докази того, що відповідачем було
направлено до ЗАТ «Страхової компанії
«Брокбізнес» пакети документів
колишніх співробітників податкової
міліції щодо виплати страхових сум на
виконання договору № 029-1 від 20.06.2008
року, зокрема, матеріали відносно
ОСОБА_4 (том 2 а.с. 136-140).

З відповіді ПАТ «Страхова
компанія «Брокбізнес» від 16.12.2013 року
вбачається, що ОСОБА_4 не отримував
страхових сум по договору (том 3 а.с. 15).

Колегія суддів вважає, що в даному
випадку позивач звернувся до
неналежного відповідача у справі.

Суд першої інстанції при розгляді
даної діяв за приписами ч. 5 ст. 227 КАС
України.

З огляду на викладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, спір за суттю вирішений
вірно, підстави для скасування
судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 165, 167, 195,196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 у справі №
257/11809/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м.
Донецька від 26 лютого 2014 року у справі
№ 257/11809/13-а за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, Міністерства
доходів і зборів України, третя особа:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Брокбізнес» про
визнання неправомірною бездіяльність
та стягнення одноразової грошової
допомоги в зв'язку з встановленням
інвалідності - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту її проголошення та може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції - Вищого
адміністративного суду України, а в
разі складення в повному обсязі
відповідно до статті 160 цього Кодексу -
з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено 28
квітня 2014 року.

Головуючий суддя Г.М.
Міронова

Судді Судді

І.В. Юрко

А.А. Блохін