Справа № 803/402/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року Справа № 803/402/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кравчик В.В.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Поліщука С.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області про визнання
протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
(далі - ФОП ОСОБА_3) звернувся з
адміністративним позовом до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Волинській області (далі -
Інспекція ДАБК) про визнання
протиправною та скасування постанови
№8/472 від 14.02.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
31.01.2014 року головним державним
інспектором Інспекції ДАБК Рибацьким
В. М. проведено позапланову перевірку
дотримання вимог містобудівного
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
затверджених проектних рішень на
об'єкті будівництва - «Будівництво
житлового будинку з вбудованим
приміщенням аптеки на АДРЕСА_1».

За результатами перевірки складений
акт від 31.01.2014 року на підставі якого
Інспекцією ДАБК складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 31.01.2014 року та виданий
припис від 31.01.2014 року. 14.02.2014 року
начальником Інспекції ДАБК винесено
постанову по справі про правопорушення
у сфері містобудівної діяльності № 8/472,
якою визнано винним ФОП ОСОБА_3 у
вчиненні правопорушення,
передбаченого п.4 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у
розмірі 43 848 грн.

Вказав, що у Інспекції ДАБК не було
підстав для проведення перевірки
передбачених п. 7 Порядку здійснення
державного архітектурно- будівельного
контролю, затвердженого Постановою КМУ
№553 від 23.05.2011 року, оскільки на момент
проведення перевірки декларація про
початок виконання будівельних робіт
зареєстрована не була. Крім того
посилається на те, що він не є суб'єктом
містобудівної діяльності в розумінні
законодавства, яким врегульовано
здійснення містобудівної діяльності,
тому вважає постанову Інспекції ДАБК
від 14.02.2014 року № 8/472 необґрунтованою та
просить її скасувати.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, наведених у позовній заяві
просив позов задовольнити, визнати
протиправною і скасувати оскаржувану
постанову. При цьому наголосив, що
ОСОБА_3 перебуває на обліку в
Ківерцівській ОДПІ на загальній
системі оподаткування, однак за 2007-2013
роки підприємницькою діяльністю не
займався та доходів не отримував.
Ліцензії на здійснення будівельної
діяльності немає, а тому не є суб'єктом
містобудівної діяльності.

Представник відповідача в судовому
засіданні та в письмових запереченнях
позов не визнав, просив в його
задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, які беруть участь в справі,
дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає до
задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб`єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Згідно постанови КМУ від 25.03.1993 року №
225 про затвердження Положення про
державний архітектурно-будівельний
контроль, державний
архітектурно-будівельний контроль і
нагляд з питань будівництва,
містобудування та архітектури
здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
(Держархбудінспекція) та її
територіальні органи, видає замовникам
(забудовникам) та реєструє в
установленому порядку дозволи на
виконання робіт з нового будівництва,
реконструкції, реставрації,
капітального ремонту, впорядкування
об'єктів містобудування, розширення та
технічного переоснащення підприємств.

Відповідно до постанови КМУ від 18.10.2006
року № 1434 про затвердження Положення
про Державну архітектурно-будівельну
інспекцію Держархбудінспекція має
право в установлених законодавством
випадках проводити перевірку об'єктів
будівництва і підприємств, що
виготовляють будівельні матеріали,
вироби і конструкції, незалежно від
форми власності щодо додержання вимог
законодавства з питань, що належать до
її компетенції та давати у межах свої
повноважень обов'язкові для виконання
приписи щодо усунення фактів порушення
вимог законодавства.

Частиною першою статті 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» визначено,
що державний архітектурно-будівельний
контроль - сукупність заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом у порядку
проведення планових та позапланових
перевірок. Позаплановою перевіркою
вважається перевірка, яка не
передбачена планом роботи інспекції.
Підставами для проведення
позапланової перевірки є: подання
суб'єктом містобудування письмової
заяви про проведення перевірки об'єкта
будівництва або будівельної продукції
за його бажанням чи письмової заяви про
проведення перевірки щодо дотримання
суб'єктом господарювання ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
суб'єктів архітектури; виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта;
перевірка виконання суб'єктом
містобудівної діяльності приписів та
вимог інспекцій; перевірка виконання
суб'єктом господарювання вимог
інспекції щодо усунення порушень
ліцензіатом ліцензійних умов
провадження господарської діяльності,
пов'язаної із створенням об'єктів
архітектури; звернення фізичних чи
юридичних осіб про порушення суб'єктом
містобудування вимог містобудівного
законодавства; вимога правоохоронних
органів про проведення перевірки.

Порядок здійснення
архітектурно-будівельного контролю
визначений постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 № 553 «Про
затвердження порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю».

Відповідно до п. 5 вищевказаного
Порядку державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за територіальним
принципом (у межах областей) у порядку
проведення планових та позапланових
перевірок.

Згідно п. 7 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю позаплановою перевіркою
вважається перевірка, яка не
передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є, зокрема,
необхідність проведення перевірки
достовірності даних, наведених у
повідомленні та декларації про початок
виконання підготовчих робіт,
повідомленні та декларації про початок
виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів.

Судом встановлено, що 16 січня 2014 року
ОСОБА_3 подано до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області Декларацію про
початок виконання будівельних робіт
«Нове будівництво житлового будинку з
вбудованим приміщенням аптеки по
АДРЕСА_1.

16.01.2014 року Інспекцією ДАБК направлено
до ОСОБА_3 повідомлення № 104/04-09, з якого
вбачається, що Декларацію про початок
виконання будівельних робіт від 16.01.2014
року не зареєстровано та повернуто на
доопрацювання.

Крім того ОСОБА_3 30.01.2014 року подано до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області нову Декларацію про
початок виконання будівельних робіт
«Нове будівництво житлового будинку з
вбудованим приміщенням аптеки по
АДРЕСА_1.

Проте 30.01.2014 року Інспекцією ДАБК
направлено до ОСОБА_3 повідомлення №
104/04-09, з якого вбачається, що
Декларацію про початок виконання
будівельних робіт від 30.01.2014 року не
зареєстровано та повернуто на
доопрацювання.

31.01.2014 року головним державним
інспектором інспекції ДАБК Рибацьким
В. М. проведено позапланову перевірку
дотримання вимог містобудівного
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил,
затверджених проектних рішень на
об'єкті будівництва - «Будівництво
житлового будинку з вбудованим
приміщенням аптеки на АДРЕСА_1».

За результатами перевірки складений
акт від 31.01.2014 року в якому зазначено, що
в поданій декларації про початок
виконання будівельних робіт виявлено
недостовірні дані, а саме декларація
подана від громадянина ОСОБА_3, який
зареєстрований підприємцем в
податковій системі, таким чином
встановлено виконання позивачем
будівельних робіт як підприємцем без
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт, чим
порушено ст. 36 ЗУ «Про Регулювання
містобудівної діяльності».

На підставі акту перевірки, головним
державним інспектором інспекції ДАБК
Рибацьким В. М. 31.01.2014 року винесено
протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Крім того за результатом перевірки
Інспекцією ДАБК 31.01.2014 року винесений
припис в якому зазначено: будівельні
роботи зупинити, усунути порушення
містобудівного законодавства до 01.03.2014
року.

14.02.2014 року на підставі вищевказаних
документів начальником Інспекції ДАБК
винесено постанову по справі про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № 8/472, якою визнано винним
ФОП ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення,
передбаченого п.4 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у
розмірі 43 848 грн.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні у матеріалах справи
докази суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення з огляду
на наступне.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
встановлено, що суб'єктами
містобудування є органи виконавчої
влади, Верховна Рада Автономної
Республіки Крим, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, органи
місцевого самоврядування, фізичні та
юридичні особи.

Зокрема, суб'єктами містобудування є
замовники будівництва об'єктів
містобудування, особи, які здійснюють
проектування об'єктів, експертизу
проектів будівництва, підрядники, які
виконують будівельні роботи (інколи
замовники і особи, що здійснюють
будівельні роботи, співпадають в одній
особі).

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється інспекціями
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
розглядають відповідно до закону
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності.

Постанови інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю
можуть бути оскаржені до центрального
органу виконавчої влади з питань
будівництва, містобудування та
архітектури або до суду.

Суб'єкт господарювання має право
звернутися до суду щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності посадових
осіб органу державного
архітектурно-будівельного контролю.

Порядок здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
Порядок накладення штрафів за
порушення у сфері містобудівної
діяльності регулюється постановою КМУ
від 23 травня 2011 року №553 «Про
затвердження Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю» та постановою від 06 квітня 1995
року №244 «Про затвердження Порядку
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою КМУ від 23
травня 2011 року №553 передбачено, що
позапланова перевірка проводиться у
разі необхідності проведення
перевірки достовірності даних,
наведених у повідомленні та декларації
про початок виконання підготовчих
робіт, повідомленні та декларації про
початок виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів; за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис); у разі відмови суб'єкта
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, від
отримання акта та припису, вони
надсилаються йому рекомендованим
листом з повідомленням.

Згідно до п. 4, п. 6 Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності,
затвердженого постановою КМУ від 06
квітня 1995 року № 244, підставою для
розгляду справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності є
відповідний протокол, складений
посадовою особою інспекції за
результатами перевірки. Разом з
протоколом складається припис. Припис
складається у двох примірниках. Перший
примірник припису вручається під
розписку керівнику або уповноваженому
представнику суб'єкта містобудування.
Другий примірник залишається в
матеріалах справи. Питання про
накладення штрафу розглядається в
15-денний строк з дня одержання
протоколу про правопорушення. У разі
потреби справа може розглядатися за
участю представників суб'єкта
містобудування, експертів, інших
причетних до неї осіб.

За змістом Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України, затвердженого Указом
Президента України від 08.04.2011 № 439/2011,
Державна архітектурно-будівельна
інспекція України
(Держархбудінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства.
Держархбудінспекція України у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, актами Президента
України та Кабінету Міністрів України,
цим Положенням, іншими актами
законодавства України, а також
дорученнями Президента України.

Згідно із пунктом 2 Порядку накладення
штрафів за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності розглядаються
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами. Накладати
штраф від імені інспекцій мають право
керівник Держархбудінспекції та його
заступники, керівники територіальних
органів Держархбудінспекції та їх
заступники. Штрафи накладаються на
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (далі - суб'єкт
містобудування) за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України № 187 від 19 листопада 2012 року на
територіальні органи Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України покладено обов'язок по
здійсненню від імені Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України розгляду справ про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та уповноважено керівників
територіальних органів та їх
заступників від імені Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України накладати штрафи у сфері
містобудівної діяльності.

Перевіряючи правомірність
оскаржуваної постанови від 14.02.2014 № 8/472,
суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті
34 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» (надалі -
Закон) замовник має право виконувати
будівельні роботи щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорій складності, після реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Частинами 2, 3 статті 34 Закону
передбачено, що зазначені у частині
першій цієї статті документи, що
надають право на виконання будівельних
робіт, є чинними до завершення
будівництва.

Орган державного
архітектурно-будівельного контролю у
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування, веде
єдиний реєстр отриманих повідомлень
про початок виконання підготовчих
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про початок виконання
підготовчих і будівельних робіт,
виданих дозволів на виконання
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про готовність об'єкта до
експлуатації та виданих сертифікатів,
повернених декларацій та відмов у
видачі таких дозволів і сертифікатів,
який формується на підставі
інформації, поданої органами
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Порядок подання та реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт передбачений
статтею 36 Закону.

Так, частиною 1 статті 36 Закону
установлено, що право на виконання
підготовчих робіт (якщо вони не були
виконані раніше згідно з повідомленням
або зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах, що
належать до I - III категорій складності,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд надається
замовнику та генеральному підряднику
чи підряднику (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

Згідно з частинами 2, 3 статті 36 Закону
реєстрацію декларації про початок
виконання будівельних робіт проводить
орган державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі протягом п'яти
робочих днів з дня надходження
декларації. Виконувати будівельні
роботи, підключати об'єкт будівництва
до інженерних мереж та споруд без
реєстрації зазначеної декларації
забороняється. За наявності
зареєстрованої декларації про початок
виконання будівельних робіт отримання
замовником та генеральним підрядником
чи підрядником (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) інших документів
дозвільного характеру для виконання
будівельних робіт та видалення зелених
насаджень у межах будівельного
майданчика не вимагається.

Форма декларації про початок виконання
будівельних робіт, порядок її подання
та реєстрації, форма повідомлення про
зміну даних у зареєстрованій
декларації визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування.

Відповідно до частин 4, 5, 6, 7 статті 36
Закону інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
повертають декларацію про початок
виконання будівельних робіт
замовникові, якщо декларація подана чи
оформлена з порушенням установлених
вимог, з обґрунтуванням причини у
строк, передбачений для її реєстрації.

У разі якщо орган державного
архітектурно-будівельного контролю не
зареєстрував декларацію про початок
виконання будівельних робіт або не
повернув її в установлений цією
статтею строк, право на виконання
будівельних робіт виникає на
одинадцятий робочий день з дня, коли
декларація повинна бути зареєстрована
або повернена. У такому разі декларація
вважається зареєстрованою.

У разі якщо право на будівництво
об'єкта передано іншому замовнику або
змінено осіб, відповідальних за
проведення авторського і технічного
нагляду, замовник протягом трьох
робочих днів повідомляє про такі зміни
орган державного
архітектурно-будівельного контролю,
який зареєстрував декларацію про
початок виконання будівельних робіт.

Замовник зобов'язаний протягом семи
календарних днів з дня реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або з дня набуття
права на виконання будівельних робіт
відповідно до частини п'ятої цієї
статті письмово поінформувати
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради або місцеву державну
адміністрацію за місцезнаходженням
об'єкта будівництва про початок
виконання будівельних робіт.

Частиною 8 статті 36 Закону встановлено,
що замовник відповідно до закону несе
відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації про початок
виконання будівельних робіт, та
виконання будівельних робіт без
зареєстрованої декларації.

Статтею 39-1 Закону передбачена
можливість внесення змін до декларації
про початок виконання будівельних
робіт.

Так, за змістом частини 1 вказаної
норми, у разі якщо замовник самостійно
виявив технічну помилку у
зареєстрованій декларації про початок
виконання будівельних робіт, а також у
разі виявлення інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
недостовірних даних, наведених у
зареєстрованій декларації, які не є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом відповідно до закону, до
такої декларації вносяться зміни у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Замовник зобов'язаний протягом трьох
робочих днів надати достовірні дані
щодо інформації, яка потребує змін, для
внесення інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
відповідних відомостей до реєстру, а
також до декларації.

Відповідно до частини 2 статті 39-1
Закону у разі виявлення інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю факту подання недостовірних
даних, наведених у зареєстрованій
декларації, які є підставою вважати
об'єкт самочинним будівництвом,
(зокрема якщо він збудований або
будується на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту або
будівельного паспорта), реєстрація
такої декларації підлягає скасуванню
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Про скасування
декларації замовник письмово
повідомляється протягом трьох робочих
днів з дня скасування. Після скасування
реєстрації відповідної декларації
замовник має право повторно подати
декларацію згідно з вимогами,
встановленими законодавством.

При цьому, згідно з частиною 4 статті 39-1
Закону до замовника, який самостійно
виявив допущену технічну помилку і
подав відповідну заяву, штрафні
санкції за раніше подану з помилками
декларацію чи виявлені в ній
недостовірні дані, не застосовуються.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13.04.11 №466 «Деякі питання виконання
підготовчих і будівельних робіт»
затверджено Порядок виконання
будівельних робіт.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2, пунктів
8-13, 15, 16 цього Порядку будівельні роботи
можуть виконуватися замовником після
отримання документа, що посвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою, або договору
суперфіцію та реєстрації відповідною
Інспекцією декларації - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорії складності.

Реєстрації декларації здійснюється з
дотриманням вимог Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності». Декларація
приймається у дозвільному центрі за
місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію
декларації щодо об'єкта, проект якого
затверджено Кабінетом Міністрів
України, який розміщено на території
кількох регіонів або вплив (відповідно
до проектної документації) від
діяльності якого після прийняття в
експлуатацію буде поширюватися на два
і більше регіони (Автономна Республіка
Крим, області, мм. Київ та Севастополь),
здійснює Держархбудінспекція, а
декларації щодо іншого об'єкта - її
територіальний орган за
місцезнаходженням об'єкта на
безоплатній основі.

Замовник (його уповноважена особа)
заповнює і подає особисто або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення чи через електронну систему
здійснення декларативних процедур у
будівництві до Інспекції два
примірники декларації за формою згідно
з додатком 2. Один примірник після
проведення реєстрації повертається
замовнику, другий - залишається в
Інспекції, яка її зареєструвала.
Замовник згідно із законом відповідає
за повноту та достовірність даних,
зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція протягом п'яти робочих днів з
дня надходження декларації перевіряє
повноту даних, зазначених у декларації,
та вносить їх до єдиного реєстру.

У разі коли декларація подана чи
оформлена з порушенням установлених
вимог, Інспекція повертає її замовнику
з обґрунтуванням причин повернення у
строк, передбачений для її реєстрації.

Після усунення недоліків, що
спричинили повернення декларації,
замовник може повторно звернутися до
Інспекції для реєстрації декларації.

У разі коли Інспекція не зареєструвала
декларацію або не повернула її в
установлений строк, заявник набуває
право на виконання будівельних робіт
на одинадцятий робочий день з дня, коли
декларація повинна бути зареєстрована,
чи повернута. У такому разі декларація
вважається зареєстрованою.

Замовник зобов'язаний протягом семи
календарних днів з дня реєстрації
декларації або з дня отримання права на
виконання будівельних робіт
відповідно до пунктів 13 і 14 цього
Порядку письмово поінформувати
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради або місцеву
держадміністрацію за
місцезнаходженням об'єкта будівництва,
а також державні органи у сфері
пожежної та техногенної безпеки про
початок виконання будівельних робіт.

Виконання будівельних робіт на
об'єктах, що належать до I - III категорії
складності, підключення об'єкта
будівництва до інженерних мереж та
споруд без реєстрації декларації
забороняється. Замовник несе згідно із
законом відповідальність за виконання
будівельних робіт без зареєстрованої
декларації.

Наведене свідчить, що правові наслідки
у вигляді права замовника на початок
виконання будівельних робіт виникають
після реєстрації у встановленому
порядку поданої ним декларації та
внесення її даних до єдиного реєстру,
або у разі, якщо така декларація в
установлений строк не зареєстрована
Інспекцією й не повернута замовнику.

Пунктом 4 частини 2 статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» передбачено, що виконання
будівельних робіт без реєстрації
декларації про початок виконання таких
робіт, а також наведення недостовірних
даних у зазначеній декларації є
правопорушенням у сфері містобудівної
діяльності, за яке суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів І-ІІІ категорій
складності (у разі провадження
містобудівної діяльності), або ті, що
виконують функції замовника і
підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу,
розмір якого залежить від категорії
складності об'єкту.

Тобто, склад правопорушення,
передбаченого за п.4 ч.2 ст.2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», має місце у разі виконання
замовником будівельних робіт без
реєстрації декларації про початок
виконання таких робіт, або у разі, якщо
декларація, яка дає право на виконання
будівельних робіт, містить
недостовірні дані.

Аналіз наведених норм Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» у сукупності з п.4 ч.2 ст.2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» свідчить, що
відповідальність за цією нормою настає
зокрема у разі виявлення інспекцією
недостовірних даних у зареєстрованій
декларації, як документі, що надає
право на виконання будівельних робіт.
При цьому у разі виявлення інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю факту подання недостовірних
даних (які не є підставою вважати об'єкт
самочинним будівництвом), щодо таких
даних вносяться зміни до
зареєстрованої декларації та до
реєстру. Якщо ж такі помилки
(недостовірні дані) у зареєстрованій
декларації виявлені самостійно
замовником, який подав до інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю заяву про внесення змін,
штрафні санкції за виявлені в ній
недостовірні дані до замовника не
застосовуються.

В протоколі про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 31.01.2014
року встановлено порушення, що ОСОБА_3
подана декларація, як фізичною особою,
а не як підприємцем.

Як пояснив суду представник
відповідача, позапланова перевірка
дотримання ОСОБА_3 вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, за наслідками якої винесена
спірна постанова про накладення
штрафу, проведена на підставі абз.2 п.7
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.11 №553, у
зв'язку з необхідністю перевірки
достовірності даних, наведених у
декларації про початок виконання
будівельних робіт, яка подана
позивачем для реєстрації 30.01.2014 року.

Відповідно до пункту 7 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.11 №553,
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи інспекції. Підставами для
проведення позапланової перевірки є
зокрема необхідність проведення
перевірки достовірності даних,
наведених у повідомленні та декларації
про початок виконання підготовчих
робіт, повідомленні та декларації про
початок виконання будівельних робіт,
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, протягом трьох місяців з
дня подання зазначених документів.
Строк проведення позапланової
перевірки не може перевищувати п'яти
робочих днів, а у разі потреби може бути
одноразово продовжений за письмовим
рішенням керівника відповідної
інспекції чи його заступника не більше
ніж на два робочих дні. Під час
проведення позапланової перевірки
посадова особа інспекції зобов'язана
пред'явити службове посвідчення та
направлення для проведення
позапланової перевірки.

З аналізу вищевказаних норм
законодавства вбачається, що,
повертаючи замовнику (ОСОБА_3)
декларацію про початок виконання
будівельних робіт, контролюючий орган
не реєструє її. Тобто, така декларація
вважається неподаною та не породжує
для замовника (позивача) будь-яких
правових наслідків, оскільки права на
виконання будівельних робіт без
зареєстрованої декларації замовник не
набуває. Таким чином з вимог даної
Постанови КМУ №553 вбачається, що в
Інспекції право на проведення
перевірки виникає на протязі трьох
місяців з дня реєстрації декларації
про початок виконання будівельних
робіт.

При цьому, станом на момент проведення
перевірки 31.01.2014 року, подана 30.01.2014 року
позивачем декларація про початок
виконання будівельних робіт не була
зареєстрована інспекцією ДАБК в
області в установленому порядку,
оскільки 30.01.2014 року повернута позивачу
за вих. №239/04-09, як така, що оформлена з
порушенням установлених вимог, з
роз'ясненням права замовнику повторно
звернутися до інспекції для її
реєстрації.

Відтак, вказана декларація, будучи
повернутою, не може вважатися
документом, що надає право на виконання
будівельних робіт, а наведені у ній
дані, які не внесені до реєстру
зареєстрованих декларацій про початок
виконання будівельних робіт, не
підлягають перевірці на предмет їх
достовірності.

За таких обставин, суд вважає, щодо у
разі повернення Інспекцією декларації
про початок виконання будівельних
робіт у зв'язку з порушеннями в її
оформленні, не може бути проведено
перевірку достовірності даних
документу (декларації), який повернуто.
Таким чином, при відсутності будь-яких
матеріалів, були відсутні у Інспекції
ДАБК підстави для проведення
позапланової перевірки ОСОБА_3 31.01.2014
року і складання за її результатаи акту
та протоколу про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та за
наслідками прийняття рішення і
припису.

Однак, відповідач, приймаючи 31.01.2014 року
спірну постанову №8/472 про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності згідно з п.4
ч.2 ст.2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» за
виявлення недостовірних даних у
згаданій декларації, цих обставин не
врахував, що призвело до прийняття
незаконного рішення.

З викладених вище підстав суд не бере
до уваги доводи представника
відповідача стосовно того, що
Інспекція ДАБК має право проводити
позапланову перевірку протягом трьох
місяців саме з дня подання декларації
про початок виконання будівельних
робіт, незалежно від того, чи
зареєстрована декларація, чи її
повернуто на доопрацювання, -оскільки,
неможливо проводити подальшу
перевірку документа (зокрема,
достовірність даних), якщо цей документ
повернуто замовнику з підстав
неповноти його заповнення.

Крім того відповідно до ст. 1 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері містобудівної
діяльності тягне за собою
відповідальність, передбачену цим та
іншими законами України.

В оскаржуваній постанові відповідач в
якості обґрунтування застосування
штрафних санкцій у визначеному
розмірі, посилається на положення ч. 2
ст. 2 зазначеного Закону.

Однак, частиною 2 статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», визначено, що суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу.

Тобто, спеціальним законодавчим актом
який регулює спірні правовідносини
передбачено накладення штрафу саме на
суб'єктів містобудування які є
замовниками будівництва об'єктів, або
тих хто виконує функції замовника і
підрядника одночасно.

З оглянутого рішення Цуманської
сільської ради №4/10 від 18.08.2006 року
вбачається, що ОСОБА_3 надано дозвіл, як
підприємцю на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,15 га в оренду для
будівництва та обслуговування
житлового будинку із вбудованим
приміщенням аптеки, з цільовим
призначенням - змішане використання:
землі житлової забудови і комерційного
використання.

З вимог ч. 1 ст. 325 ЦК України вбачається,
що суб'єктами права приватної
власності є фізичні та юридичні особи,
реєстрація права власності
здійснюється на юридичну особу або на
фізичну особу-громадянина, тобто
реєстрація на фізичну особу -
підприємця непередбачена.

Також аналогічний порядок
встановлений при реєстрації
транспортних засобів. Пунктом 231.1
статті 231 ПК України встановлено, що
платниками збору за першу реєстрацію
транспортного засобу є юридичні та
фізичні особи, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні транспортних
засобів, що відповідно до статті 232
цього Кодексу є об'єктами
оподаткування.

Відповідно до п.6 Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів затвердженого
Постановою КМУ №1388 від 07.09.1998 року
вбачається, що транспортні засоби
реєструються за юридичними та
фізичними особами в
реєстраційно-екзаменаційних
підрозділах Державтоінспекції.
Транспортні засоби, що належать
фізичним особам - підприємцям,
реєструються за ними як за фізичними
особами.

Крім того з оглянутої в судовому
засіданні довідки Ківерцівської ОДПІ
від 31.01.2014 року №175/Я/17-10 вбачається, що
підприємець ОСОБА_3, який проживає за
адресою АДРЕСА_2, перебуває на обліку в
Ківерцівській ОДПІ на загальній
системі оподаткування. Згідно поданої
звітності за 2007-2013 роки
підприємницькою діяльністю не
займався та доходів не отримував.

Також в судовому засіданні встановлено
та не заперечується представником
відповідача, що ФОП ОСОБА_3 ліцензії на
здійснення будівельної діяльності
немає. В повідомленнях Інспекції про
повернення декларацій на
доопрацювання за вихідними №104/04-09,
№293/04-09 та в акті перевірки ОСОБА_3
зазначений, як фізична особа, а не як
фізична особа - підприємець, також в
акті перевірки позивач зазначив, що
підприємницькою діяльністю по
будівництву він не займався та дозволу
на це немає.

За таких обставин обґрунтованим є
твердження позивача, що він не є
суб'єктом правопорушень, у яких його
було визнано винним, оскільки не є в
даному випадку суб'єктом містобудівної
діяльності в розумінні законодавства,
яким врегульовано здійснення
містобудівної діяльності, тому суд
вважає, що за вказане вище порушення, а
саме за виконання будівельних робіт
без реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт до
позивача повинен був застосований
штраф передбачений статтею 96 КУпАП -
Порушення вимог законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил під час будівництва, а не за
частиною 2 статті 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», яки
застосовується до суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Отже постанова про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності від 14 лютого
2014 року є протиправною, оскільки ОСОБА_3
як підприємець в даному випадку не є
суб'єктом містобудування.

Беручи до уваги наведене, суд приходить
до висновку, що оскаржувана постанова
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 14 лютого 2014 року №8/472 є
необґрунтованою, тобто винесеною без
урахування всіх обставин, що мали
значення для прийняття рішення, а тому
є протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
органу владних повноважень, суд
керується критеріями, закріпленими у
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися при реалізації
дискреційних повноважень владного
суб'єкта, встановлюючи чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У разі виявлення порушень хоча б одного
з цих критеріїв і за умови порушення
прав, свобод та інтересів позивача, є
підстави для задоволення
адміністративного позову.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Волинській області як
суб'єкт владних повноважень не надала
суду достатніх та беззаперечних
доказів в обґрунтування обставин, на
яких ґрунтуються її заперечення, і не
довела правомірності прийняття
постанови про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 14 лютого 2014 року №8/472, а
тому адміністративний позов підлягає
до задоволення шляхом визнання
протиправною та скасування спірної
постанови.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки представник позивача в
судовому засіданні відмовився від
стягнення сплаченого судового збору,
тому судовий збір не стягується.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 72, 94, 158, 160, 162,
163, 186 Кодексу адміністративного
судочинства України та на підставі
статтей 1, 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»,
статтей 4, 34, 36, 39, 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Волинській області № 8/472 від 14 лютого
2014 року про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності на підприємця ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 14 квітня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич