Справа № 2-а-165/10-1012
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а-165/10-1012
Головуючий у 1-й інстанції: Ткаченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

24 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Собківа
Я.М.,

Суддів: Борисюк
Л.П.,

Ключковича В.Ю.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Іванківського районного
суду Київської області від 15 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Іванківської
районної державної адміністрації про
визнання дій протиправними та
зобов'язання нарахування і виплати
щомісячної грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Управління
праці та соціального захисту населення
Іванківської районної державної
адміністрації про визнання
протиправними дій щодо не здійснення
нарахування і виплати щомісячної
грошової допомоги пенсіонеру, що
проживає на території посиленого
радіоекологічного контролю у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства в
розмірі 30% від мінімальної заробітної
плати за період з 01.02.2004 року.

Ухвалою Іванківського районного суду
Київської області від 15 січня 2014 року
позовні вимоги за період з 01.02.2004 року
по 31.03.2010 рік залишено без розгляду.

Постановою Іванківського
районного суду Київської області від 15
січня 2014 року позовні вимоги
задоволено за період з 01.04.2010 року.

На вказану постанову позивачем
подано апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю, посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права.

Згідно ст. 183-2 КАС України, справа
підлягає розгляду в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно матеріалів справи, позивач
постійно проживає на території, яка
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України «Про організацію
виконання постанов Верховної Ради
Української РСР про порядок введення в
дію законів Української РСР «Про
правовий режим території, що зазнала
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 23 липня
1991 року № 106 віднесена до зони
посиленого радіоекологічного контролю
та є непрацюючим пенсіонером, що не
оскаржується відповідачем.

Відповідно до ст. 37 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
громадянам, які проживають на
територіях радіоактивного
забруднення, виплачується щомісячна
грошова допомога у зв'язку з обмеженням
споживання продуктів харчування
місцевого виробництва та особистого
підсобного господарства в таких
розмірах: - у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - 30
процентів від мінімальної заробітної
плати; - у зоні гарантованого
добровільного відселення - 40 процентів
від мінімальної заробітної плати; - у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - 50 процентів від
мінімальної заробітної плати. Перелік
населених пунктів, жителям яких
виплачується щомісячна грошова
допомога, затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Проте, відповідач всупереч ст. 37
вказаного Закону виплачував позивачу
щомісячну грошову допомогу в меншому
розмірі, який встановлений постановою
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996 № 836, що є
неправомірним.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами,
колегія суддів зазначає, що Закон
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
має вищу юридичну силу в порівняні з
постановою Кабінету Міністрів України,
та є пріоритетним у застосуванні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
при нарахуванні та виплаті позивачу
щомісячної грошової допомоги
застосуванню підлягає ст. 37 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Розмір мінімальної заробітної плати
для осіб щорічно встановлюється
Законом України «Про державний бюджет
України» на відповідний рік.

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи, позивач із позовом до суду
звернувся 01.10.2010 року.

Згідно ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

При цьому, строк звернення до
адміністративного суду з
адміністративним позовом - проміжок
часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Після закінчення цього часу
особа не втрачає права звернутися з
адміністративним позовом, але така
позовна заява може бути залишена без
розгляду на тій підставі, що пропущено
строк звернення.

Відповідно до частини 2 статті 99
Кодексу адміністративного судочинства
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

При цьому, поважними причинами
пропуску строку звернення до суду
відповідно до вимог КАС України
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
особою відповідних дій.

Оскільки, позивач об'єктивно знав і
повинен був знати розмір отримуваної
ним соціальної допомоги як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, мав можливість звернутись
за правовою допомогою до суду для
вирішення питання у значно тривалий
проміжок часу, інформація щодо діючого
законодавства є загальновідомою, суд
першої інстанції дійшов правомірного
висновку про залишення позовних вимог
без розгляду в частині.

Крім того, ухвалою Іванківського
районного суду Київської області від 15
січня 2014 року позовні вимоги за період
з 01.02.2004 року по 31.03.2010 рік залишено без
розгляду. Вказана ухвала позивачем не
оскаржувалась та набрала законної
сили, а тому доводи апелянта в
апеляційній скарзі на постанову суду
першої інстанції щодо строків є
безпідставними та судом до уваги не
приймаються.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, щодо задоволення позову в
частині, а тому апеляційну скаргу
позивача необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін, оскільки вона
ухвалена з дотриманням норм
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 183-2, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Іванківського районного суду
Київської області від 15 січня 2014 року
залишити без задоволення.

Постанову Іванківського районного
суду Київської області від 15 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ст. 183-2
КАС України є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.

.

Головуючий суддя
Собків Я.М.

Судді:
Борисюк Л.П.

Ключкович В.Ю.