Справа № 2027/2а-12005/12
Суддя: Гаманко О.І.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/76620/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого Гаманка
О.І.

суддів Білуги С.В.

Загороднього А.Ф.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 06 листопада
2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Міністерства
надзвичайних ситуацій України в
Київській області про примушення до
видачі довідки, -

встановила:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Головного управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України в Київській області (з
урахуванням уточнень позовних вимог)
про визнання дії відповідача
протиправними, зобов'язання ГУ МНС
України в Київській області видати
довідку з перерахунком заробітної
плати (зробленої на основі
судово-економічної експертизи) за всі
місяці роботи в зоні ЧАЕС для
представлення до органів ПФУ України,
зобов'язання ГУ МНС України в Київській
області виплатити відшкодування
моральної шкоди у розмірі 5-кратного
розміру суми, а саме - 282 714,00 грн. та
стягнення витрат за проведення
експертизи у сумі 3283,00 грн.

Постановою Московського районного
суду м. Харкова від 20.06.2012 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 06 листопада
2012 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, позивач, не
погоджуючись з судовими рішеннями по
справі, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить їх
скасувати та направити справу на новий
судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі в межах, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Апеляційним судом було встановлено, що
ОСОБА_2 проходив службу на посаді
старшого пожежного ВПЧ-2 увоєнізованій
пожежній частині Управління пожежної
охорони Київської області при
Управлінні внутрішніх справ
Київського облвиконкому по охороні
Чорнобильської атомної електростанції
з 28.07.1986 року по 15.11.1987 року.

Під час ліквідації аварії на ЧАЕС у
період з 20.11.1986 року по 12.10.1987 року
працював вахтовим методом в зоні ЧАЕС.

Відповідно до довідки Головного
управління Пенсійного фонду України в
Харківській області № 890 від 06.02.2012року,
в період з 24.12.2005 року по 13.05.2008 року
позивач отримував пенсію за вислугу
років, в період з 14.05.2008 року по 30.06.2011
року - пенсію по інвалідності.

З 03.04.2008 року по 30.03.2011року позивачу
встановлено 2-гу групу інвалідності з
втратою працездатності - 70%.

Згідно довідки МСЕК №017977 від 30.03.2011
року з 30.03.2011 року позивачу встановлено
2-у групу інвалідності безстроково та 80%
втрати працездатності .

Відповідно до довідки Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова №2848-02/1/30
від 14.02.2012 року, позивач перебуває на
обліку з 21.06.2011 року у відділі з
призначення пенсій № 1 управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова та
отримує пенсію по інвалідності 2-ї
групи в наслідок захворювання,
пов'язаного з роботою на ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, відповідно до статті 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Підставою для обчислення пенсії по
інвалідності є довідка про заробітну
плату за листопад - грудень 1986 року,
видана Головним управлінням МНС
України в Київській області від 11.03.2011
року № 244.

ОСОБА_2 звернувся з заявами від 06.11.2008
року, від 27.03.2009 року до начальника ГУ
МНС України в Київській області про
проведення перерахунку заробітної
плати за роботу в зонах ЧАЕС на
підставі розсекречених
нормативно-правових документів, які
передбачають додаткові нарахування по
заробітній платі за роботу в зонах
ЧАЕС, а саме: 1) провести годинну тарифну
ставку (оклад) до 6 годинного робочого
дня; 2) збільшити посадовий оклад до 100%;
3) начислити кратність за роботу в зоні
з врахуванням окладу збільшеного на 100%;
4) нарахувати подвійну оплату за роботу
у вихідні та святкові дні з врахуванням
кратності, нарахувати премію до 60% за
фактично відпрацьований час з
врахуванням кратності.

Листами № 9/5/М-83 від 25.12.2008року, №9/5/2759
від 20.05.2009 року йому буловідмовлено у
здійсненні перерахунку заробітної
плати за час роботи в зонах ЧАЕС та
наданні іншої довідки.

Апеляційним судом було встановлено та
вбачається з трудової книжки, що ОСОБА_2
09.07.1984 року було прийнято на службу в
органи внутрішніх справ та звільнено
зі служби 23.12.2005 року.

Згідно довідки Головного управлінням
МНС України в Київській області від
07.08.2006 року №1220 молодший сержант
внутрішньої служби ОСОБА_2 працював на
посаді старшого пожежного ДПЧ - 2 з
28.07.1986 року і був звільнений 15.11.1987 року,
робота проводилась вахтовим методом.

Відповідно розрахункових листів за
період з 28.07.1986 року по 15.11.1987 року,
виданих Головним управлінням МНС в
Київській області, ОСОБА_2 було
переведено до Головного управління МНС
в Київській області (ДПЧ - 2) та в
листопаді - грудні було встановлено
посадовий оклад в розмірі 150 крб.,
щомісячно виплачувались пайові по 16,52
крб.

Згідно довідки Управління пожежної
охорони Київського облвиконкому
внутрішніх справ №9/2/217 від 09.07.1991 року
позивач знаходився в зоні ЧАЕС: у
листопаді 1986 року з 20.11.1986 року по 23.11.1986
року - Чорнобиль (4 дня), з 24.11.1986 року по
30.11.1986 року - ЧАЕС (7 днів); у грудні 1986
року з 01.12.1986 року по 05.12.1986 року - ЧАЕС (5
днів), з 20.12.1986 року по 27.12.1986 року -
Чорнобиль (8 днів), з 28.12.1986 року по 31.12.1986
року- ЧАЕС (4 дня).

Відповідно до довідки Головним
управлінням МНС в Київській області №
9/0/М-63 від 11.01.2011 року позивач
відпрацював у листопаді 1986 року у 1-й
зоні небезпеки - 90 годин, 42 години - у 3-й
зоні небезпеки, у грудні 1986 року 154
години - у 1-й зоні небезпеки, 54 години - у
3-й зоні небезпеки.

Згідно довідки Головного управлінням
МНС в Київській області №9/0/7308 від
15.12.2009 року ОСОБА_2 відпрацював у нічний
час на роботах по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС : у листопаді - 16 годин, у
грудні - 14 годин.

Розпорядженням Ради Міністрів України
від 17.05.1986 року №964 рс «Про виділення
Міненерго СРСР додаткового фонду
заробітної плати» керівникам
міністерств та відомств, що брали
участь з ліквідації аварії на ЧАЕС,
дозволялось здійснювати оплату праці
працівників, що були зайняті на
зазначених роботах у ІІІ-зоні
небезпеки, у 5-ти кратному розмірі у
порівнянні зі встановленими
законодавством нормами, у II - у 4
кратному розмірі та у І зоні у 3
кратному розмірі.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від
23.05.1986 року № 1031 рс зазначений порядок
підвищеної оплати праці було поширене
на військовослужбовців, начальницький
та рядовий склад.

Довідка про грошове забезпечення за
роботу в зоні відчуження від 11.03.2011 року
№ 244 для розрахунку пенсії видана
позивачу, як особі рядового складу,
відповідно до чинного законодавства
(врахована підвищена оплата праці у 5-
ти та 3-х кратному розмірі відповідно до
зони небезпеки) з урахуванням
постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР,
Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986р.
№ 524- 156 "Про умови оплати праці і
матеріального забезпечення
працівників підприємств і організацій
зони Чорнобильської атомної
електростанції", розпорядження Ради
Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964 «Про
виділення Міненерго СРСР додаткового
фонду заробітної плати», розпорядження
Ради Міністрів СРСР від 25.03.1986 року
№1031-рс «Про оплату праці
військовослужбовців - учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС»,
постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР,
ВЦРПС від 29.12.1987 року №1497-378 "Про умови
оплати праці і пільги для працівників,
зайнятих на експлуатації
Чорнобильської АЕС і ліквідації
наслідків аварії в зоні відчуження"
(розпорядження Ради Міністрів
Української РСР від 06.01.1988 року №12-рс).

Абзацом другим пункту 1 постанови ЦК
КПРС, Президії Верховної ради СРСР,
Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986
року № 524-156 «Про умови оплати праці та
матеріального забезпечення
працівників підприємств і організацій
зони Чорнобильської атомної
електростанції» військовослужбовцям
військових частин і органів Комітету
державної безпеки СРСР, а також особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, що
виконували службові обов'язки в зоні
Чорнобильської АЕС, передбачалося
виплачувати посадові оклади та оклади
за військовим або спеціальним званням
у подвійному розмірі.

Абзацом другим пункту 1 цієї постанови
передбачалась виплата особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам і військовослужбовцям
понадстрокової служби, начальницькому
і рядовому складу органів внутрішніх
справ крім того добові та
забезпечувати їх безплатним
харчуванням.

Відповідно до розпорядженням Ради
Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс з
метою прискорення робіт з ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у розпорядження Міненерго виділявся
додатковий фонд заробітної плати у
розмірі 100 тис. карб., при цьому
керівникам міністерств та відомств,
дозволялось за погодженням голови
урядової комісії здійснювати у
виняткових випадках оплату праці
працівників, що були зайняті на
зазначених роботах у ІІІ-зоні
небезпеки, у 5-ти кратному розмірі у
порівняно з встановленими чинним
законодавством нормами, у ІІ-зоні у 4-й
кратному розмірі та у І-зоні у 3-й
кратному розмірі.

Кратність розмірів оплати праці
конкретним працівникам також
встановлювалася у визначеному порядку.

На решті території зони відчуження, що
не була віднесена до зон небезпеки
(зона особливого контролю) з дня аварії
нараховування грошового утримання
проводилося виходячи з підвищених на
100% посадових окладів.

Пунктом 10 узагальнюючого листа
Міністерства праці України від 24
квітня 1997 року № 06-1695 «Про оплату праці
громадян, які виконували роботи по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС в зоні відчуження в
1986-1990 р.р.» за погодженням з Федерацією
профспілок України роз'яснюється, що
грошове утримання в підвищених
розмірах особам начальницького складу
виплачувалося, виходячи з посадових
окладів та окладів за спеціальне
звання. Усі інші надбавки, підвищення і
компенсації, що виплачувалися за
основним місцем роботи, нараховувалися
тільки на одинарний посадовий оклад.

Відповідно до пункту 3 наказу МВС СРСР
№ 0189 посадові оклади. підвищені в
подвійному розмірі, але без урахування
кратності виплачувались
військовослужбовцям, призваним на
збори. Виплата з посадових окладів
збільшених у 2 рази та ще з урахуванням
кратності нормативними документами не
передбачена. Це саме зазначено у
постанові від 07.04.1986 року № 524-156.

Апеляційним судом було встановлено, що
позивач проходив службу на посаді
старшого пожежного у званні молодшого
сержанта внутрішньої служби.
Відповідно до цього йому
встановлювався місячний посадовий
оклад - тобто денна, а не погодинна
тарифна ставка. За нормативним
документами 1985 року
військовослужбовцям оплата за вихідні
та святкові дні не проводилася та
премія не нараховувалась.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року № 1210 було затверджено
Порядок «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Пунктом 1 зазначеного Порядку
визначено механізм обчислення пенсій
по інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідно до статей 54 і 57 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Пенсії за бажанням осіб можуть
призначатися виходячи із заробітної
плати, одержаної за роботу в зоні
відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків.

Згідно довідки Головного управлінням
МНС України в Київській області № 244
від 11.03.2011 року розмір заробітної плати
позивача складав 664,87 грн., яка
розрахована із сум збереження
середнього заробітку за дні роботи в
зоні відчуження та оплати праці за дні
роботи в зоні.

Також довідка свідчить про виплачену
заробітну плату позивачу за роботу в
населених пунктах зони відчуження
ЧАЕС, яка була нарахована на підставі
даних, що містяться у розрахункових
відомостях позивача за відповідний
період.

Згідно з пунктом 17 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25.11.2005 № 22-1 довідка про
заробітну плату (дохід) особи видається
на підставі особових рахунків,
платіжних відомостей та інших
документів про нараховану та сплачену
заробітну плату підприємством,
установою чи організацією, де працював
померлий годувальник або особа, яка
звертається за пенсією. Якщо такі
підприємства, установи, організації
ліквідовані або припинили своє
існування з інших причин, то довідки
про заробітну плату видаються
правонаступником цих підприємств,
установ чи організацій або архівними
установами.

Тобто апеляційний суд вірно зазначив,
що відповідна довідка про заробітну
плату має відповідати фактичним даним
сплаченої заробітної плати, а тому
позовні вимоги щодо зобов'язання ГУ МНС
в Київській області видати йому
довідку з перерахунком заробітної
плати (зробленої на основі
судово-економічної експертизи№ 235 від
28.04.2012року) за всі місяці роботи в зоні
ЧАЕС для представлення до органів ПФУ
України не підлягають задоволенню.

Крім того, апеляційним судом вірно
встановлено, що позивачем не доведено
спричинення незаконними рішеннями,
діями чи бездіяльністю відповідача
шкоди, а том уапеляційний суд також
правомірно відмовив у задоволенні
позовних вимог в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи викладене, доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
апеляційним судом норм матеріального
чи процесуального права, що призвело
або могло б призвести до невірного
вирішення спору, а тому оскаржуване
судове рішення є законними та
обґрунтованими і підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 06 листопада 2012 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України в Київській області про
примушення до видачі довідки - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.І. Гаманко

Судді
С.В. Білуга

А.Ф. Загородній