Справа № 815/8190/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/8190/13-а

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Токмілова Л. М. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого судді
- Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: представник позивача -
Мягченков А.А. (довіреність від 09.12.2013
р.),

представник позивача -
Михайлюк М.С. (довіреність від 22.08.2013 р.),

представник
відповідача - Бачерікова Д.О.
(довіреність від 21.01.2014 р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Торгового Дому «Пальміра»
Дочірнього підприємства компанії
«Палма Груп С.А.» (Швейцарія) на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Торгового Дому «Пальміра»
Дочірнього підприємства компанії
«Палма Груп С.А.» (Швейцарія) до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Торговий Дім «Пальміра» Дочірнього
підприємства компанії «Палма Груп С.А.»
(Швейцарія) звернувся до суду з позовом
до Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправними дії Південної
митниці Міндоходів щодо коригування
митної вартості товарів Торгового дому
«Пальміра» за ВМД № 500060001/2013/050486,
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№ 500060001/2013/00677 та
рішення про коригування митної
вартості товарів №
500060001/2013/610155/2 від 20 листопада 2013 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року вказані вимоги залишені без
задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення його вимог в повному
обсязі, наголошуючи, зокрема, на
порушені судом першої інстанції при
розгляді справи норм матеріального
права.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали вимоги поданої
апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
позивача та просив залишити останню
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 15
листопада 2013 року до митного
оформлення позивачем був заявлений
товар «Jaingum J-23S Guar Gum Powder 200 mesh - 2000 кг,
гуарова камедь (Е-412) у вигляді порошку
використовується у харчовій
промисловості як загусник» за МД
№ 500060001/2013/050486.

До митного оформлення для
підтвердження митної вартості товарів
позивачем подані наступні документи:
інвойс № JAIN/EXP/049/2013-14 від 09.09.2013 року
(а.с.17), зовнішньоекономічний договір
(контракт) від 01.02.2012 року № AST-04-2012
(а.с.19-24), сертифікат про походження №
MCCI/F-37/2013-14/1306 від 16.09.2013 року, експортна
ВМД № 7476167 від 16.09.2012 року (а.с.52).

Під час здійснення Південною митницею
контролю правильності визначення
митної вартості товарів встановлено,
що в поданих декларантом документах,
які підтверджують заявлену митну
вартість, містяться розбіжності, а
саме: в поданій до митного оформлення
митній декларації є посилання на
експортну ВМД країни відправлення дані
в якій суперечать даним комерційного
інвойсу, що міститься у пакеті
документів до поданої ВМД та
сертифікату про походження товару
(вказаний у експортній ВМД номер
інвойсу № JAIN/EXP/49/13-14 від 09.09.2013 року не
співпадає з наявним у пакеті
документів інвойсом № JAIN/EXP/049/2013-14 від
09.09.2013 року та № JAIN/EXP/049/13-14 від 09.09.2013
року, що зазначений у сертифікаті про
походження № МССI/F-37/2013-14/1306 від 16.09.2013
року).

З огляду на викладене, згідно п. 3 ст. 53
Митного кодексу України, декларанту
було запропоновано надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості, а саме: каталоги,
специфікації, прайс - листи виробника
товару; переклад експортної декларації
країни виробника; виписку з
бухгалтерської документації; висновок
експертної організації про вартісні та
якісні характеристики товару,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією, що має
відповідні повноваження згідно із
законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, на
зазначену вимогу, 20.11.2013 року
декларантом були надані наступні
документи: висновок Одеської
регіональної торгово-промислової
палати від 20.11.2013 року № 001149 (а.с.63); лист
б/н виробника JAISONS Indastries від 19.11.2013 року
(а.с.80).

Інших витребуваних митним органом
документів позивачем надано не було,
про що свідчить його запис на
зворотному боці декларації митної
вартості.

З урахуванням зазначених обставин, з
метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості, з
урахуванням інформації, яка наявна в
митному органі, між декларантом та
митним органом була проведена усна
консультація, за результатом якої
обрано метод визначення митної
вартості - резервний.

На підставі аналізу цін бази даних ЄАІС
ДМСУ встановлено, що рівень митної
вартості подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено: по
товару № 1 є більшим (митні декларації
№ 12513000/2013/565584 від 22.08.2013 року,
№ 100270000/2013/184363 від 15.11.2013 року),
тому митну вартість визнано на рівні -
5,16 доларів США за кг нетто.

У зв'язку з вищевикладеним та у
відповідності до ч. 2 ст. 55 Митного
кодексу України Південною митницею
прийняте рішення про коригування
митної вартості № 500060001/2013/610155/2
від 20 листопада 2013 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої
інстанції виходив з того, що дії
відповідача щодо прийняття картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України № 500060001/2013/00677 та рішення
про коригування митної вартості
товарів № 500060001/2013/610155/2 від
20 листопада 2013 року є законними та
такими, що відповідають нормам чинного
законодавства України, прийняті
рішення є обґрунтованими та
правомірними, а тому адміністративний
позов ДП Торговий дім «Пальміра» не
підлягає задоволенню, оскільки
посадові особи митного органу діяли
відповідно до ст. 19 Конституції України
виключно на підставі, в межах та у
спосіб передбачений Конституцією та
законами України.

Колегія суддів погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

За правилами ч. 1 ст. 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 53 Митного
кодексу України, у разі якщо документи,
подані на підтвердження митної
вартості товарів, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи,
перелік яких визначений положеннями
даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару (ч. 6 ст. 53 Митного
кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу
України визначено, що митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Згідно вимог ст. 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

У разі відсутності даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, або за наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей, митний орган може
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються, послідовно
застосовуючи методи визначення митної
вартості, встановлені Митним кодексом,
на підставі наявних у нього відомостей,
у тому числі цінової інформації щодо
ідентичних чи подібних (аналогічних)
товарів з коригуванням, що
здійснюється згідно з цим Кодексом.

В даних спірних правовідносинах у
митниці виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявлення позивачем
митної вартості товару. Так, під час
здійснення Південною митницею
контролю правильності визначення
митної вартості товарів встановлено,
що в поданих декларантом документах,
які підтверджують заявлену митну
вартість, містяться розбіжності, а
саме: в поданій до митного оформлення
митній декларації є посилання на
експортну ВМД країни відправлення дані
в якій суперечать даним комерційного
інвойсу, що міститься у пакеті
документів до поданої ВМД та
сертифікату про походження товару
(вказаний у експортній ВМД номер
інвойсу № JAIN/EXP/49/13-14 від 09.09.2013
року не співпадає з наявним у пакеті
документів інвойсом № JAIN/EXP/049/2013-14 від
09.09.2013 року та № JAIN/EXP/049/13-14 від
09.09.2013 року, що зазначений у сертифікаті
про походження № МССI/F-37/2013-14/1306 від
16.09.2013 року).

Враховуючи наведене митниця мала
обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. При витребуванні
додаткових документів відповідач діяв
відповідно до вимог статті 53 Митного
кодексу України. При цьому, відповідач,
відповідно до наведених законодавчих
норм надавав позивачу можливість
підтвердження заявленої митної
вартості чи коригування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів.

Представником позивача 20.11.2013 року було
додатково надано до митного органу
висновок Одеської регіональної
торгово-промислової палати від 20.11.2013
року № 001149 та лист б/н
виробника JAISONS Indastries від 19.11.2013 року,
однак декларантом не було надано
виписки з бухгалтерської документації
та переклад експортної декларації
країни виробника.

Крім того, проведений аналіз даних, що
містяться в наданих додаткових
документах вказує на їх
невідповідність даним заявленим у
поданій ВМД, а саме лист виробника
говорить про рівень вартості товару на
умовах поставки СІF Одеса, що
унеможливило здійснення відповідачем
розрахунку митної вартості товару та
дало митниці підстави для визначення
митної вартості товарів у спосіб,
передбачений ст. 57 Митного кодексу
України, оскільки інших способів, ніж
витребування додаткових документів,
надання часу для підтвердження
заявленої митної вартості товару, у
митного органу щодо узгодження митної
вартості товару із декларантом
законодавчими нормами не передбачено.

При визначенні митної вартості товару
митницею застосований резервний метод
оцінки згідно ст. 64 Митного кодексу
України. При цьому, у рішенні митниця
послідовно довела неможливість
застосування попередніх методів.

Так, в графі 33 спірного рішення про
коригування митної вартості зазначено,
що митна вартість імпортованого товару
не могла бути визначена за ціною
договору (контракту), щодо товарів які
імпортуються (вартість операції)
відповідно до вимог ст. 58 Митного
кодексу України в зв'язку з тим, що під
час здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості в результаті аналізу поданих
для підтвердження митної вартості
документів виявлено, що документи
містять розбіжності та неточності.

Митна вартість товару не могла бути
визначена за другорядними методами
відповідно вимог статті 59 Митного
кодексу України та статті 60 даного
Кодексу по причині відсутності у
митного органу та декларанта
інформації про ідентичні та подібні
(аналогічні) товари, інформації про
якість та репутацію на ринку.

Визначити митну вартість відповідно до
вимог статті 62 Митного кодексу України
та статті 63 Митного кодексу України
неможливо з причини відсутності у
митного органу та декларанта вартісної
основи для розрахунку митної вартості.

Послідовно використавши усі попередні
методи, працівники відділу митних
платежів дійшли до висновку про те, що
митна вартість оцінюваного товару має
бути визначена з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994
року (далі - ГАТТ).

Так, відповідно до пункту 2 (а) статті VII
ГАТТ, оцінка ввезеного товару для
митних цілей повинна ґрунтуватися на
дійсній вартості ввезеного товару,
який обкладається митом, або
аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2 (b) зазначеної
статті, під «дійсною вартістю» повинна
розумітися ціна, за якою такий або
аналогічний товар продається або
пропонується для продажу при
нормальній ході торгівлі в умовах
вільної конкуренції.

Якщо дійсна вартість не може бути
визначена відповідно до пункту (b),
оцінка для митних цілей повинна
ґрунтуватися на найближчому
еквіваленті, який може бути
встановлений.

Відповідно до розділу 5 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які затверджені наказом
Державної митної служби України
від 13.07.2012 року № 362 під час робіт з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
використовуються такі джерела
інформації як спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України (ЄАІС
ДМСУ); інформація, отримана за
результатами здійснення митного
контролю та інші.

Правомірність використання митним
органом бази даних ЄАІС ДМСУ при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
підтверджується, також, статтями 31, 33, 362
і 363 Митного кодексу України.

На підставі аналізу цін бази даних ЄАІС
ДМСУ встановлено, що рівень митної
вартості подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено: по
товару № 1 є більшим (митні декларації
№ 12513000/2013/565584 від 22.08.2013 року,
№ 100270000/2013/184363 від 15.11.2013), тому
митну вартість визнано на рівні -
5,16 доларів США за кг нетто.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що приймаючи
рішення про визначення митної вартості
товарів Південна митниця діяла в межах
повноважень та на підставі вимог
чинного законодавства, рішення митниці
відповідає вимогам ч. 2 ст. 55 Митного
кодексу України щодо його змісту,
підстав для скасування оскаржуваної
позивачем картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
500060001/2013/00677 та рішення про коригування
митної вартості товарів № 500060001/2013/610155/2
від 20 листопада 2013 року не вбачається.

Доводи апеляційної скарги
встановлених обставин справи та
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскільки судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
постановлено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Торгового Дому
«Пальміра» Дочірнього підприємства
компанії «Палма Груп С.А.» (Швейцарія)
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Торгового Дому «Пальміра»
Дочірнього підприємства компанії
«Палма Груп С.А.» (Швейцарія) до
Південної митниці Міндоходів про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів після набрання
чинності безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 18 квітня
2014 року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/