Справа № 2а/2370/8655/2011
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/74493/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Чорнобаївському районі Черкаської
області на постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 травня 2012 року,

а також касаційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання України в Драбівському
районі на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 травня 2012 року

у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в
Чорнобаївському районі Черкаської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання України в Драбівському
районі про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2011 року УПФУ в Чорнобаївському
районі Черкаської області звернулося
до суду з позовом про стягнення з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання України в Драбівському
районі сум невідшкодованих витрат на
виплату та доставку суми основного
розміру пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій, у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, з урахуванням щомісячної
державної адресної допомоги та виплат
пенсій громадянам, які отримали
каліцтво в державах СНД, що передбачена
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 року № 265 на загальну
суму 79666,62 грн, з яких 434,85 грн - виплата
пенсій громадянам, які отримали
каліцтво в державах СНД, 79019,29 грн -
державна адресна допомога, та 212,48 грн -
витрат на виплату та доставку пенсій
згідно актів щомісячної звірки
особових справ пенсіонерів і списків
осіб, які не прийняті до заліку на
відшкодування за вересень - листопад 2011
року включно.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 10 січня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року скасовано постанову суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості по
відшкодуванню суми пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з вересня по
листопад 2011 року в розмірі 434,85 грн та
ухвалено в цій частині нове судове
рішення, яким задоволено позовні
вимоги. Стягнуто з Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Драбівському
районі на користь УПФУ в
Чорнобаївському районі Черкаської
області заборгованість по
відшкодуванню суми пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з вересня по
листопад 2011 року в розмірі 434,85 грн. В
іншій частині постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2012 року залишено без змін.

У касаційній скарзі УПФУ в
Чорнобаївському районі Черкаської
області порушує питання про скасування
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалення нового судового
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі. Зазначає, що судами
порушено норми матеріального та
процесуального права, зокрема,
неправильно застосовано норми Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон № 1105-ХІV).

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Драбівському
районі у касаційній скарзі просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши доводи касаційних скарг,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до пункту четвертого цієї
статті за страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 5 частини першої статті 24
Закону №1105-ХІV Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
передбачений статтею 21 Закону № 1105-ХІV.

Відповідно до цієї статті Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Кабінет Міністрів України постановою
від 26 березня 2008 року № 265 установив, що
у разі, коли щомісячний розмір
пенсійних виплат (з урахуванням
надбавок, підвищень, додаткових пенсій,
цільової грошової допомоги, сум
індексації та інших доплат до пенсій,
встановлених законодавством, крім
пенсій за особливі заслуги перед
Україною та щомісячної доплати до
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
членам сімей шахтарів, смерть яких
настала внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання) не досягає в осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, на одного
непрацездатного члена сім'ї 100
відсотків, на двох - 120 відсотків, на
трьох і більше - 150 відсотків
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність, таким особам надається
щомісячна державна адресна допомога до
пенсії у сумі, що не вистачає до
зазначених розмірів. У разі, коли
щомісячний розмір пенсійних виплат,
державної соціальної допомоги
інвалідам з дитинства і
дітям-інвалідам, особам, які не мають
права на пенсію, та інвалідам (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткових пенсій, цільової грошової
допомоги, сум індексації та інших
доплат, встановлених законодавством,
крім пенсій за особливі заслуги перед
Україною) не досягає прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність,
таким особам надається щомісячна
державна адресна допомога у сумі, що не
вистачає до зазначеного прожиткового
мінімуму.

Аналіз наведеної норми дає підстави
вважати, що адресна допомога як окремий
вид соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України від 26 березня 2008 року № 265
встановлено, що виплата щомісячної
державної адресної допомоги
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, необхідно
враховувати те, що страхування від
нещасного випадку є самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів.
Відповідно до статті 46 Закону № 1105-ХІV
кошти на здійснення страхування від
нещасного випадку не формуються за
рахунок Державного бюджету України, не
включаються до його складу та
використовуються виключно за їх прямим
призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги.

Враховуючи вищенаведене, суди
обґрунтовано відмовили у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення
державної адресної допомоги.

Крім того, судами встановлено, що в
період з вересня по листопад 2011 року
позивачем понесені витрати у сумі 434,85
грн по виплаті пенсій по інвалідності.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Драбівському
районі посилається на те, що у нього
відсутній обов'язок відшкодовувати
УПФУ в Чорнобаївському районі
Черкаської області витрати, що
понесені ним у зв'язку з виплатою
щомісячної пенсії по інвалідності,
передбаченої постановою Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян», оскільки
нещасні випадки настали на території
колишніх республік СРСР.

З набранням чинності Закону № 1105-ХІV
обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності в
зв'язку із втратою годувальника
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Положеннями пункту 5 частини 2 статті 24
Закону № 1105-ХІV встановлено, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований має право звернутись до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Постановою правління Пенсійного фонду
та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків від
04 березня 2003 року № 5-4/4 затверджений
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Вказаний порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних із виплатою пенсій
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер із цих причин, що призначені
особам, застрахованим згідно із
Законом № 1105-ХІV (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застрахованим, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам унаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних із виконанням
ними трудових обов'язків.

Отже, у разі незгоди Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
підписати акти звірки в судах
адміністративної юрисдикції мають
вирішуватись вимоги про стягнення
витрат, а не вимоги про підписання цих
актів, тому що Порядок не врегульовує
спірних правовідносин, що виникли в
цьому випадку, оскільки встановлене
ним правило підписання актів звірки
розрахунків має застосовуватися за
відсутності спору.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено,
що органи Пенсійного фонду щомісяця, до
10 числа місяця, наступного за звітним,
разом з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України складають акт
щомісячної звірки за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, в якому визначають
загальну суму витрат, що підлягають
відшкодуванню. На підставі акту
узгоджується Довідка про
відшкодування (Головним управлінням
Пенсійного фонду та Управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування), згідно якої на
централізованому рівні до 25 числа
місяця, наступного за звітним, Фонд
соціального страхування перераховує
відповідні кошти Пенсійному фонду
України, що передбачено пп. 6, 7 Порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку щодо існування
обов'язку у Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань відшкодування витрат
Пенсійному фонду, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

За таких обставин, апеляційний суд
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги в цій частині.

Відповідно до положень статті 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Ухвалені судові рішення відповідають
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій у постановах від 06
червня 2011 року (справа № 21-57а11), від 20
червня 2011 року (справа № 21-59а11), від 14
листопада 2011 року (справа № 21-343а11) та
від 30 січня 2012 року (справа № 21-428а11).

Доводи касаційних скарг не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, тому
підстав для скасування ухвалених
судових рішень колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України, якщо суд не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Чорнобаївському районі Черкаської
області та Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання України в Драбівському
районі залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 травня 2012
року та постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 10
січня 2012 року у не скасованій частині -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В.
Головчук Судді Д.В.
Ліпський Ю.К.
Черпак