Справа № 802/1029/14-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 квітня 2014 р.
Справа № 802/1029/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима
Петровича,

за участю секретаря судового
засідання: Побережської В.В.

представника позивача: Загороднього
О.А., Обертюх Т.С.

представника відповідача: Мельник Т.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Вінницяобленерго" в особі
структурної одиниці "Бершадські
електричні мережі"

до: відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Вінницькій
області

про: визнання дій протиправними та
скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного
адміністративного суду знаходиться
адміністративна справа за позовом
публічного акціонерного товариства
"Вінницяобленерго" в особі структурної
одиниці "Бершадські електричні мережі"
до відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Вінницькій
області про визнання дій протиправними
та скасування постанови.

Позовні вимоги мотивовані
неправомірними діями відповідача щодо
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження № ВП 38760684 від
20.11.2013 року. За цих підстав позивач
звернувся до суду з проханням визнати
неправомірними дії відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Вінницькій області щодо винесення
вищевказаної постанови про закінчення
виконавчого провадження, визнати її
протиправною та скасувати.

До початку розгляду справи по суті
представником позивача надано суду
заяву про уточнення позовних вимог, а
саме позивач просить доповнити позов
вимогою про стягнення з Державного
бюджету України на його користь 73,08
грн. судових витрат (а.с. 33).

В судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали
повністю та просили суд позов
задовольнити, посилаючись на викладені
у позовній заяві обставини. Окремо
зазначили, що державним виконавцем не
було вчинено всіх можливих та
необхідних виконавчих дій спрямованих
на виконання рішення суду.

Представник відповідача проти позову
заперечувала з підстав викладених в
запереченні на позовну заяву (а.с. 16-17)
просила відмовити в його задоволенні.
Окремо зазначила, що боржником надано
листи, які свідчать про вчинення дій
спрямованих на відшкодування коштів
позивачу, а отже рішення суду
вважається виконаним.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд дійшов до висновку про часткове
задоволення позову, в зв'язку з
наступним.

Судом встановлено, що постановою
Вінницького окружного
адміністративного суду від 04.02.2010 року
адміністративний позов задоволено,
зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Бершадської районної державної
адміністрації Вінницької області
вчинити дії на користь відкритого
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія Вінницяобленерго" в особі
структурної одиниці "Бершадські
електричні мережі" з відшкодування
шкоди, завданої його неправомірними
діями в розмірі 5704,47 грн. На виконання
даної постанови суду Вінницьким
окружним адміністративним судом 10.12.2012
року видано виконавчий лист по справі
(а.с. 18).

Постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління ДВС ГУЮ у
Вінницькій області на підставі
вищевказаного виконавчого листа 10.07.2013
року відкрито виконавче провадження.

До відділу примусового виконання
рішень управління ДВС ГУЮ у Вінницькій
області 08.08.2013 року надійшов лист від
управління праці та соціального
захисту населення Бершадської РДА
Вінницької області в якому
повідомлялося про відсутність коштів
для виконання рішень суду. Також
боржник зазначив, що ним подано запити
до фінансового управління Бершадської
РДА та департаменту соціальної
політики Вінницької ОДА з проханням
виділити додаткові асигнування в
розмірі 5704,47 грн. (а.с. 19-20).

Відділ примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Вінницькій
області 08.08.2013 року звернувся до
Вінницького окружного
адміністративного суду з поданням про
зміну способу і порядку виконання
постанови суду від 04.02.2010 року.

Ухвалою суду від 22.08.2013 року відмовлено
в задоволенні подання відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Вінницькій
області про зміну способу і порядку
виконання постанови суду від 04.02.2010
року (а.с. 21-23).

Враховуючи, що боржником вчинено всі
можливі дії з відшкодування шкоди
завданої його неправомірними діями, а
саме подано запити до фінансового
управління Бершадської РДА та
департаменту соціальної політики
Вінницької ОДА з проханням виділити
додаткові асигнування в розмірі 5704,47
грн. відповідачем 20.11.2013 року керуючись
п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження (а.с. 5). Вказана постанова
одночасно є предметом оскарження в
даній справі.

Визначаючись стосовно позовних вимог
суд виходить з наступного.

Стаття 1 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачає, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону
України "Про виконавче провадження"
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою зокрема такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами.

Частиною 1, 2 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про
виконавче провадження" після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до
суду чи іншого органу (посадової особи),
що його видав.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Вказаною нормою законодавства
передбачено підставу для закінчення
виконавчого провадження, а саме у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Приймаючи постанову про закінчення
виконавчого провадження від 20.11.2013
року державний виконавець мотивував її
тим, що боржником вчинено всі можливі
дії з відшкодування шкоди позивачу
завданої його неправомірними діями, а
саме подано запити до фінансового
управління Бершадської РДА та
департаменту соціальної політики
Вінницької ОДА з проханням виділити
додаткові асигнування в розмірі 5704,47
грн. На думку державного виконавця
вказані дії боржника свідчать про
фактичне виконання рішення суду.

Проте суд не погоджується з такою
позицією відповідача, оскільки рішення
суду від 04.02.2010 року, яким зобов'язано
управління праці та соціального
захисту населення Бершадської РДА
Вінницької області вчинити дії на
користь ВАТ "АК" Вінницяобленерго" в
особі структурної одиниці "Бершадські
електричні мережі" з відшкодування
шкоди, завданої його неправомірними
діями в розмірі 5704,47 грн. можна вважати
виконаним в повному обсязі лише у
випадку фактичного отримання
стягувачем вищевказаних коштів.

Таким чином, наявні в матеріалах справи
листи начальника управління праці та
соціального захисту населення
Бершадської РДА про направлення
запитів для виділення додаткових
асигнувань в розмірі 5704,47 грн. не є
доказами фактичного виконання рішення
суду від 04.02.2010 року та не можуть бути
підставою для винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, орган державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до статті 11 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд,
відповідно до ст. 86 КАС України, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

При цьому, суд зазначає, що позовна
вимога позивача про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження по суті є
вимогою про визнання протиправною
самої постанови про закінчення
виконавчого провадження, оскільки такі
дії виразилися саме у прийнятому
рішенні.

Приймаючи вказане рішення, суд
керується п. 1 ч. 2 ст. 162 КАС України,
відповідно до якого у разі задоволення
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень та про скасування
рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що державний
виконавець не вжив всіх можливих та
необхідних заходів спрямованих на
виконання в повному обсязі рішення
суду зазначеного в виконавчому
документі, а тому адміністративний
позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
постанову відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби головного
управління юстиції у Вінницькій
області від 20.11.2013 року про закінчення
виконавчого провадження № 38760684.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Вінницяобленерго" в особі
структурної одиниці "Бершадські
електричні мережі" 36,54 грн. судових
витрат.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Альчук Максим Петрович