Справа № 2а/0570/10289/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/75190/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Мироненка О.В.,Чумаченко
Т.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації міста Донецька» про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, за касаційною
скаргою Комунального підприємства
«Бюро технічної інвентаризації міста
Донецька» на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 11
вересня 2012 року і ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, у якому просила визнати
неправомірними дії КП «Бюро технічної
інвентаризації міста Донецька» щодо
відмови у реєстрації права власності
на квартиру АДРЕСА_1, та зобов'язати
відповідача зареєструвати за нею право
власності на квартиру АДРЕСА_1, з
урахуванням сплачених за вчинення цих
дій сум.

В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що на підставі
правовстановлюючого документу -
рішення Ворошиловського районного
суду міста Донецька від 21.09.2011, яким за
нею визнано право власності на ?
частину перепланованої квартири
АДРЕСА_1, яке набрало законної сили, та
згідно з вимогами Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 07.02.2002,
звернулась до КП «Бюро технічної
інвентаризації міста Донецька» з
заявою та необхідними документами для
здійснення державної реєстрації цих
прав. Оскільки у задоволенні заяви було
відмовлено рішенням від 10.02.2012,
вказувала на те, що такі дії суперечать
вимогам вказаного Тимчасового
положення та нормам Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня
2012 року, позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії КП «Бюро
технічної інвентаризації міста
Донецька». Зобов'язано КП «Бюро
технічної інвентаризації міста
Донецька» зареєструвати за ОСОБА_4
право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Скасовано рішення КП «Бюро технічної
інвентаризації міста Донецька» від
10.02.2012 щодо відмови у реєстрації права
власності на квартиру АДРЕСА_1. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі КП «Бюро технічної
інвентаризації міста Донецька»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та ухвалити нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову у повному обсязі.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Встановлено, що рішенням
Ворошиловського районного суду міста
Донецька від 21.09.2011, яке набрало
законної сили 04.10.2011, за ОСОБА_4 визнано
право спільної сумісної власності на ?
перепланованої двокімнатної квартири
АДРЕСА_1.

20.12.2011 ОСОБА_4 звернулась до КП «Бюро
технічної інвентаризації міста
Донецька» з заявою про проведення
державної реєстрації права власності
на вказаний об'єкт, у задоволенні якої
рішенням від 10.02.2012 відмовлено.

Відмова обґрунтована тим, що подані
документи не відповідають вимогам,
визначеним Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» та
Тимчасовим положенням про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженим Наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002, оскільки відсутні можливості
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують.
Вказано, що згідно з пунктом 1.6
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002, державній реєстрації підлягає
право власності на закінчене
будівництвом нерухоме майно, яке
прийняте в експлуатацію у
встановленому законодавством порядку.
У тому випадку, якщо на самовільно
побудоване (реконструйоване) нерухоме
майно визнано право власності судовим
рішенням, воно (майно) приймається в
експлуатацію у відповідності до
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 461 від 13.04.2011 (пункт
10 цього Порядку).

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004,
у редакції на час спірних
правовідносин (далі - Закон № 1952-IV від
01.07.2004), визначені правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації за цим
Законом, та їх обтяжень і спрямований
на забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

У статті 16 вказаного Закону визначено,
що заява про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав, на
території якого розміщений об'єкт
нерухомого майна або більша за площею
його частина. Разом із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень подаються документи, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення відповідних прав, та
документ, що підтверджує оплату послуг
з державної реєстрації прав та їх
обтяжень. Державна реєстрація прав
проводиться на підставі заяви
правонабувача, сторін (сторони)
правочину, за яким виникло право, або
уповноважених ними (нею) осіб.

Державна реєстрація прав проводиться
на підставі рішень судів, що набрали
законної сили (пункт 5 частини 1 статті 19
Закону № 1952-IV від 01.07.2004).

У державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено, як
визначено у пункті 4 частини 1 статті 24
Закону № 1952-IV від 01.07.2004, у разі, якщо
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Згідно з частиною 4 статті 24 цього ж
Закону, відмова в державній реєстрації
прав та їх обтяжень з підстав, не
передбачених цим Законом, заборонена.

Порядок проведення державної
реєстрації права власності та права
користування (сервітуту) на об'єкти
нерухомого майна, розташовані на
земельних ділянках; права користування
(найму, оренди) будівлею або іншими
капітальними спорудами, їх окремими
частинами; довірчого управління
нерухомим майном; права власності на
об'єкти незавершеного будівництва, а
також порядок взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна,
визначало чинне на час спірних
правовідносин Тимчасове положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затверджене Наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від
07.02.2002 (далі - Тимчасове положення).

У пунктах 2.1 та 2.2 Тимчасового положення
вказано, що для проведення державної
реєстрації виникнення, переходу або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно власник
(власники), інший правонабувач
(правонабувачі) або уповноважена ним
(ними) особа подає реєстратору БТІ
заяву про державну реєстрацію прав за
формою, визначеною у додатку 1.

Заява про державну реєстрацію прав
подається реєстратору того БТІ, яке
здійснює свою діяльність відповідно до
договору з Адміністратором Реєстру
прав на території
адміністративно-територіальної
одиниці, на якій розташований об'єкт,
права щодо якого підлягають державній
реєстрації.

До заяви про державну реєстрацію прав
додаються правовстановлювальні
документи (додаток 2), їх нотаріально
засвідчені копії, документи, що
підтверджують оплату за проведення
державної реєстрації прав та видачу
витягу про державну реєстрацію прав, а
також інші документи, визначені
Положенням.

Згідно пункту 10 додатку 2 Тимчасового
положення до правовстановлювальних
документів, на підставі яких
проводиться державна реєстрація права
власності на нерухоме майно, належить
рішення суду про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна,
про встановлення факту права власності
на об'єкти нерухомого майна, про
передачу безхазяйного нерухомого
майна до комунальної власності.

Оскільки рішення суду про визнання
права власності на нерухоме майно є
правовстановлюючим документом, на
підставі якого органи БТІ проводять
реєстрацію права власності, суди
дійшли висновку про наявність підстав
для визнання дій відповідача
неправомірними, зобов'язання здійснити
державну реєстрацію права власності за
позивачем на вказаний вище об'єкт
нерухомості, та скасування рішення від
10.02.2012.

Також судами вказано на безпідставне
посилання КП «Бюро технічної
інвентаризації міста Донецька» у
рішенні від 10.02.2012 на вимоги пункту 1.6
Тимчасового положення, за змістом
якого державній реєстрації підлягає
право власності на закінчене
будівництвом нерухоме майно, яке
прийняте в експлуатацію у
встановленому законодавством порядку,
оскільки ця норма підлягає
застосуванню у випадку державної
реєстрації прав на підставі введення в
експлуатацію новозбудованого
нерухомого майна.

Крім того, у пункті 10 Порядку прийняття
в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 461 від 13.04.2011, на який також відповідач
посилається у рішенні від 10.02.2012,
вказано, що у разі коли на самочинно
збудоване нерухоме майно визнано право
власності за рішенням суду, воно
приймається в експлуатацію згідно з
цим Порядком. Судами також зазначено
про безпідставне посилання на цю норму
з тих підстав, що нею визначено порядок
та процедуру прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
застосування якої не підлягає до
вказаних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій і
доводи касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційну скаргу Комунального
підприємства «Бюро технічної
інвентаризації міста Донецька»
залишити без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 11 вересня
2012 року і ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: