Справа № 2а-2551/11
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м. Київ К/800/12551/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Розваляєвої Т.С.,

Черпіцької Л.Т.

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2014 року у адміністративній
справі за позовом ОСОБА_3,
правонаступниками якої є ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, до Каховської міської ради
Херсонської області, третя особа:
ОСОБА_2, відділ Держкомзему у м. Нова
Каховка Херсонської області про
визнання незаконним і скасування
рішення про передачу у власність
земельної ділянки, визнання незаконним
і скасування Державного акту про право
власності на земельну ділянку,
зобов'язання передати у власність
земельну ділянку в розмірах, що
відповідають первинним часткам в
домоволодінні, та прийняти відповідне
рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Каховської міської ради Херсонської
області, третя особа ОСОБА_2, відділ
Держкомзему у м. Нова Каховка
Херсонської області, в якому просила
суд: визнати незаконним і скасувати
рішення відповідача від 27 січня 2010 року
№ 977/60 про передачу у власність
земельної ділянки в АДРЕСА_1, ОСОБА_2 в
розмірі 3/5 частини ділянки і ОСОБА_3 в
розмірі 2/5 частини ділянки; визнати
незаконним і скасувати Державний акт
на право власності на земельну ділянку
серії ЯК № 515968 від 16 квітня 2010 року,
виданий ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підставі
рішення Каховської міської ради від 27
січня 2010 року № 977/60; зобов'язати
відповідача передати у власність
земельну ділянку в АДРЕСА_1, ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 в розмірах, що відповідають їх
первинним часткам в домоволодінні, та
прийняти відповідне рішення.

Постановою Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 20.06.2011
року відмолено у задоволенні
адміністративного позову.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 5.02.2014 року
постанову Каховського міськрайонного
суду Херсонської області від 20.06.2011
року скасовано та ухвалено нову
постанову, якою позовні вимоги
задоволено частково: скасовано п. 2, п.п.
2.2., п. 4, п. 5, п. 6 рішення Каховської
Міської ради Херсонської області № 977/60
від 27 січня 2010 року «Про передачу
земельних ділянок у приватну власність
та надання в оренду громадянам», щодо
передачі у спільну сумісну власність
раніше надані земельні ділянки для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибні ділянки) ОСОБА_3, ОСОБА_2
площею 1 000 кв. м. по АДРЕСА_1; скасовано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 515968 від
16.04.2010 року, виданий ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на
підставі рішення Каховської міської
ради від 27.01.2010 року № 977/60 «Про передачу
земельних ділянок у приватну власність
та надання в оренду громадянам». В
задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції ОСОБА_2
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, доводам касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 є власником
житлового будинку, розташованого по
АДРЕСА_2, а третя особа - ОСОБА_2, -
власником житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1.

При зазначених житлових будинках
знаходиться земельна ділянка, площею
0,1000 га., яка знаходиться у спільному
користуванні позивача та третьої
особи.

Рішенням Каховської міської ради
Херсонської області № 977/60 від 27.01.2010
року «Про передачу земельних ділянок у
приватну власність та надання в оренду
громадянам» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передано
у спільну сумісну власність земельну
ділянку площею 1 000 кв. м. по АДРЕСА_1.

16.04.2010 року ОСОБА_3 отриманий Державний
акт на право власності на земельну
ділянку, площею 0,1000 га., із вказівкою, що
її частка складає 2/5 частин земельної
ділянки.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові виходив з тих обставин, що
позивач не навів суду жодного доказу
для визнання незаконним рішення
Каховської міської ради Херсонської
області № 977/60 від 27.01.2010 року та
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯК № 515968 від
16.04.2010 року, виданого ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на
підставі рішення Каховської міської
ради від 27.01.2010 року № 977/60 «Про передачу
земельних ділянок у приватну власність
та надання в оренду громадянам».

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
частково задовольняючи позов прийшов
до висновків, що всупереч вимог
законодавства України, відповідачем
при прийнятті оскаржуваного рішення не
вірно застосовано статтю 119 Земельного
кодексу України та передано у спільну
сумісну власність земельну ділянку
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Встановлений цією
нормою права перебіг
п'ятнадцятирічного строку набувальної
давності почався 01.01.2002 року, а відтак,
вони не набули права на спірну земельну
ділянку по набувальній давності, а тому
відповідач був не вправі з цих підстав
приймати оспорюване рішення та
видавати державний акт на право
власності.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду апеляційної інстанції
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 119 Земельного кодексу
України громадяни, які добросовісно,
відкрито і безперервно користуються
земельною ділянкою протягом 15 років,
але не мають документів, які б свідчили
про наявність у них прав на цю земельну
ділянку, можуть звернутися до органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування з клопотанням про
передачу її у власність або надання у
користування. Розмір цієї земельної
ділянки встановлюється у межах норм,
визначених цим Кодексом. Передача
земельної ділянки у власність або у
користування громадян на підставі
набувальної давності здійснюється в
порядку, встановленому цим Кодексом.

А оскільки п. 1 Прикінцевих положень
Земельного кодексу України, він
набирає чинності з 1 січня 2002 року, то
норма статті 119 Земельного кодексу
України щодо набуття права власності
на земельну ділянку за набувальною
давністю може застосовуватися з
1 січня 2017 року.

Аналогічна правова позиція була
висловлена також Верховним Судом
України в ухвалі від 23 червня 2010 року та
в п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 16.04.2004р. № 7 (зі змінами від
19.03.2010р. № 2).

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду апеляційної
інстанції про те, що вирішуючи питання
про передачу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у спільну
сумісну власність земельної ділянки
площею 1 000 кв. м. по АДРЕСА_1, Каховська
міська рада помилково застосувала ст.
119 ЗК України, оскільки вказана норма
права набрала законної сили з 01.01.2002
року (з часу набрання чинності
Земельним кодексом України в редакції
від 25.10.2001 року), а відтак, зазначені
особи не могли набути права на спірну
земельну ділянку за давністю
користування (ст. 119 ЗК України).

Також колегія суддів вважає, що зі
змісту ст. 119 ЗК України вбачається, що
сама по собі наявність строку
набувальної давності не є єдиною та
безпосередньою підставою для
виникнення в особи права власності або
права користування земельною ділянкою.
Вона є лише умовою для застосування
інших способів встановлення цих прав.
Набувальна давність користування
земельною ділянкою згідно з указаною
статтею є лише підставою для звернення
до органу державної влади, або органу
місцевого самоврядування з
відповідним клопотанням щодо
оформлення правовстановчих документів
на земельну ділянку.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судом апеляційної інстанцій
вірно застосовані норми матеріального
та процесуального права. Доводи
касаційної скарги висновків суду не
спростовують. За таких обставин
підстав для задоволення касаційної
скарги судова колегія не вбачає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: