Справа № 2а-423/11
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/11769/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Загороднього А.Ф.,

суддів
Білуги С.В.,

Гаманка О.І.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві про
зобов'язання призначити страхову
виплату, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
Управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві про
зобов'язання призначити страхову
виплату з розрахунку середньої
заробітної плати за останні шість
місяців в яких вона виплачувалася.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 30 березня 2011 року
позовні вимоги задоволено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18 липня 2012
року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

На зазначене рішення суду апеляційної
інстанції ОСОБА_2 подав касаційну
скаргу, в якій посилаючись на
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
суду апеляційної інстанції та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Колегія суддів, перевіривши доводи
касаційної скарги та заперечення на
неї, рішення судів першої та
апеляційної інстанцій щодо
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, не
вбачає порушень судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
рішень, і тому вважає, що касаційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
рішення суду апеляційної інстанції -
без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 07 жовтня 2009 року
складено акт форми П-4 «Розслідування
хронічного професійного
захворювання», на підставі якого 14
січня 2010 року ОСОБА_2 пройшов огляд у
Центральній МСЕК № 2, якою було
призначено 20% втрати працездатності з 07
грудня 2009 року по 01 січня 2011 року.

26 січня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
Солом'янського відділення управління
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у м. Києві для формування
справи та призначення страхової
виплати, працівником якого надано
позивачу перелік необхідних
документів для формування справи, де
зазначалася довідка про середню
заробітну плату за 6 місяців до
складання Акту ф. П-4.

Однак, у зв'язку з тим, що підприємство
«Київський механічний завод
Міністерства оборони України»
тимчасово не працювало, а саме: з січня
2009 року по 31 серпня 2009 року та не
нараховувало заробітну плату,
відповідач відмовив йому у призначенні
страхової виплати.

Відповідно до пункту 3 Порядку
обчислення середньої заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 вересня 2001 року
№ 1266, розрахунковим періодом, за який
обчислюється середня заробітна плата
(дохід) для розрахунку страхових виплат
(крім страхування на випадок
безробіття) та оплати перших п'яти днів
тимчасової непрацездатності за
рахунок коштів роботодавця, є період
роботи за останнім основним місцем
роботи (зайняття підприємницькою
діяльністю) перед настанням страхового
випадку, протягом якого застрахована
особа працювала та сплачувала страхові
внески або за неї сплачувалися
страхові внески.

Згідно пункту 4 вказаного Порядку,
місяці розрахункового періоду (з
першого до першого числа), в яких
застрахована особа не працювала з
поважних причин (тимчасова
непрацездатність, відпустка у зв'язку з
вагітністю та пологами, відпустка по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та шестирічного віку
за медичним висновком), виключаються з
розрахункового періоду.

Пунктом 14 Порядку визначено, що
середньоденна заробітна плата (дохід)
обчислюється шляхом ділення
нарахованої за розрахунковий період
заробітної плати (оподатковуваного
доходу), з якої сплачувалися страхові
внески на кількість календарних днів
за розрахунковий період (без
урахування календарних днів, не
відпрацьованих з поважних причин, -
тимчасова непрацездатність, відпустка
у зв'язку з пологами, відпустка по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та шестирічного віку
за медичним висновком).

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що згідно наказу ДП
«Київський механічний завод
Міністерства оборони України» № 1, всім
робітникам заводу надавалася
відпустка без збереження заробітної
плати на 15 робочих днів з 12 січня 2009
року по 31 січня 2009 року. В подальшому, у
зв'язку з недостатнім об'ємом робіт на
заводі встановлювалася робота в
лютому-березні, квітні-травні, червні
2009 року по скороченому робочому тижню.
Робітникам за їх бажанням надавались
відпустки без збереження заробітної
плати.

Як досліджено судом апеляційної
інстанції, ОСОБА_2 за його бажанням та
заявами надавались відпустки без
збереження заробітної плати за весь
вказаний час, тобто, позивач заробітної
плати не отримував.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про те, що
пунктом 4 Порядку обчислення середньої
заробітної плати (доходу, грошового
забезпечення) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням встановлено
вичерпний перелік причин при
обчисленні середньої заробітної плати
для нарахування виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням від нещасного
випадку на виробництві з яких
виключаються періоди, в яких
застрахована особа не працювала, і
відповідно, інші причини, через які
особа не працювала, не належать до
поважних і такі календарні місяці не
виключаються з розрахункового періоду.

Отже, доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, що призвело або
могло б призвести до невірного
вирішення спору, а тому оскаржуване
судове рішення є законним та
обґрунтованим, і підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06 лютого 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Києві про
зобов'язання призначити страхову
виплату - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Ф. Загородній

Судді
С.В. Білуга

О.І. Гаманко