Справа № 810/581/14-а
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2014 року
Справа №810/581/14-а

Колегія суддів Київського окружного
адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Брагіної О.Є.;

суддів: Леонтовича А.М., Лисенко В.І.;

при секретарі судового засідання
-Луценко К.Ю.;

за участю:

представників позивача -Гаврилюка А.В.;
Ярмоли А.Ю.; Бунт В.О.;

представника відповідача - Габрилевич
Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд"

до Державної інспекції
України з контролю за цінами

про визнання протиправним та
скасування рішення,

в с т а н о в
и в :

до Київського окружного
адміністративного суду звернулось з
позовом ТОВ «Фоззі-Фуд» (далі по тексту-
товариство, позивач) до Державної
інспекції України з контролю за цінами
(по тексту відповідач) про визнання
протиправним та скасування рішення від
09.12.2013 р. №92 про застосування
адміністративно-господарських санкцій
у вигляді штрафу 3400 грн.за створення
перешкод при виконанні відповідачем
покладених на нього функцій.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що не
створював перешкод Державній
інспекції України з контролю за цінами,
які виявилися у ненаданні необхідних
матеріалів для проведення перевірки та
вказує на невідповідність в цій
частині висновків акту перевірки №146
від від 03.01.2014 р.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримали заявлені вимоги,
з викладених у позовній заяві підстав,
просили позов задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнала та зазначила, що позивачами на
вимогу посадових осіб Інспекції не
були представлені документи, необхідні
для проведення перевірки, а саме
правильності застосування цін та
тарифів на продукти харчування,
достовірності зазначеної у документах
інформації про формування та
застосування цін, у зв'язку з чим було
складено акт №146, в якому засвідчені
факти ненадання документів та прийнято
рішення про застосування
адміністративно-господарських санкцій
до позивача.

Заслухавши пояснення представників
сторін, допитавши у якості свідка
представника позивача Гаврилюка А.В.,
який показав суду, що всі витребовувані
перевіряючими документи їм надавалися,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність відмови в задоволенні
позову, з огляду на таке:

в період з 14.11.2013 р. по 03.12.2013 р. групою
перевіряючих Державної інспекції
України з контролю за цінами на
підприємстві позивача була проведена
планова перевірка на предмет
дотримання вимог ст.8 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності»; статтей 17- 18 Закону
України «Про ціни і ціноутворення», за
наслідками якої складено акт № 146 від
03.12.2013 р.

Для ефективного здійснення перевірки,
14.11.2013 р., позивачу було надано у
письмовому вигляді перелік документів
необхідних для перевірки з визначенням
терміну їх надання (12:00 15.11.2013 р.).

Станом на вказану дату позивачем не
були представлені наступні документи:

-наказ про облікову політику; -довідка
про кількість торгових закладів із
зазначенням їх місця розташування та
ПІБ керівника.

Для здійснення перевірки 14.11.2013 р. ТОВ
«Фоззі-Фуд» було надано перелік
документів та встановлено строк їх
надання (10:00 19.11.2013 р.).

Станом на встановлену дату
контролючому органу не були надані
наступні документи: довідка (реєстр)
реалізованих продовольчих товарів за
період з 14.11.2012 р. по 14.11.2013 р. (борошно,
ковбасні вироби, крупи, макаронні
вироби, масло вершкове, молоко, сметана,
сир твердий; сир кисломолочний; м'ясо
птиці; олія соняшникова; свинина;
яловичина; хліб, в тому числі власного
виробництва, у розрізі магазинів із
зазначеним обсягом реалізації по
кожному виду продукції з визначенням
торгової марки, роздрібної ціни, дати
реалізації та кількості;
товаро-транспортні накладні;
рахунки-фактури із зазначенням ціни
закупівлі товарів ( у друкованому та
електронному вигляді) додаток №1;

Декларації виробників за період з
14.11.2012 р. по 14.11.2013 р.; договори з
постачальниками та умови постачання
продукції, зокрема борошна, ковбасних
виробів варених; круп; макаронних
виробів; масла вершкового; сира; молока;
сметани; сира твердого; м'яса птиці;
олії соняшникової; свинини; яловичини;
хліба, в тому числі, власного
виробництва; первинні бухгалтерськи
документи, які підтверджують
закупівельні ціни за період з
листопада 2012 р. по листопад 2013 р;
помісячні оборотно-сальдові відомості
по рахунках : 631, 281, 282,285.

Вищеперелічені документи не були
представлені перевіряючим також
станом на 22.11.2013 р. та 26.11.2013 р.

Для здійснення планової перевірки
позивачу вчергове було відстрочено
надання документів до (14:00 годин 28.11.2013
р.).

Станом на 17:00 28.11.2013 р. перевіряючим не
були представлені вибірково копії
видаткових накладних з фіскальними
чеками (за кожний тиждень) придбаних
продовольчих товарів з 14.11.2012 р. по
14.11.2013 р., зокрема, борошна, ковбасних
виробів варених; круп; макаронних
виробів; масла вершкового; сира; молока;
сметани; сира твердого; м'яса птиці;
олії соняшникової; свинини; яловичини;
хліба, в тому числі, власного
виробництва; первинні бухгалтерськи
документи, які підтверджують
закупівельні ціни за період з
листопада по листопад 2013 р. у розрізі
торгових марок та по кожному магазину;

Довідку (реєстр) реалізованих
продовольчих товарів за період з 14.11.2012
р. по 14.11.2013 р. зокрема, борошна,
ковбасних виробів варених; круп;
макаронних виробів; масла вершкового;
сира; молока; сметани; сира твердого;
м'яса птиці; олії соняшникової; свинини;
яловичини; хліба у розрізі магазинів із
зазначеним обсягом реалізації по
кожному виду продукції, ціни
реалізації, дати, обсягу, копії
товарно-транспортних накладних ;
декларації оптовика; рахунки-фактури
із зазначнням ціни закупівлі.;

Помісячні оборотно-сальдові відомості
по рахунках 631, 281, 282,285. Наказ про
облікову політику.

Станом на 16:45 29.11.2013 р. позивачем не було
надано перевіряючим наступні
документи:

вибірково копії видаткових накладних з
фіскальними чеками (за кожний тиждень)
придбаних продовольчих товарів з 14.11.2012
р. по 14.11.2013 р., зокрема, борошна,
ковбасних виробів варених; круп;
макаронних виробів; масла вершкового;
сира; молока; сметани; сира твердого;
м'яса птиці; олії соняшникової; свинини;
яловичини; хліба, в тому числі, власного
виробництва; первинні бухгалтерськи
документи, які підтверджують
закупівельні ціни за період з
листопада по листопад 2013 р. у розрізі
торгових марок та по кожному магазину;

Довідку (реєстр) реалізованих
продовольчих товарів за період з 14.11.2012
р. по 14.11.2013 р. зокрема, борошна,
ковбасних виробів варених; круп;
макаронних виробів; масла вершкового;
сира; молока; сметани; сира твердого;
м'яса птиці; олії соняшникової; свинини;
яловичини; хліба у розрізі магазинів із
зазначеним обсягом реалізації по
кожному виду продукції, ціни
реалізації, дати, обсягу, копії
товарно-транспортних накладних ;
декларації оптовика; рахунки-фактури
із зазначнням ціни закупівлі.;

Всі факти ненадання позивачем
документів на вимогу перевіряючих
оформлені актами за підписами голови
та членів комісії від 15.11.2013 р.; 19.11.2013 р.;
22.11.2013 р.;

На спростування доводів відповідача
представниками ТОВ «Фоззі-Фуд» були
представлені т.з акти про надання
документів.

Так, із акту від 15.11.2013 р.про надання
документів вбачається, що позивачем
були частково представлені документи,
але зазначено, що в їх переліку
передбачається надання довідки про
кількість торгових закладів позивача
(із зазначенням їх назви, місця
розташування, ПІБ особи керівника). В
акті позивач визнає факт ненадання
цього документу у встановлений строк,
оскільки на його думку, не зрозуміло в
якому регіоні секторі у Київській
області перевіряючих цікавить
кількість торгових закладів позивача
та просить зазначити певний регіон.

Із акту від 26.11.2013 р. слідує, що
позивачем 15.11.2013 р. в усній формі
перевіряючому ОСОБА_5 було відмовлено у
наданні витребовуваних документів у
строк до 19.11.2013 р. у зв'язку відстуністю
технічної можливості виготовити
довідку (реєстр) реалізованих
продовольчих товарів за період з 14.11.2012
р. по 14.11.2013 р. (борошно, ковбасні вироби,
крупи, макаронні вироби, масло
вершкове, молоко, сметана, сир твердий;
сир кисломолочний; м'ясо птиці; олія
соняшникова; свинина; яловичина; хліб у
розрізі магазинів із зазначеним
обсягом реалізації по кожному виду
продукції з визначенням торгової
марки, роздрібної ціни, дати реалізації
та кількості; товаро-транспортні
накладні; рахунки-фактури із
зазначенням закупівлі товарів в
електронному вигляді; додаток №1. Таку
ж інформацію начебто було повідомлено
в усній формі 21.11.2013 р. ОСОБА_6 та
погоджено нові строки надання
документів.

Однак, як вказує позивач, 26.11.2013 р.
«з'явилися працівники контролюючого
органу та вручили акти про ненадання
документів 15.11.2013 р., 19.11.2013 р., 22.11.2013 р.
Під час зустрічі було вручено
відповідь та затребувані документи,
однак працівники Держінспекції
відмовились їх приймати, оскільки
довідки були оформлені без засвідчення
кожного аркушу з написом «Згідно із
оргигіналом із ПІБ апосадової особи та
печаткою та повідомили ТОВ «Фоззі-Фуд»
та вказівкою перевіряючих щоб
документи подавались через
канцелярію».

Далі в акті про надання документів
наводяться приклади начебто надання
документів.

В п.5 Акту вказано, що витребовувані
договори з постачальниками та
видаткові накладні за період листопад
2012 р. по листопад 2013 р. надаються для
перевірки за адресою: м.Київ, вул.
Калачевська,13 та м. Київ, вул. Філатова,5.

Щодо надання оборотно-сальдових
відомостей по рахунках 631,281,282,285
позивач, станом на 26.11.2013 р. зазначає про
можливість надати їх після уточнення
критеріїв формування.

Із акту про надання документів від
29.11.2013 р. вбачається, що позивачем також
не представлена документація, яка
вимагалася до перевірки у повному
обсязі, так позивач вказує
перевіряючим лише місця, в яких вони
зможуть отримати необхідні для
перевірки документи. До прикладу
«Також наголошуємо, що як і раніше
повідомлялося, з 22.11.2013 р. працівники
Держцінінспекції можуть проводити
перевірку договорів з постачальниками,
видаткових накладних, декларації
виробників щодо продукції яка є
предметом перевірки за адресою: м.Київ,
вул. Філатова, оскільки зробити копії
документів технічно складно. Щодо
оборотно-сальдових відомостей, то
виготовити їх за період листопад 2013 р
не має можливості, оскільки
календарний місяць не закінчився і
дані бухгалтерського обліку не
зведені».

Надаючи правової оцінки відносинам, що
склалися між сторонами, суд зважає на
таке: Указом Президента України від 30
березня 2012року №236/2012 затверджено
Положення про Державну інспекцію
України з контролю за цінами, яка
входить до системи органів виконавчої
влади і реалізує державну політику з
контролю за цінами. Указом Президента
України від 17 квітня 2013 року №220/2013 «Про
внесення змін до Положення про
Державну інспекцію України з контролю
за цінами» до Положення було внесено
зміни.

Державний контроль за формуванням цін
в Україні та якістю товарів, продукції
(робіт, послуг) здійснює Державна
інспекція з контролю за цінами (ДІКЦ)
України. Ця інспекція входить до складу
Міністерства економіки України та є
основним державним органом, який
уповноважений контролювати
встановлення й застосування державних
фіксованих та регульованих цін і
тарифів. Водночас Державна інспекція з
контролю за цінами має право визначити
правомірність застосування в Україні
вільних цін і тарифів. Представники
інспекції, згідно наданих їм Законом
«Про ціни та ціноутворення»
повноважень, мають такі права:
здійснювати перевірки первинних
документів, книг, звітів, калькуляцій
та інших документів, пов'язаних із
формуванням, встановленням та
застосовуванням цін й тарифів на
підприємствах, в організаціях,
закладах України (незалежно від форми
власності, підпорядкування й методів
організації праці і виробництва);
одержувати від керівництва об'єктів
перевірки певні матеріали та
інформацію, необхідну для
контрольно-ревізійної роботи;
проводити обстеження виробничих,
складських, торговельних й інших
приміщень підприємств, організацій,
закладів, що використовуються з метою
виготовлення, зберігання і реалізації
товарів та сировини, організації й
надання різноманітних зручностей у
сфері послуг; вимагати в межах,
визначених законодавством, від
керівників та спеціалістів
підприємств, організацій, закладів, що
перебувають в стані перевірки,
усунення виявлених порушень порядку
формування, встановлення і
застосування цін й тарифів; приймати
рішення про вилучення до бюджету сум
необґрунтовано отриманого
підприємством виторгу і про штрафні
санкції щодо нього в подвійному
розмірі від суми цього виторгу;
звертатися із позовними заявами до
судів про утримання з підприємств
вказаних вище сум необґрунтовано
отриманої виручки й штрафних санкцій
(якщо підприємства не виконують рішень
державних інспекцій з контролю за
цінами); розглядати справи про
адміністративні правопорушення,
пов'язані із порушеннями порядку
формування, встановлення та
застосування цін і тарифів, а також із
невиконанням обґрунтованих вимог
органів державного контролю за цінами;
у випадку потреби залучати до
проведення перевірок фахівців, які
працюють в органах виконавчої влади, а
також фахівців окремих підприємств (за
згодою керівників цих підприємств) для
дослідження питань, що належать до кола
їхньої фахової компетенції.

Згідно п.11 ст.4 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
контролю у сфері господарської
діяльності" плановий чи позаплановий
захід повинен здійснюватись у
присутності керівника його заступника,
або уповноваженої особи суб'єкта
господарювання.

Відповідно до п.37 Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 15 червня 2006 р. № 833, перевірка
дотримання цих Порядку та правил
проводиться посадовою особою
відповідного органу з пред'явленням
службою посвідчення та направлення на
перевірку в присутності особи, що
здійснює продаж товарів, і
представника суб'єкта господарювання,
що перевіряється.

Працівники суб'єкта господарювання
зобов'язані створити умови для
проведення перевірки та забезпечити
здійснення заходів щодо усунення
виявлених недоліків і порушень.

Пунктом 39 згаданого Порядку
встановлено, що за його порушення
суб'єкт господарювання та його
працівники несуть відповідальність
згідно із законодавством. Закон
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" від 05.04.2007р.
№ 877-V, який визначає правові та
організаційні засади, принципи і
порядок здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності, повноваження органів
державного нагляду (контролю), їх
посадових осіб і права, обов'язки та
відповідальність суб'єктів
господарювання під час здійснення
державного нагляду (контролю).

Статтею 8 даного Закону також
встановлені повноваження органу
державного нагляду (контролю). Так,
зокрема, орган державного нагляду
(контролю) в межах повноважень,
передбачених законом, під час
здійснення державного нагляду
(контролю) має право одержувати
довідки, документи, матеріали,
відомості з питань, що виникають під
час державного нагляду (контролю),
відповідно до закону; надавати
(надсилати) суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
усунення порушень і недоліків;
накладати штрафні санкції та вживати
заходи, передбачені законом.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 05.04.2007р. № 877-V суб'єкт
господарювання під час здійснення
державного нагляду (контролю)
зобов'язаний: допускати посадових осіб
органу державного нагляду (контролю) до
здійснення заходів державного нагляду
(контролю) за умови дотримання порядку
здійснення державного нагляду
(контролю), передбаченого цим Законом;
виконувати вимоги органу державного
нагляду (контролю) щодо усунення
виявлених порушень вимог
законодавства; надавати документи,
зразки продукції, пояснення, довідки,
відомості, матеріали з питань, що
виникають під час державного нагляду
(контролю), відповідно до закону;
одержувати примірник припису або акта
органу державного нагляду (контролю) за
результатами проведеного планового чи
позапланового заходу.

Строк здійснення планового заходу,
згідно із Законом № 877-V не може
перевищувати п'ятнадцяти робочих днів,
а для суб'єктів малого підприємництва -
п'яти робочих днів, якщо інше не
передбачено законом. Продовження
строку здійснення планового заходу не
допускається.

Компетенція органів державного
контролю за цінами визначена статтею 13
Закону України «Про ціни та
ціноутворення», якою встановлено, що
контроль за додержанням державної
дисципліни цін здійснюється органами,
на які ці функції покладено Урядом
України.

Відповідно до ст. 13 Закону України « Про
ціни і ціноутворення» державний
контроль за цінами здійснюється при
встановленні і застосуванні державних
фіксованих та регульованих цін і
тарифів. При цьому контролюється
правомірність їх застосування та
додержання вимог законодавства про
захист економічної конкуренції.
Контроль за додержанням державної
дисципліни цін проводиться органами,
на які ці функції покладено Урядом
України. Вказані органи здійснюють
контроль у взаємодії з профспілками,
спілками споживачів та іншими
громадськими організаціями.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 грудня 2000 року № 1819 затверджено
Положення про Державну інспекцію з
контролю за цінами. Згідно пункту 1
даного положення Державна інспекція з
контролю за цінами є урядовим органом
державного управління, який діє у
складі Міністерства економіки України
та підпорядкований йому.

Положенням про Державну інспекцію з
контролю за цінами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 грудня 2000 року № 1819 визначено, що
Державна інспекція з контролю за
цінами є урядовим органом, що діє у
системі Мінекономіки, відповідальний
перед Кабінетом Міністрів України,
підзвітний та підконтрольний
Мінекономіки, який у межах своєї
компетенції та відповідно до
законодавства здійснює перевірки
додержання порядку формування,
встановлення і застосування цін і
тарифів, а також їх економічного
обґрунтування. Основними завданнями
Державної інспекції з контролю за
цінами є: організація та здійснення
функцій з контролю та нагляду за
дотриманням центральними та місцевими
органами виконавчої влади, Радою
міністрів АРК., субєктами
господарювання вимог щодо формування,
встановлення та застосування цін
(тарифів); проведення цінових
спостережень на споживчому та товарних
ринках.

Пунктом 5 даного Положення визначено,
що посадова особа органів державного
контролю за цінами має право при
здійсненні своїх повноважень
проводити в органах виконавчої влади,
Ради міністрів Автономної Республіки
Крим, підприємствах, установах та
організаціях незалежно від форм
власності перевірки бухгалтерських
документів, книг, звітів, калькуляцій
та інших документів, пов?язаних з
формуванням, встановленням та
застосуванням цін і тарифів;
одержувати матеріали та інформацію,
необхідну для виконання покладених на
неї завдань; вимагати від керівників та
інших посадових осіб органів
виконавчої влади, підприємств, установ
та організацій, які перевіряються,
усунення виявлених порушень порядку
формування, встановлення і
застосування цін і тарифів.

При цьому, усі суб'єкти господарювання
зобов'язані здійснювати первинний
(оперативний) та бухгалтерський облік
результатів своєї роботи, складати
статистичну інформацію, а також
надавати відповідно до вимог закону
фінансову звітність та статистичну
інформацію щодо своєї господарської
діяльності, інші дані, визначені
законом.

Первинний облік - це облік здійснюваних
господарських операцій. Підставою для
бухгалтерського обліку як процесу
виявлення, вимірювання, реєстрації,
накопичення, узагальнення, зберігання
та передачі інформації зовнішнім та
внутрішнім користувачам про
діяльність суб'єктів господарювання є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення цих операцій. Ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності використовується
з метою надання повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємств. Ніхто не може вимагати від
суб'єктів господарювання інформації,
не передбаченої законодавством, або з
порушенням порядку, встановленого ним.

Торгова діяльність є одним із видів
підприємницької діяльності. Торгова
діяльність може здійснюватися у сферах
оптової і роздрібної торгівлі, а також
торгово-виробничій сфері (громадському
харчуванні). Бухгалтерський облік і
звітність в торгівлі здійснюються з
дотриманням єдиних методологічних
принципів, визначених Законом України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», прийнятих
Положень (стандартів) бухгалтерського
обліку, національного Плану рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій,
законодавчих і нормативних активів з
урахуванням специфіки діяльності
торговельних підприємств. Однією з
особливостей організації обліку в
торгівлі є те, що облік роздрібного
товарообігу ведеться, як правило, у
грошовому вимірнику за продажними
(роздрібними) цінами, за винятком
товарів, які вимагають особливого
контролю (ювелірні вироби із
дорогоцінних металів, товари, прийняті
на комісію, та ін.). Облік товарів і тари
в торговельних підприємствах ведеться
на рахунку 28 «Товари» за субрахунками:
281 «Товари на складі», 282 «Товари в
торгівлі», 283 «Товари на комісії», 284
«Тара під товарами» 285 «Торгова
націнках. На субрахунку 281 «Товари на
складі» ведеться облік наявності і
руху товарних запасів, що знаходяться
на оптових та розподільчих складах,
базах, овочесховищах, морозильниках та
ін. На субрахунку 282 «Товари в торгівлі»
ведеться облік наявності і руху
товарів, що знаходяться на
підприємствах роздрібної торгівлі
(універмагах, універсамах, магазинах, у
буфетах підприємств громадського
харчування та ін.). Субрахунок 283
«Товари на комісії» призначений для
обліку товарів, переданих на комісію за
договорами комісії та іншими
цивільно-правовими договорами, які не
передбачають перехід права власності
на цей товар до оплати їх вартості. На
субрахунку 284 «Тара під товарами»
торговельні підприємства ведуть облік
наявності і руху порожньої тари під
товарами як покупної, так і власного
виробництва, крім інвентарної тари, що
служить для виробничих і господарських
потреб (облік якої ведеться на рахунку
II «Інші необоротні матеріальні активи»
або 20 «Виробничі запаси»). Субрахунок 285
«Торгова націнка» торговельні та
постачальницько-збутові підприємства
використовують у тому випадку, коли
облік товарів на субрахунках 281 «Товари
на складі» або 282 «Товари в торгівлі»
ведеться за продажними цінами. Товари в
роздрібній торгівлі обліковуються за
продажними цінами, а в оптово-збутових
організаціях - за покупними або
продажними цінами. Тому розпорядчим
документом керівника має бути
встановлено, за якими цінами буде
вестись облік товарів у звітному році.
У разі обліку товарів за продажними
цінами різниця між їх вартістю за
покупними і продажними цінами (яка
утворюється за рахунок торгової
націнки на товари) відображається на
пасивному субрахунку 285 «Торгова
націнка». При обліку товарів за
покупними цінами цим субрахунком не
користуються. Відповідно до наказу
Мінфіну України «Зміни і доповнення до
положень (стандартів) бухгалтерського
обліку» від 14.06.2000 № 131 торговельні
підприємства витрати по придбанню
(заготівлі) товарів відображають на
субрахунку 289
«Транспортно-заготівельні витрати»,
витрати по збуту товарів, а також
управлінню діяльністю - відповідно на
рахунках 92 «Адміністративні витрати» і
93 «Витрати на збут».

Відповідно до Закону України «Про ціни
та ціноутворення» застосовують ціни на
товари вільні і державні (фіксовані і
регульовані). Державне регулювання цін
здійснюється шляхом встановлення
фіксованих цін і торгових націнок на
продукцію і товари, що мають
вирішальний вплив на рівень, динаміку і
соціальне значення цін.

Вільні ціни встановлюються
виробниками продукції самостійно за
погодженням з торговельними
підприємствами та іншими покупцями
продукції. Вільні відпускні ціни
оптових торговельних підприємств
складаються з відпускної ціни
підприємств-виробників продукції і
оптоео-збутової націнки оптового
підприємства, яка призначена для
покриття витрат обігу й одержання
прибутку.

Вільні роздрібні ціни на товари
вітчизняного виробництва складаються
з відпускної оптової ціни (включаючи
оптово-збутову націнку) і торгової
націнки самого роздрібного
підприємства. Розмір торгової націнки
визначається кожним роздрібним
підприємством (суб'єктом
підприємницької діяльності) виходячи з
планових (або фактичних) показників за
попередній звітний період (місяць,
квартал), власних витрат обігу і
прибутку.

По імпортних товарах торгові націнки
встановлюються Виходячи з їх митної
вартості (а по підакцизних товарах -з
урахуванням акцизного збору і ПДВ).
Акцизним збором оподатковуються
окремі види товарів, які ввозяться на
митну територію України, за переліком І
ставками, затвердженими Верховною
Радою України (алкогольні напої, пиво,
ювелірні вироби, легкові автомобілі,
нафтопродукти).

Для стимулювання збуту і прискорення
товарообігу постачальники можуть
надавати знижки з відпускної вартості
товарів -оптово-збутові (для оптових
підприємств) і торгові (для роздрібних
підприємств). Знижки надаються у формі
зменшення продажної ціни товарів при
придбанні товарів у певній кількості
або на певну суму, а також постійним
покупцям і залежать від виду товарів і
попиту на них на споживчому ринку.
Знижки можуть також надаватись на
відшкодування додаткових транспортних
витрат торговельного підприємства.
Відпускна ціна виробника, митна
вартість товарів, транспортні та інші
витрати, що підлягають до оплати,
оптово-збутові і торгові націнки і
знижки, ставки і суми ПДВ та акцизного
збору в рахунках-фактурах мають
відображатися окремими рядками. Це дає
можливість торговельним підприємствам
здійснювати контроль за дотриманням
договірних цін, націнок, тарифів, сум
ПДВ і акцизного збору.

Контроль за дотриманням цін і тарифів
здійснюється Державною інспекцією по
контролю за цінами Мінекономіки
України та податковими органами.
Посадові особи зазначених органів
мають право перевіряти в суб'єктів
господарської діяльності документи,
облікові регістри, звітні форми,
пов'язані з визначенням та
застосуванням цін, їх економічного
обгрунтування.

Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» встановлено загальний
обов'язок ведення бухгалтерського
обліку та подання фінансової звітності
для всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України,
незалежно від їх організа
ційно-правової форми і форми власності,
а також для представництв іноземних
суб'єктів господарської діяльності
(далі - підприємства), які зобов'язані
вести бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Принципи та методи ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності визначаються
національними Положеннями
(стандартами) бухгалтерського обліку
(П(С)БО), які розробляються відповідно
до Міжнародних стандартів
бухгалтерського обліку і затвер
джуються Міністерством фінансів
України.

Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого строку, але не менше
трьох років, а також за своєчасне та
повне надання бухгалтерської
звітності користувачам та аудиторам
несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів, згідно зі ст. 8 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» і ст. 11
Закону «Про аудиторську діяльність».

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 лютого 2000 р. було затверджено
Порядок подання фінансової звітності,
дія якого поширюється на всіх
юридичних осіб незалежно від
організаційно-правової форми і форми
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та по давати
фінансову звітність згідно із
законодавством.

Відповідно до вищезазначеного Порядку
фінансова звітність подається органам,
до сфери управління яких належать
підприємства, трудовим колективам на
їх вимогу, власникам (засновникам)
відповідно до установчих документів, а
також згідно із законодавством - іншим
органам та користувачам, зокрема
органам державної статистики.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 ГК України усі
суб'єкти господарювання, відокремлені
підрозділи юридичних осіб, виділені на
окремий баланс, зобов'язані вести
первинний (оперативний) облік
результатів своєї роботи, складати та
подавати відповідно до вимог закону
статистичну інформацію та інші дані,
визначені законом, а також вести (крім
громадян України, іноземців та осіб без
громадянства, які провадять
господарську діяльність і
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці) бухгалтерський облік та
подавати фінансову звітність згідно із
Законом України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
від 16.07.1999 р. Бухгалтерський облік на
підприємстві ведеться безперервно з
дня реєстрації підприємства до його
ліквідації.

Документи, які опосередковують
торговельну діяльність, поділяються на
три групи: документи, що є підставою для
оприбуткування товарів; документи, що
підтверджують відповідність товарів
установленим нормам і стандартам;
документ з обліку розрахункових
операцій.

До першої групи відносять такі
документи: господарські договори,
закупочні акти, накладні,
товарно-транспортні накладні,
прибутково-видаткові накладні тощо.
Вони містять кількісно-вартісні
відомості про товар, виписуються
постачальником і найчастіше
супроводжують відвантажений покупцю
товар. Ці документи необхідні
одержувачу товарів з метою ведення як
бухгалтерського, так і податкового
обліку. Для бухгалтерського обліку, що
базується на безупинному
документуванні всіх господарських
операцій, що відбуваються, первинні
документи є документальними
свідченнями, що підтверджують
одержання товарно-матеріальних
цінностей від постачальника. Такі
документи, у свою чергу, служать
підставою для внесення записів у
облікові бухгалтерські регістри.

Форми первинного обліку в торгівлі і
громадському харчуванні затверджені
наказом Міністерства торгівлі СРСР від
20.08.1986 р. № 201 "Про твердження форм
первинної облікової документації в
торгівлі і громадському харчуванні",
який є діючим у частині, що не
суперечить Конституції і законам
України. Положення вищевказаного
нормативного акта поширюються на
діяльність усіх суб'єктів
господарювання, у тому числі фізичних
осіб - підприємців. Порядок обліку
бракованих товарів, повернутих
покупцями, у випадку здійснення
гарантійних замін товарів, а також
обліку покупців, що одержали таку
заміну чи послуги по ремонту
(обслуговуванню), затверджений наказом
ДПАУ від 27.06.1997 р. № 203 (зареєстр. у
Міністерстві юстиції України 30.07.1997 р.
№ 27672080).

Особливості обліку окремих видів
товарів визначаються спеціальними
нормативними актами. Так, порядок
приймання, транспортування,
збереження, відпущення й обліку нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і в
організаціях України визначений
Інструкцією, затвердженою спільним
наказом Мінекономіки, Мінтрансу,
Держстандарту, Держкомстату України
від 02.04.1998р. № 81/38/101/235/122(зареєстр. у
Міністерстві юстиції України 07.10.1999 р.
№ 685/3978). Вимоги цієї Інструкції є
обов'язковими для підприємств, установ
і організацій усіх галузей народного
господарства і всіх форм власності, а
також для фізичних осіб - підприємців,
що займаються придбанням,
транспортуванням, збереженням і
реалізацією нафти і нафтопродуктів на
території України.

До другої групи належать документи, що
підтверджують відповідність товарів
установленим нормам і стандартам.
Документами, що підтверджують належну
якість і безпеку товарів (продукції), є:
сертифікат відповідності; висновок
державної санітарно-гігієнічної
експертизи; висновок
ветеринарно-санітарної експертизи (для
харчових продуктів і продовольчої
сировини тваринного і рослинного
походження).

Відповідно до п. 4 ст. 16 Закону України
"Про захист прав споживачів" від 12.05.1991
р. № 1023-ХІІ, товари, на які нормативними
документами встановлені обов'язкові
вимоги щодо безпеки для життя і
здоров'я споживачів, їхнього майна,
оточуючого природного середовища,
підлягають обов'язковій сертифікації.
Правовою основою сертифікації
продукції є Закон України "Про
підтвердження відповідності". Закон
України "Про стандартизацію", Закон
України "Про стандарти, технічні
регламенти та процедури оцінки
відповідності", Декрет Кабінету
Міністрів України від 10.05.1993 р. № 46 "Про
стандартизацію і сертифікацію",
Положення про Державний комітет
України з питань технічного
регулювання та споживчої політики,
затверджене Указом Президента України
від 18.03.2003 р. № 225. Перелік продукції, що
підлягає обов'язковій сертифікації в
Україні, затверджений наказом
Держспоживстандарту України від 01.02.2005
р. № 28 (зареєстр. у Міністерстві юстиції
України 04.05.2005 р. за № 466/10746).

Реалізація і використання товарів
(продукції), предметів обов'язкової
сертифікації, без наявності
сертифікатів відповідності
забороняються.

Сертифікат відповідності являє собою
документ, виданий органом,
уповноваженим на те Державним
комітетом України з питань технічного
регулювання та споживчої політики,
відповідно до правил державної системи
сертифікації, що засвідчує, що
продукція (товар) належним чином
ідентифікована і відповідає вимогам
діючих нормативних документів.
Загальні вимоги до порядку проведення
сертифікації продукції в Українській
державній системі сертифікації
продукції (УКРСЕПРО), а також до
технічного нагляду за сертифікованою
продукцією встановлений ДСТУ 3413-96
"Порядок проведення сертифікації
продукції".

Обов'язкова сертифікація харчових
продуктів і продовольчої сировини
здійснюється органами по сертифікації
за їх наявності в Державному реєстрі
харчових продуктів, продовольчої
сировини, супутніх матеріалів, а для
вперше розроблених і вперше завезених -
за наявності висновку державної
санітарно-гігієнічної експертизи на ці
продукти (продовольча сировина).

Продукція, що підлягає обов'язковій
сертифікації й одержала сертифікат
відповідності, підлягає маркуванню.

У торговій сфері відповідність
продукції (товарів), що підлягає
обов'язковій сертифікації, можна
підтверджувати копіями сертифіката
відповідності, завіреними суб'єктами
господарювання, що відпустили
продукцію (товар).

Відповідно до Інструкції з
бухгалтерського обліку роздрібного
товарообороту і товарних запасів,
затвердженої наказом Мінстату України
від 28.12.96 № 389, під роздрібним
товарооборотом розуміють оборот по
продажу товарів безпосередньо
населенню як за готівку, так і за
розрахунковими чеками установ банків,
через спеціально організовану торгову
мережу (магазини, універмаги,
супермаркети, автозаправні станції
тощо), незалежно від відомчої
підпорядкованості та форм власності, а
також відпуск товарів по
безготівковому розрахунку дрібним
оптом окремим установам (дошкільним
дитячим установам, школам, лікарням та
ін.). До роздрібного товарообороту
належать також продаж товарів,
прийнятих від юридичних і фізичних
осіб на комісію. Порядок
документального оформлення й обліку
надходження товарів в роздрібній
торгівлі в цілому аналогічний порядку
обліку цих операцій у оптових
підприємствах. Товари в роздрібну
торгівлю надходять на підставі
договорів купівлі-продажу (замовлень)
від оптових торгових підприємств або
безпосередньо від виробників. Основну
масу продовольчих товарів роздрібні
підприємства одержують від місцевих
постачальників. На відвантажені
(відпущені) роздрібному підприємству
товари постачальник виписує
рахунок-фактуру та інші
товаросупровідні документи, а також
податкову накладну. За даними
зазначених документів роздрібні
підприємства приймають товари, а також
перевіряють правильність цін, націнок)
тарифів на перевезення, нарахованої
суми ПДВ і акцизного збору. Товари
приймають матеріально відповідальні
особи по місцях зберігання товарів.
Одержаний затарений товар приймають за
чистою вагою (вага - нетто), тобто за
вирахуванням ваги тари. При
неможливості переважити товар без тари
його вагу визначають після вивільнення
від тари, вираховуючи її фактичну вагу
від маси-брутто.

У випадку виявлення розходження між
фактично одержаними товарами і даними
товаросупровідних документів
комісією, призначеною наказом
керівника торгового підприємства,
складається Акт про встановлення
розходжень за кількістю й якістю при
прийманні товарно-матеріальних
цінностей. Облік товарів ведуть за
місцями зберігання матеріально
відповідальні особи у грошовому
вимірнику за продажними (роздрібними)
цінами, за винятком товарів, які
потребують суворого контролю (ювелірні
вироби із дорогоцінних металів та ін.).

Бухгалтерія на кожну матеріально
відповідальну особу відкриває
особовий рахунок, у який в подальшому
на підставі прибутково-видаткових
документів роблять записи про вартість
одержаних та відпущених товарів і
виводять залишок на звітну дату.
Матеріально відповідальні особи у
встановлені строки складають і подають
до бухгалтерії товарні звіти, які після
перевірки служать підставою для
відображення операцій в облікових
регістрах.Синтетичний облік наявності
і руху товарів у роздрібній торгівлі
ведуть на рахунку 282 «Товари в
торгівлі». прибуткування товарів,
одержаних від постачальників на
підставі даних Книги обліку
надходження товарів (робіт, послуг),
відображається записами: ) на вартість
придбаних у постачальників товарів за
відпускними (покупними) цінами: -т рах.
282 «Товари в торгівлі»К-т рах. 63
«Розрахунки з постачальниками і
підрядчиками»:2) на суму податкового
кредиту по ПДВ:Д-т рах. 641 «Розрахунки за
податками» Кт рах. 63 «Розрахунки з
постачальниками та підрядчиками»: 3) а
суму, сплачену постачальником за
товари (включаючи ПДВ): К-т рах. 63
«Розрахунки з постачальниками і
підрядчиками» К-т рах. 31 «Рахунки в
танках».Оскільки в роздрібних
торговельних підприємствах облік
товарів ведеться за продажними
(роздрібними) цінами, то відповідно до
п. 5 Інструкції по бухгалтерському
обліку податку на додану вартість від
01.07.97 № 168 сума ПДВ, сплачена
постачальникам при придбанні товарів,
включається в торгову націнку записом:
Д-т рах. 281 «Товари в торгівлі» К-т рах. 285
«Торгова націнка».

Таким чином, ретельно проаналізувавши
порядок та форми ведення обліку
товарно-матеріальних цінностей у сфері
торгівлі, колегія суддів, приходить до
висновку, що інформація та документи,
які вимагали до перевірки представники
інспекції Держконтролю за цінами, це
фактично дані поточної статистичної та
аналітичної діяльності торговельного
закладу надання яких не потребує
значної кількості зусиль та часу, тому
зазначення позивачем в актах про
надання документів про технічну
неможливість їх представлення суд
розцінює як ухиленням від обов'язку
дати документи для перевірки.

Суд також відкидає доводи позивача про
те, що начебто з представниками
відповідача існувала домовленість в
усній формі про надання документів до
перевірки в інший час, ніж це було
встановлено перевіряючими, з огляду на:
по-перше, не визнання цього факту
посадовими особами відповідача, які
склали акти про ненадання у
встановлені строки відповідних
документів; по-друге: на відстуність
пред'явлення самого акту про надання
документів перевіряючим, оскільки в
даних актах відсутні будь-які позначки
про їх одержання посадовими особами
Державної інспекції з контролю за
цінами.

В акті позивача від 26.11.2013 р. зазначено,
що перевіряючи відмовились начебто від
прийняття наданих їм документів з
огляду на їх неналежне оформлення. У
зв'язку із цим, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на таке: за
умовами пункту 5.27 Національного
стандарту ДСТУ 4163-2003 «Уніфікована
система організаційно-розпорядчої
документації», затвердженого Наказом
Держспоживстандарту України №55 від
07.04.2003 р. відмітку про засвідчення копії
документів складають зі слів «Згідно з
оригіналом», назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії з проставленням нижче реквізиту
«підпис». Така відмітка проставляється
на кожному аркуші засвідченої копії
документа.

Щодо місця надання документів та місця
проведення перевірки, суд звертає
увагу, що відповідно до Конституції
України, Закону України «Про ціни та
ціноутворення», Положення про Державну
інспекцію з контролю за цінами
посадовим особам інспекції надано
право вимагати від суб'єкта
господарювання документи, облікові
регістри, звітні форми, пов'язані з
визначенням та застосуванням цін, їх
економічного обгрунтування тощо.
Проте, жодним нормативно-правовим
актом не передбачено право суб?єкта
господарювання визначати
контролюючому органу як місце надання
документів, так і місце проведення
перевірки, як це було зроблено
позивачем в акті про надання
документів від 26.11.2013 р.

Колегія суддів звертає увагу, що права
перевіряючих щодо терміну проведення
перевірки суворо обмежені часовими
рамками та встановлені тривалістю не
більше п?ятнадцяти робочих днів. Право
на продовження перевірки Законом не
допускається, тому систематичне
ухилення позивача від надання
документів поточної бухгалтерської
звітності у встановлені відповідачем
строки фактично зводить нанівець
ефективність здійснення перевірки.

Суд наголошує, що чинним
законодавством саме на суб'єкта
господарювання покладено обов?язок
створити умови для проведення
перевірки та надати перевіряючим
витребовувані документи у належному
вигляді

З урахуванням переліку витребовуваних
документів слідує, що це загалом лише
документи первинного бухгалтерського
обліку та звітності, надання яких
неодноразово відкладалась позивачем.

Як слідує із актів про ненадання
документів від 15.11.2013 р., 19.11.2013 р. та
22.11.2013 р., які були складені
представниками комісії та одержані
представником позивача, про що
свідчить його підпис на кожному акті,
позивач свій обов?язок по наданню
документів для перевірки у визначені
контролюючим органом строку не
виконав.

Колегія суддів відхиляє акти про
надання документів з урахуванням того,
що позивачем не доведено факт їх
вручення посадовим особам
контролюючого органу. До того, ж
твердження позивача про відсутність
технічної можливості надання
документів спростовується
вищевикладеними висновками суду.

Суд також не приймає до пояснення
Гаврилюка А.В., який був допитаний у
якості свідка, оскільки саме останній
підписував акти про ненадання
документів без будь-яких застережень,
тому його свідчення протирічать
фактичним обставинам справи.

Таким чином, колегією суддів було
встановлено, що перервірка позивача
була плановою, проводилась із
додержанням процедури її здійснення.
Під час проведення перевірки
представниками інспекції були
заявлені законні вимоги про надання
документів первинного бухгалтерського
обліку та звітності, які були
безпосередньо пов?язані з предметом
перевірки. З урахуванням стислих
термінів перевірки, продовження яких
чинним законодавством не передбачено,
на законні вимоги відповідача надати
документи, позивач ухилився, про що
свідчать акти про ненадання
документів. Вказане створило перешкоди
для проведення перевірки про що було
складено акт №146 та прийнято рішення
№92 від 09.12.2013 р.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.20 Закону
України №5007-VI за невиконання приписів
уповноважених органів або створення
перешкод для виконання покладених на
них функцій до суб'єктів
господарювання застосовуються
адміністративно-господарські санкції
у вигляді штрафу у розмірі 200
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Підставою для застосування
адміністративно-господарської санкції
є виявлені порушення.

Таким чином, відповідач, встановивши
допущення товариством порушення
Закону України №5007-VI п застосував
передбачені законом наслідки. За таких
обставин, суд вважає заявлені вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні позову,-відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий - суддя
Брагіна О.Є.

Судді:
Леонтович А.М.

Лисенко В.І.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний 15.04.14 р.