Справа № 810/1567/14
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року місто Київ
№ 810/1567/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого - судді
Шевченко А.В., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Яготин-Агро»
доЯготинського відділення
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській областіпровизнання
протиправними дії, скасування
податкового повідомлення-рішення та
акта перевірки, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Яготин-Агро» з
адміністративним позовом до
Яготинського відділення
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправними дії, скасування
податкового повідомлення-рішення та
акта перевірки.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що податкове
повідомлення-рішення Яготинського
відділення Переяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від
11.01.2014 № прийняте з порушенням
норм матеріального права, є таким, що
суперечать нормам чинного
законодавства України та підлягає
скасуванню.

В частині позовних вимог щодо
скасування Акта перевірки, ухвалою
Київського окружного
адміністративного суду від 25.04.2014
провадження у справі було закрито.

В призначений день та час у судове
засідання з'явився представник
позивача, представник відповідача в
судове засідання не з'явився, належним
чином повідомлений про дату, час і
місце розгляду справи.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і
вирішення даної справи відсутня
потреба у заслуховуванні свідків чи
експертів, також немає інших перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, зазначених у статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, тому суд протокольною ухвалою
від 15.04.2014 вирішив подальший розгляд
справи проводити в порядку письмового
провадження.

Заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Яготин-Агро» є
юридичною особою, код за .

З матеріалів адміністративного позову
та доданих до нього документів
вбачається, що 10.01.2013 Яготинським
відділенням Переяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області було
проведено перевірку, за результатами
якої складено Акт від 10.01.2013 № 2/1500/34233416
про результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з ПДВ.

Під час перевірки дотримання вимог
податкового законодавства в частині
своєчасності сплати узгоджених
зобов'язань встановлено порушення
строків сплати податкових зобов'язань
по податку на додану вартість,
передбачених пунктом 50.1 статті 50 та
пунктом 203.2 статті 203 Податкового
кодексу України.

На підставі Акта перевірки від 10.01.2013 №
2/1500/34233416 Яготинським відділенням
Переяслав-Хмельницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області було винесено
податкове повідомлення-рішення від
11.01.2014 № на суму 3 520, 82 гривень за
затримку на п'ять календарних днів
сплати суми грошового зобов'язання в
розмірі 35 208, 20 гривень, у зв'язку з чим
до позивача застосовано штрафну
(фінансову) санкцію у розмірі 10 % у сумі 3
520, 82 гривень.

Позивач, не погодившись з вищевказаним
податковим повідомленням-рішенням
звернувся до суду з даним позовом, в
якому просив суд визнати дії
відповідача протиправними та
скасувати зазначене податкове
повідомлення-рішення, що і є предметом
даного позову.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступних обставин.

09.10.2013 року Переяслав-Хмельницькою ОДПІ
ГУ Міндоходів у Київській області було
складено Акт № 987/10-17-22-01/34233416 «Про
результати проведення документальної
позапланової перевірки ТОВ
«Яготин-Агро» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
взаєморозрахунків з ТОВ «Собі» їх реальності та повноти
відображення в обліку за травень 2013
року».

За цим Актом було встановлено
порушення пункту 198.5 статті 198
Податкового кодексу України, чим
занижено суму податкових зобов'язань з
ПДВ в розмірі 35 332, 83 гривень
господарських операцій та розрахунків
із ТОВ «Собі» за
травень 2013 року.

На підставі зазначеного Акта було
винесено податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2013 №
, яким донараховане 35 332, 83 гривень
за основним платежем (податок на додану
вартість) та 17 666, 42 гривень за штрафними
(фінансовими) санкціями, а також
нараховано пеню у сумі 926, 98 гривень.

Керуючись пунктами 56.1, 56.2, 56.3
Податкового кодексу України, ТОВ
«Яготин-Агро» подало скаргу до ГУ
Міндоходів у Київській області вих. №
230 від 31.10.2013 на податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2013 №
. Одночасно із поданням скарги
контролюючому органу вищого рівня
підприємство позивача своєчасно
повідомило Переяслав-Хмельницьку ОДПІ
(лист вих. № 231 від 31.10.2013 та квитанції
пошти про його відправлення наявні в
матеріалах справи).

Встановлено, що на початку листопада 2013
року позивачем сплачено усю
неузгоджену суму податкового
зобов'язання до отримання відповіді
від ГУ Міндоходів у Київській області.
Тобто 08.11.2013 платіжними дорученнями №
525 на суму 52 999, 25 гривень та № 527 на суму
927, 00 гривень було здійснено повну
сплату по податковому
повідомленню-рішенню № від
22.10.2013.

Надаючи правової оцінки відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України,
Податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Згідно підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50
Податкового кодексу України, у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий
розрахунок і сплатити суму недоплати
та штраф у розмірі трьох відсотків від
такої суми до подання такого
уточнюючого розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати
у складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Якщо після подачі декларації за
звітний період платник податків подає
нову декларацію з виправленими
показниками до закінчення граничного
строку подання декларації за такий
самий звітний період або подає у
наступних податкових періодах
уточнюючу декларацію внаслідок
виконання вимог пункту 169.4 статті 169
цього Кодексу, то штрафи, визначені у
цьому пункті, не застосовуються.

Згідно з пунктом 203.2 статті 203
Податкового кодексу України, платник
податку зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Пунктом 203.1 статті 203 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова декларація подається за
базовий звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному місяцю, протягом
20 календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126
Податкового кодексу України, у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу.

В Акті перевірки відповідач дійшов
висновку, що граничним терміном сплати
узгодженого податкового зобов'язання
за даними декларації на суму 35 208, 20
гривень було 03.11.2013, в той час як
фактично сплачено зазначену суму
позивачем лише 08.11.2013. У зв'язку з
затримкою сплати узгодженої суми
грошового зобов'язання на п'ять днів,
відповідач дійшов висновку про
порушення строків сплати податкових
зобов'язань по ПДВ, передбачених
пунктом 50.1 статті 50 та пунктом 203.2
статті 203 Податкового кодексу України,
та застосував до позивача штраф у
розмірі 10 % у сумі 3 520, 82 гривень згідно
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Однак, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, враховуючи положення
чинного законодавства суд дійшов
висновку про необґрунтованість
застосування до позивача штрафних
санкцій з огляду на наступне.

Пунктами 56.2 та 56.3 статті 56 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
коли платник податків вважає, що
контролюючий орган неправильно
визначив суму грошового зобов'язання
або прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству або виходить
за межі повноважень контролюючого
органу, встановлених цим Кодексом або
іншими законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення.

Скарга подається до контролюючого
органу вищого рівня у письмовій формі
(за потреби - з належним чином
засвідченими копіями документів,
розрахунками та доказами, які платник
податків вважає за потрібне надати з
урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44
цього Кодексу) протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
платником податків податкового
повідомлення-рішення або іншого
рішення контролюючого органу, що
оскаржується.

Так, судом встановлено, що ТОВ
«Яготин-Агро» подало скаргу до ГУ
Міндоходів у Київській області вих. №
230 від 31.10.2013 на податкове
повідомлення-рішення від 22.10.2013 №
, тобто у 10-денний термін.

Згідно пункту 56.15 статті Податкового
кодексу України, скарга, подана із
дотриманням строків, визначених
пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє
виконання платником податків грошових
зобов'язань, визначених у податковому
повідомленні рішенні на строк від дня
подання такої скарги до контролюючого
органу до дня закінчення процедури
адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові
вимоги з податку, що оскаржується, не
надсилаються.

Пункт 56.16 статті 56 Податкового кодексу
України передбачає, що днем подання
скарги вважається день фактичного
отримання скарги відповідним
контролюючим органом, а в разі
надсилання скарги поштою - дата
отримання відділенням поштового
зв'язку від платника податків
поштового відправлення із скаргою, яка
зазначена відділенням поштового
зв'язку в повідомленні про вручення
поштового відправлення або на
конверті.

Відповідно до пункту 56.17 статті 56
Податкового кодексу України процедура
адміністративного оскарження
закінчується:

днем, наступним за останнім днем
строку, передбаченого для подання
скарги на податкове
повідомлення-рішення або будь-яке інше
рішення відповідного контролюючого
органу у разі, коли така скарга не була
подана у зазначений строк;

днем отримання платником податків
рішення відповідного контролюючого
органу про повне задоволення скарги;

днем отримання платником податків
рішення центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику;

днем звернення платника податків до
контролюючого органу із заявою про
розстрочення, відстрочення грошових
зобов'язань що оскаржувались.

День закінчення процедури
адміністративного оскарження
вважається днем узгодження грошового
зобов'язання платника податків.

Пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу
України встановлює, що з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу, платник податків має
право оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу,
оскаржене в судовому порядку, не
підлягає адміністративному
оскарженню.

Процедура адміністративного
оскарження вважається досудовим
порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Таким чином, строк оплати податкового
зобов'язання по податковому
повідомленню - рішенню було продовжено
до моменту отримання відповіді від ГУ
Міндоходів у Київській області.

Представник позивача повідомив, що
рішення за результатами розгляду
скарги було прийнято 04.01.2014.

Також суд звертає увагу, що позивач міг
скористатися своїм правом на
оскарження ще й до Міністерства
доходів і зборів України та до суду, і у
випадку дотримання строків оскарження,
податкове зобов'язання вважається
також неузгодженим.

Отже, відповідач безпідставно прийняв
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення.

Також суд звертає увагу на наступні
обставини.

22.01.2014 на адресу позивача надійшов лист
від відповідача з повідомленням № 2 про
запрошення головного бухгалтера ТОВ
«Яготин-Агро» до ДПІ для підписання
адмінпротоколу; спірне податкове
повідомлення-рішення та Акт про
результати камеральної перевірки
даних, задекларованих у податковій
звітності з ПДВ від 10.01.2013 № 2/1500/34233416.

Відповідно до статті 76 Податкового
кодексу України, камеральна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся
податкова звітність суцільним
порядком.

Згода платника податків на перевірку
та його присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів
камеральної перевірки здійснюється
відповідно до вимог статті 86 цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 86.2 статті 86
Податкового кодексу України, за
результатами камеральної перевірки у
разі встановлення порушень
складається акт у двох примірниках,
який підписується посадовими особами
такого органу, які проводили перевірку,
і після реєстрації у контролюючому
органі вручається або надсилається для
підписання протягом трьох робочих днів
платнику податків у порядку,
визначеному статтею 42 цього Кодексу

Відповідно до пункту 86.7 статті 86
Податкового кодексу України, у разі
незгоди платника податків або його
законних представників з висновками
перевірки чи фактами і даними,
викладеними в акті (довідці) перевірки,
вони мають право подати свої
заперечення до контролюючого органу за
основним місцем обліку такого платника
податків протягом п'яти робочих днів з
дня отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються
контролюючим органом протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

Пунктом 86.8 статті 86 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкове повідомлення-рішення
приймається керівником контролюючого
органу (його заступником) протягом
десяти робочих днів з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акта перевірки у порядку,
передбаченому статтею 58 цього Кодексу,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень (за результатами
фактичної перевірки - з дня реєстрації
(надходження) акта такої перевірки до
контролюючого органу за основним
місцем обліку платника податків), а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.

Оскільки позивач в один день, а саме
22.01.2014 отримав і Акт перевірки від 10.01.2013
№ 2/1500/34233416, і податкове
повідомлення-рішення від 11.01.2014 №
, суд дійшов висновку про
порушення права позивача на подання
заперечення до Акта перевірки, що
передбачено пунктом 86.2 статті 86
Податкового кодексу України, та в
порушення вимог пункту 86.8 статті 86
Податкового кодексу України, прийняв
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, проігнорувавши
положення даного пункту, яким чітко
визначено порядок прийняття таких
податкових повідомлень-рішень за
результатами камеральних перевірок.

Саме після вручення позивачу Акта
перевірки та надання йому можливості
реалізувати своє право, передбачене
пунктом 86.7 статті 86 Податкового
кодексу України, відповідач повинен
був приймати рішення щодо винесення
податкового повідомлення-рішення
протягом десяти робочих днів з дня,
наступного за днем вручення позивачу
акта перевірки. Спірне податкове
повідомлення-рішення датоване 11.01.2014, а
Акт камеральної перевірки 10.01.2013, в той
час як зазначалося вище, і Акт
перевірки, і спірне податкове
повідомлення-рішення, надійшли на
адресу позивачу 22.01.2014.

У зв'язку з вищевикладеним суд дійшов
висновку про протиправність винесення
спірного податкового
повідомлення-рішення.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними дій Яготинського
відділення Переяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області, суд
вважає такими, що не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

За змістом цієї норми, предмет
оскарження за правилами
адміністративного судочинства повинен
мати юридичне значення, тобто впливати
на коло прав, свобод, законних
інтересів чи обов'язків, встановлені
законом умови їх реалізації.

Закріплення частиною другою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України положення про можливість
оскарження до адміністративних судів
будь-яких рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень, крім
випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією та
законами України встановлено інший
порядок судового провадження, не
означає спростування висновку про
юридичне значення рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень як предмета судового
оскарження, так само як не означає і
нівелювання способу захисту порушених
прав, свобод чи законних інтересів.

Юридичне значення для позивача має
лише визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.01.2014 №
, а не визнання протиправними дій
відповідача.

В свою чергу, жодного
нормативно-правового обґрунтування
позивачем ані у позовній заяві, ані під
час судового розгляду справи щодо
захисту позивача шляхом визнання
протиправними дій відповідача, суду
представлено не було.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову в частині визнання
протиправними дій Яготинського
відділення Переяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області.

У зв'язку з наведеним, викладені в
позовній заяві доводи позивача є
обґрунтованими та такими, що
відповідають нормам чинного
законодавства України та є підставами
для визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 11.01.2014
№ , а тому, адміністративний
позов в цій частині підлягає
задоволенню.

В силу пункту 1 частини другої статті 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про визнання
протиправними рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремих його положень,
дій чи бездіяльності і про скасування
або визнання нечинним рішення чи
окремих його положень, про поворот
виконання цього рішення чи окремих
його положень із зазначенням способу
його здійснення.

Згідно зі статтею 71 цього Кодексу,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім розгляду
справ про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен
надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

На виконання цих вимог відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не надав
суду жодних доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
довів правомірності своїх дій та
винесення відповідних рішень.

Суд, всебічно та об'єктивно дослідивши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, дійшов висновку, що
викладені в позовній заяві доводи
позивача є обґрунтованими в частині
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення та
такими, що підлягають в цій частині
задоволенню, а вимога щодо визнання
протиправними дії відповідача
задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 53, 69, 70, 71, 72, 86, 94,
128, 159 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов
задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Яготинського
відділення Переяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області від
11.01.2014 № .

3. В решті позовних вимог -
відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Яготин-Агро» понесені ним судові
витрати в розмірі 182 (сто вісімдесят
дві) гривень 70 копійок.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Шевченко А.В.