Справа № 805/3594/14
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 р.
Справа №805/3594/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 10 год. 50
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Череповського Є.В.,

при секретарі Демішеві А.О.

за участю:

представника позивача - Гнатенко О.В.,

представника відповідача - Лоза Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ворошиловському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості з виплати пенсій по
втраті годувальника за період з
листопада 2013 року по лютий 2014 року на
загальну суму 600,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька
(надалі - позивач) звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду із позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ворошиловському
районі м. Донецька (надалі - відповідач)
про стягнення заборгованості з виплати
пенсій по втраті годувальника за
період з листопада 2013 року по лютий 2014
року на загальну суму 600,00 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що на відповідача покладений
обов'язок по своєчасному та повному
відшкодуванню шкоди, заподіяної
застрахованій особі внаслідок
ушкодження здоров'я або смерті,
виплачуючи їй або особам, які
перебували на її утриманні пенсію у
зв'язку з втратою годувальника.
Позивачем сплачується пенсія по втраті
годувальника ОСОБА_3, яку відповідач
відмовляється відшкодовувати. Суму
зазначеної пенсії, сплаченої за
листопада 2013 року по лютий 2014 року у
розмірі 600,00 грн., позивач просить
стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав,
просив задовольнити позов з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання надав заперечення на
адміністративний позов, в якому
посилається на відсутність правових
підстав для відшкодування витрат на
виплату пенсій по втраті годувальника,
який помер внаслідок нещасного випадку
на виробництві або професійного
захворювання у зв'язку із тим, що на
момент смерті годувальника вказана
особа в позові була працездатною.
Просив у задоволенні позову відмовити
(а.с. 43-45).

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги, та якими доказами вони
підтверджуються, чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження,
яку правову норму належить застосувати
до цих правовідносин, суд встановив
наступне.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що між управлінням
Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Ворошиловському
районі м. Донецька були складені та
підписані Акти щомісячної звірки по
особовим справам потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та державна адресна
допомога за листопад 2013 року по лютий
2014 року (а.с. 8, 12, 16, 20).

Як вбачається з матеріалів справи,
Відділенням Виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання України в
Ворошиловському районі м. Донецька не
враховані суми витрат на виплату
пенсій ОСОБА_3, за листопад 2013 року по
лютий 2014 року в загальному розмірі 600,00
грн. (а.с.6).

Факт виплати ОСОБА_3 в період з
листопада 2013 року по лютий 2014 року
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
підтверджується довідками Управлінням
Пенсійного фонду України в
Ворошиловському районі м. Донецька (а.с.
9, 13, 17, 21).

ОСОБА_4 загинув внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався на
"Шахті ім. О.Ф.Засядько" ІНФОРМАЦІЯ_2, що
встановлено на підставі акта про
нещасний випадок № 93 (а.с. 39-42), та
свідоцтва про смерть, виданого 23 серпня
2001 року (а.с.39).

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37), знаходиться
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в Ворошиловському районі
м. Донецька та отримує пенсію, в зв'язку
із втратою годувальника, яка за
твердженням позивача, є матір'ю
загиблого, згідно заяви від 23.04.2009 року
(а.с. 35) та на підставі розпорядження від
30.04.2009 року (а.с.36) отримує пенсію по
втраті годувальника. Зазначені
фактичні обставини сторонами не
оспорюються.

З урахуванням встановлених обставин
суд дійшов висновку про те, що
заявлений по справі позов не підлягає
задоволенню за такими підставами.

Ст.1 Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР, (далі - Основи),
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Основ, залежно від
страхового випадку існують такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

Відносини, що виникають за зазначеними
в ч.1 цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду, що передбачено ст.12 Основ.

Відповідач відмовляється прийняти до
відшкодування суму витрат на виплату
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання. Статтею до
п.4 ч.1 ст.25 Основ за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника, який постраждав
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тим, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до ст.25 Основ є Фонд.

Відповідно ст. 26 Основ, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюються страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право, звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

За змістом статей 8, 10, 81 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення громадян, призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України з виплатою
пенсій за рахунок його коштів.

З 1 квітня 2001 року набрав чинності Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" від
23.09.1999 року № 1105-XIV (надалі за текстом
Закон № 1105-XIV). На підставі ст. 21 Закону
№ 1105-XIV у разі визначений перелік
соціальних послуг та виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку.

Відповідно ст.28 Закону № 1105-ХІV
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із ст.21 цього Закону Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків виплачує застрахованому чи
особам, які мають на це право, у разі
настання страхового випадку.

Зазначені грошові суми складаються із
страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата);
страхової виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам його сім'ї та
особам, які перебували на утриманні
померлого); страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому; страхової
виплати пенсії у зв'язку з втратою
годувальника; страхової виплати
дитині, яка народилася інвалідом
внаслідок травмування на виробництві
або професійного захворювання її
матері під час вагітності; страхових
витрат на медичну та соціальну
допомогу.

Правові норми, що містяться у ст.ст.21, 28
Закону № 1105-ХІV, дозволяють дійти
висновку про те, що у разі настання
страхового випадку обов'язок своєчасно
та в повному обсязі відшкодовувати
шкоду, заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження здоров'я або в
разі його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, зокрема, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання чи пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Положеннями з ч.4 ст.26 Основ
передбачено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений Постановою
правління Пенсійного фонду України,
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України 04.03.2003 № 5-4/4,
зареєстрованою в МЮ України 16.05.2003 р. за
№ 376/7697.

Зазначений Порядок відшкодування
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному Фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою
відповідних пенсій, які призначені
застрахованим особам та потерпілим
особам, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
про відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Частиною 2 с.24 Закону № 1105-XIV закріплене
аналогічне правило, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг, між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого і
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Отже, сфера дії Закону № 1105-XIV
поширюється, в тому числі, на виплату
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

За таких умов, суд враховує, що Закон №
1105-XIV у статті 33 визначає право на
страхові виплати у разі смерті
потерпілого. Згідно зазначеній
спеціальній нормі у разі смерті
потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16
до 18 років, які не працюють, або старші
за цей вік, але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки,
які досягли 60 років, якщо вони не
працюють;

3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких
померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Дана правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 04 липня 2013 року у справі
К/9991/43164/11.

Крім того, фактичні обставини
досліджені в антологічних справах про
спір між тими сторонами і з тих самих
підстав в постановах Донецького
окружного адміністративного суду від 04
травня 2011 року у справі 2а/0570/5068/2011 та
від 10 вересня 2012 року у справі
2а/0570/10333/2012, якими в задоволені позовних
вимогах по ОСОБА_3 було відмовлено. З
огляду на приписи ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ.

Отже, оскільки ОСОБА_3 на момент смерті
ОСОБА_4 була працездатною і не
знаходилася на утриманні загиблого,
відсутні підстави для відшкодування
відповідачем суми призначеної пенсії.

На підставі наведеного, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

П
О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Ворошиловському районі м.
Донецька до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ворошиловському
районі м. Донецька про стягнення
заборгованості з виплати пенсій по
втраті годувальника за період з
листопада 2013 року по лютий 2014 року на
загальну суму 600,00 грн. - відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті
та проголошена її вступна та
резолютивна частини у судовому
засіданні 08 квітня 2014 року.

Повний текст постанови складений 14
квітня 2014 року.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Строк для подання апеляційної скарги
стороною або іншою особою, яка брала
участь у справі, обчислюється з моменту
отримання копії постанови.

Суддя
Череповський Є.В.