Справа № 2а-1403/357/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/24635/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: представника позивача -
Остапенка П. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Приватного
підприємства «Науково-виробниче
комерційне об'єднання "Пульсар" на
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09 квітня 2013 року у справі за позовом
Приватного підприємства
«Науково-виробниче комерційне
об'єднання "Пульсар" до
Дніпропетровської міської ради про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

Приватне підприємство
«Науково-виробниче комерційне
об'єднання "Пульсар" звернулось до
Дніпропетровської міської ради з
позовом про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 лютого
2012 року позов задоволено: визнано
протиправною бездіяльність
відповідача щодо нерозгляду заяви
позивача від 02 листопада 2010 року № 296/10
(вхідний № 11/4478 від 02 листопада 2010 року);
зобов'язано відповідача на найближчій
сесії, після набрання даною постановою
законної сили, розглянути заяву
позивача від 02 листопада 2010 року № 296/10
та прийняти по ній рішення.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09 квітня 2013 року постанову суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нове рішення про відмову в позові.

Не погоджуючись з постановою
апеляційного суду, позивач звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить її
скасувати, а постанову суду першої
інстанції залишити в силі.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню.

Судами встановлено, що рішенням
Дніпропетровської міської ради "Про
погодження ПП «НВКО "Пульсар" місця
розташування торгівельного комплексу
"Північний" (розширення) по вул.
Семафорній, 21А (Самарський район)" від 25
липня 2007 року № 27/17 вирішено погодити
позивачу місце розташування
торгівельного комплексу та надати
згоду на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для розташування вказаного
торгівельного комплексу.

Після розроблення проекту землеустрою
та погодження його з відповідними
органами влади позивач звернувся до
відповідача із заявою від 02 листопада
2010 року № 296/10 про розгляд і
затвердження проекту землеустрою та
надання земельної ділянки, зазначеної
в цьому проекті, у користування
(оренду).

10 листопада 2010 року земельним
управлінням Дніпропетровської міської
ради за № 7/8-3448 позивачу надано
відповідь, в якій зазначено про
повернення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки без
розгляду.

Не погоджуючись такими діями ради,
позивач подав цей позов.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідач, в порушення частини
шостої статті 123 ЗК України, не прийняв
рішення по заяві позивача від 02
листопада 2010 року № 296/10 про
затвердження проекту землеустрою та
надання земельної ділянки у
користування (оренду), тому позов
задовольнив.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції, апеляційний суд дійшов з
посиланням на надання земельним
управлінням Дніпропетровської міської
ради позивачу відповіді у формі листа
від 10 листопада 2010 року № 7/8-3448 у
задоволенні позову відмовив.

Колегія суддів не погоджується з
висновками апеляційного суду.

Згідно із статтею 13 Конституції
України від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною першою статті 116 ЗК України
передбачено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Приписами статті 123 ЗК України
визначено, що надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування. Розроблений проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки подається Комісії з розгляду
питань, пов'язаних з погодженням
документації із землеустрою. Комісія
протягом трьох тижнів з дня одержання
проекту надає відповідному органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування свій висновок щодо
погодження проекту або відмови у його
погодженні. У разі відмови у погодженні
проекту він повертається заявнику у
зазначений у цій частині строк.
Підставою відмови у погодженні проекту
може бути лише невідповідність його
положень вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів. Відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування у двотижневий строк з
дня отримання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про надання
земельної ділянки у користування.

Відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
наданні земельної ділянки у
користування або залишення клопотання
без розгляду можуть бути оскаржені до
суду.

Згідно із статтею 124 ЗК України
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, крім
випадків, встановлених частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

Згідно із пунктом тридцять четвертим
статті 26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" питання
регулювання земельних відносин
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради. Тобто, способом
волевиявлення ради, яка здійснює право
власності від імені відповідної
територіальної громади, з регулювання
земельних відносин, є прийняття
рішення сесією.

Частинами першою і другою статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування" передбачено, що рада в
межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Здійснивши системний аналіз наведених
норм законодавства, колегія суддів
дійшла висновку, що надання земельної
ділянки або відмова у її наданні
здійснюється виключно органами,
визначеними у статті 116 ЗК України.
Рішення, дію або бездіяльність цих
органів щодо надання земельних ділянок
може бути оскаржено до суду.

Тобто, приписами чинного законодавства
встановлено, що розгляд клопотання
заінтересованої особи у вирішенні
зазначеного питання повинно
прийматися у формі рішення, що є
виключною компетенцією органів
місцевого самоврядування чи органів
виконавчої влади.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов помилкового висновку,
що питання розгляду заяв (клопотань) на
отримання земельної ділянки у
користування (оренду) віднесено до
земельного управління
Дніпропетровської міської ради.

За таких обставин, постанова
апеляційного суду підлягає скасуванню,
а помилково скасована постанова суду
першої інстанції про задоволення
позову - залишенню в силі.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Приватного
підприємства «Науково-виробниче
комерційне об'єднання "Пульсар"
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 09 квітня 2013 року скасувати.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 1 лютого 2012
року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: