Справа № 663/1544/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 663/1544/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Ведмідська Н.І. Судова колегія
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Кравченко К.В. та
Вербицької Н.В.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: представників
позивача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову
Скадовського районного суду
Херсонської області від 09 січня 2014 року
по справі за адміністративним позовом
Херсонського державного університету
до Лазурненської селищної ради
Скадовського району Херсонської
області, третя особа ОСОБА_3 про
визнання протиправним та скасування
рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року Херсонський державний
університет (далі Університет)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Лазурненської селищної ради
Скадовського району Херсонської
області (далі ОСОБА_4), за участю третьої
особи ОСОБА_3 та з урахуванням зміни
позовних вимог просив визнати
протиправними та скасувати п.2 п.п.2.1
рішення ОСОБА_4 від 17 вересня 2008 року
№473 "Про врегулювання земельних
відносин", п.16 п.п.16.1-16.4 рішення ОСОБА_4
від 10 вересня 2009 року №613 "Про
врегулювання земельних відносин" та
рішення відповідача від 10 березня 2011
№68 "Про затвердження проектів
землеустрою технічної документації
щодо відведення в оренду земельних
ділянок зі складанням договору оренди".

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що вказані рішення ОСОБА_4
були прийняті з перевищенням
повноважень, так як селищна рада
незаконно розпорядилась земельною
ділянкою, яка перебувала в постійному
користуванні у державного навчального
закладу, отже не могла бути передана в
комунальну власність з подальшим
розпорядженням у вигляді передачі в
оренду.

Постановою Скадовського районного
суду Херсонської області від 09 січня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково. Суд скасував пункт 2, підпункт
2.1 рішення ОСОБА_4 від 17 вересня 2008 року
за №473 та пункт 16, підпункти 16.1 - 16.4
рішення ОСОБА_4 від 10 вересня 2009 року
№613. Крім того, судом скасовано пункт 3,
підпункти 3.1-3.2, рішення ОСОБА_4 від 10
березня 2011 року за №68. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
зазначається, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
в квітні 2013 року позивач при зверненні
до відділу Держкомзему в Скадовському
районі Херсонської області отримав
інформацію про те, що земельна ділянка
загальною площею 5,1007 га з кадастровим
номером 65247555:01:063:0018 відсутня за
реєстрацією, після чого позивачеві
стало відомо про існування
оскаржуваних рішень ОСОБА_4

Також, встановлено, що п.2 та підпунктом
2.1 рішення ОСОБА_4 від 17 вересня 2008 року
за №473 вирішено внести зміни в Акт
постійного користування землею для
вилучення в СОТ "Буревісник" позивача
земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею
0,0249 га та її передачу до земель запасу
ОСОБА_4 з подальшою передачею в оренду
третій особі під розміщення торгового
комплексу з літнім майданчиком та кафе.

Пунктом 16, підпунктами 16.1 -16.4 рішення
ОСОБА_4 від 10 вересня 2009 року №613, надано
згоду на виготовлення проекту із
землеустрою щодо внесення змін в Акт
постійного користування землею СОТ
"Буревісник" по наведеній адресі;
віднесення земельної ділянки 0,0249 га до
земель запасу ОСОБА_4 з подальшою
передачею в оренду приватному
підприємцю ОСОБА_3 під розміщення
торгового комплексу з літнім
майданчиком та кафе; зобов'язано ОСОБА_3
виготовити проект землеустрою зі
змінами меж позивача та надати його на
затвердження ОСОБА_4 з проектом щодо
надання у власність шляхом викупу
земельної ділянки площею 0,0249 га по
АДРЕСА_1, а також дана згода на
проведення попереднього погодження
проекту.

Крім того, пунктом 3, підпунктами 3.1- 3.9
рішення ОСОБА_4 №68 від 10 березня 2011
року, затверджено доповнення до
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в постійне
користування позивачу під табір
"Буревісник" вже меншою площею, тобто з
урахуванням вилученої ділянки. Крім
цього, визнано таким, що втратив
чинність державний акт позивача на
земельну ділянку від 14 листопада 2006
року та вирішено виділити позивачу
ділянку НОМЕР_1 площею 5,0759 га, ділянку
НОМЕР_2 площею 0,0181 га та передати в
оренду ОСОБА_3 ділянку площею 0,0249 га на
10 років.

Винесення зазначених рішень, а також
внесення змін в Акт постійного
користування землею та передачу частин
земельної ділянки до земель запасу
відповідача і в оренду ОСОБА_3 і стало
підставами для звернення Університету
з позовом до суду.

Вирішуючи справу та частково
задовольняючи вимоги, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 під
час винесення спірних рішень діяла з
перевищенням наданих їй повноважень, а
тому земельна ділянка, яка виділялась
Херсонському педагогічному інституту
ім. Крупськой Н.К. площею 5,25 га, на
законних підставах перейшла в
користування Університету, який є його
правонаступником, та на законних
підставах не вилучалась.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Згідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про
розмежування земель державної та
комунальної власності" при
розмежуванні земель державної та
комунальної власності не можуть
передаватися до земель комунальної
власності, зокрема, земельні ділянки,
закріплені за державними
професійно-технічними навчальними
закладами та вищими навчальними
закладами державної форми власності.

Відповідно до положень ст.84 Земельного
кодексу України (далі ЗК України) у
державній власності перебувають усі
землі України, крім земель комунальної
та приватної власності.

Право державної власності на землю
набувається і реалізується державою
через органи виконавчої влади
відповідно до повноважень, визначених
цим Кодексом.

До земель державної власності, які не
можуть передаватись у приватну
власність, належать, зокрема, земельні
ділянки, закріплені за вищими
навчальними закладами державної форми
власності.

З матеріалів справи вбачається, що
рішеннями облвиконкому Херсонської
області за № 232 від 06 квітня 1965 року, №
124 від 26 лютого 1966 року та
розпорядженням Ради Міністрів УРСР №
22-р від 01 лютого 1991 року Херсонському
педагогічному інституту ім.
Н.К.Крупської виділено земельну
ділянку під розміщення СОТ "Буревісник"
загальною площею 5,25 га.

На підставі постанови Кабінету
Міністрів України № 744 від 25 травня 1998
року, Херсонський державний
педагогічний інститут ім.Н.К.Крупської
реорганізовано у Херсонський
державний педагогічний університет, а
у 2002 році розпорядженням Кабінету
Міністрів України № 641-р від 16
листопада 2002 року у Херсонський
державний університет.

Пунктом 1 Статуту Університету
встановлено, що останній заснований на
державній формі власності і
підпорядкований Міністерству освіти і
науки, молоді та спорту України, є
правонаступником Херсонського
державного педагогічного
університету.

Відповідно до ч.3 ст.126 ЗК України право
постійного користування земельною
ділянкою посвідчується державним
актом на право постійного користування
земельною ділянкою.

14 листопада 2006 року Університетом
отриманий державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою серії ЯЯ №322884 площею 5,1188 га.

Отже, враховуючи, що спірна земельна
ділянка закріплена за навчальним
закладом державної форми власності,
право постійного користування якого
підтверджено відповідним державним
актом, колегія суддів приходить до
висновку, що надання згоди на
виготовлення проекту із землеустрою
щодо внесення змін в Акт постійного
користування землею СОТ "Буревісник", а
також передача спірних земельних
ділянок, які закріплені за вищими
навчальними закладами державної форми
власності до земель запасу ОСОБА_4 з
подальшою передачею в оренду ОСОБА_3
під розміщення торгового комплексу є
неправомірним та таким, що суперечить
чинному земельному законодавству, а
також порушує повноваження позивача на
володіння і користування земельною
ділянкою, встановлені ст.92 ЗК України.

Крім того, рішеннями ОСОБА_4 від 17
вересня 2008 року №473 "Про врегулювання
земельних відносин" та від 10 вересня 2009
року №613 "Про врегулювання земельних
відносин» спірні земельні ділянки у
позивача було вилучено.

Порядок вилучення земельних ділянок
регламентований положеннями ст.149 ЗК
України, згідно яких земельні ділянки,
надані у постійне користування із
земель державної та комунальної
власності, можуть вилучатися для
суспільних та інших потреб за рішенням
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Сільські, селищні, міські ради
вилучають земельні ділянки
комунальної власності відповідних
територіальних громад, які перебувають
у постійному користуванні, для всіх
потреб, крім особливо цінних земель,
які вилучаються (викупляються) ними з
урахуванням вимог статті 150 цього
Кодексу.

У разі незгоди землекористувача з
вилученням земельної ділянки питання
вирішується в судовому порядку.

З наведеного випливає, що земельні
ділянки, надані у постійне
користування можуть вилучатися за
згодою землекористувачів для
суспільних та інших потреб за рішенням
органів місцевого самоврядування, а в
разі незгоди землекористувача з
вилученням земельної ділянки питання
повинно вирішуватися в судовому
порядку. Разом з тим, в матеріалах
справи відсутні відомості про згоду
землекористувача на вилучення землі, а
сам по собі факт оскарження рішень
відповідача свідчить про його незгоду
з таким вилученням, рівно як і немає
відомостей про вирішення питання
вилучення земельної ділянки в судовому
порядку.

Крім того, відповідно до ст.123 ЗК
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

Згідно до ст.124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

А тому, враховуючи, що спірні земельні
ділянки мають державну форму
власності, а також приймаючи до уваги,
що уповноважений орган державної влади
не приймав відповідних рішень про
надання земельних ділянок у
користування або передачу в оренду,
колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач приймаючи оскаржувані
рішення діяв поза межами повноважень
та у спосіб, що суперечить Конституції
та Законам України.

Таким чином, постанова суду першої
інстанції викладена достатньо повно,
висновки обґрунтовані з посиланням на
конкретні норми Законів України та
відповідають чинному законодавству.

Також, колегія суддів не може
погодитися з посиланням апелянта на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
тому що всі процесуальні норми,
передбачені адміністративним
судочинством були виконані без
порушень прав кожної сторони при
розгляді справи.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову Скадовського
районного суду Херсонської області від
09 січня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: К.В. Кравченко Н.В. Вербицька