Справа № 2а-11503/11
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
Справа №
149497/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Макарика В.Я.

суддів
Большакової О.О..

Глушка
І.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Чортківської РДА
Тернопільської області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 14 червня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Чортківської РДА
Тернопільської області, Державного
навчального закладу «Чортківське вище
професійне училище» про стягнення
заборгованості та зобов'язання вчинити
нарахування компенсації і доплати як
працюючому на території
радіоактивного забруднення,-

В С Т А Н О
В И В:

19.05.2011 року позивач звернулася в суд з
адміністративним позовом до
відповідачів, в якому просив стягнути
заборгованість, зобов'язати провести
нарахування компенсації у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування і доплати, як особі яка
працює на території радіоактивного
забруднення відповідно до вимог ст.ст.
39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 04.09.1993 року і надалі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилалася на те, що вона
належить до числа осіб, які постійно
проживають на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, а також працює в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, а тому у відповідності до
ст.ст. 39 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» вона має право на
отримання доплати за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
у розмірі 1 мінімальної заробітної
плати. Однак, відповідачі вказану
виплату у оскаржуваний період
нараховували та виплачували у значно
меншому розмірі.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 14
червня 2011 року позовні вимоги
задоволено частково. Зобов'язано
Державний навчальний заклад
«Чортківське вище професійне училище»
здійснити перерахунок заборгованої
позивачу доплати у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати
щомісячно, як громадянину, що працює на
території радіоактивного забруднення -
у зоні посиленого радіоекологічного
контролю відповідно до ст.. 39 Закону
України від 28 лютого 1991 року «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», Закону
України №230/96 - ВР від 06 червня 1996 року
«Про внесення змін і доповнень до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 19 листопада 2010
року з врахуванням виплачених сум до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин та
подати розрахункові документи до
управління.

Зобов'язано управління здійснити
виплату позивачу Державним навчальним
закладом «Чортківське вище професійне
училище» виплату у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати
щомісячно як громадянину, що працює на
території радіоактивного забруднення -
у зоні посиленого радіоактивного
контролю відповідно до ст.. 39 Закону
України від 28 лютого 1991 року «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», Закону
України №230/96 - ВР від 06 червня 1996 року
«Про внесення змін і доповнень до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» починаючи з 19 листопада 2010
року з врахуванням виплачених сум до
виникнення обставин, з якими закон
пов'язує виникнення, зміну чи
припинення спірних правовідносин та
подати органам Державного
казначейства платіжні документи для
здійснення відповідних видатків, що
проводяться в установленому
законодавством порядку. Виплату
заборгованої доплати здійснити за
місцем роботи позивача.

Суд виходив з того, що до вимог ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», громадянам, які працюють
на територіях радіоактивного
забруднення - у зоні посиленого
радіоактивного контролю передбачена
доплата у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати. Відповідно до вимог
п. 5 Постанови КМУ №936 від 20 вересня 2005
року «Про затвердження порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначено,
що виплата додаткової доплати за
роботу на території посиленого
радіоекологічного контролю
провадиться за місцем основної роботи
громадян підприємствами, установами,
організаціями.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням сторона відповідача подала
апеляційну скаргу з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати та постановити рішення, яким
відмовити позивачу в задоволенні
позову.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» його розмір встановлено в
сумі 5, 20 грн. і дійсне по даний час.
Фінансування виплат призначених
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
проводиться з Державного бюджету, а
Державним бюджетом профінансовано у
тих розмірах, які були виплачені, тому
управління немає підстав для виплати
сум, які вимагає позивач.

Згідно ч. 2 ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
громадянам, які працюють на територіях
радіоактивного забруднення - у зоні
посиленого радіоактивного контролю
передбачена доплата у розмірі однієї
мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Встановлений постановою Кабінету
Міністрів України за № 836 у 1996 році
розмір щорічної допомоги громадянам,
які проживають на територіях
радіоактивного забруднення, у зв'язку з
обмеженим споживанням продуктів
харчування місцевого виробництва і
особистого підсобного господарства та
допомога громадянам, які являються
пенсіонерами не змінювався і не
відповідає розміру, встановленому
іншими законами України.

Оскільки ні Верховна Рада України, ні
Кабінет Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не
приймали, то виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягають саме норми Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
законодавство щодо розмірів
мінімальних заробітних плат, а не
постанова Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26.07.1996 року № 836. Розмір
мінімальної заробітної плати
визначається Законом України «Про
Державний бюджет» на відповідний рік і
цей розмір береться до розрахунку на
момент виплати доплати.

Дія положення ст. 39 даного Закону була
зупинена Законом України від 19 грудня
2006 року «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» і визначено, що громадянам,
які працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
проводиться доплата в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Проте рішенням Конституційного Суду
України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року
внесення таких змін до Закону визнано
неконституційними, оскільки «не можуть
вноситися зміни, зупинятися дія чинних
законів України, а також
встановлюватися інше (додаткове)
правове регулювання відносин, що є
предметом інших законів України».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, «інші правові акти або їх
окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність». Таким чином,
зміни внесені до ст. 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» припинили
свою чинність з 22 травня 2008 року.

Вказаними рішеннями Конституційного
Суду України визначено, що вони мають
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку із правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст. 183-2, 195, 196, ч.1 ст. 197, п.1 ч.1
ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Чортківської РДА Тернопільської
області залишити без задоволення, а
постанову Чортківського районного
суду Тернопільської області від 14
червня 2011 року у справі № 2а-11503/11 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі , та може бути оскаржена
в касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20 днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Макарик

Судді
О.О.
Большакова

І.В. Глушко