Справа № К/9991/1434/12-С
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/1434/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації про стягнення допомоги
по догляду за дитиною за касаційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації на рішення
Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 19 травня
2010 року та ухвалу Апеляційного суду
Кіровоградської області від 21
листопада 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2010 року позивачка звернулася
в суд із позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації про стягнення допомоги
по догляду за дитиною.

Рішенням Бобринецького районного суду
Кіровоградської області від 19 травня
2010 року позов задоволено частково.
Визнано бездіяльність відповідача
незаконною та зобов'язано донарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_2
недоплачену суму допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції відповідач звернувся
зі скаргою до суду апеляційної
інстанції щодо скасування зазначеного
вище рішення.

Ухвалою Апеляційного суду
Кіровоградської області від 21
листопада 2011 року апеляційну скаргу
відповідача відхилено, рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, позивач звернувся із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка є
матір'ю дитини віком до трьох років і
має право на отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Зазначене свідчить про те, що
законодавцем визначений розмір
грошової допомоги, яка надається сім'ям
з дітьми.

Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
виплачується щомісяця з дня
призначення допомоги по догляду за
дитиною по день досягнення дитиною
вказаного віку включно.

Враховуючи наведене, правильним є
висновок суду про неправомірність дій
відповідача щодо зменшення розміру
виплат державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

При вирішенні справи суд обґрунтовано
виходив з того, що рішенням
Конституційного Суду України №6-рп/2007
від 9 липня 2007 року норми Закону України
«Про державний бюджет України на 2007
рік», якими було зупинено дію положень
окремих законів в частині надання
пільг, гарантій і компенсацій окремим
категоріям громадян, визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Відсутність бюджетних асигнувань на
виплату допомоги у передбаченому
Законом розмірі не є підставою для
відмови у позові, оскільки реалізація
особою права, пов'язаного з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може залежати від бюджетних
асигнувань.

З огляду на викладене, рішення суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації залишити без
задоволення, рішення Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 19 травня 2010 року та ухвалу
Апеляційного суду Кіровоградської
області від 21 листопада 2011 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді