Справа № 2а-3605/10/1970
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 р.
Справа № 3775/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В.В., Рибачука А.І.;

за участю секретаря судового засідання
- Сердюк О. Ю.;

представників позивача - Семусь Т. А.,
Дещаківського Р. Г.;

представника відповідача - Рацина Р.Р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року в справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Черемош-Тернопіль» до Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2011 року, Тернопільським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю «Черемош-Тернопіль»
до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
податкового повідомлення-рішення №
/2, винесеного Тернопільською
об'єднаною державною податковою
інспекцією 27 жовтня 2010 року про
визначення ТзОВ «Черемош-Тернопіль»
суми податкового зобов'язання в
розмірі 12364,00 грн. та скасування
податкового повідомлення-рішення №
/2, винесеного Тернопільською
об'єднаною державною податковою
інспекцією 27 жовтня 2010 року про
визначення ТзОВ «Черемош-Тернопіль»
суми податкового зобов'язання в
розмірі 9495,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви
вказано, що правомірність включення
ТОВ «Черемош-Тернопіль» до податкового
кредиту вартості отриманих ним
маркетингових послуг підтверджується
виданими ТОВ «Інформаційна група
«Схід-Захід» податковими накладними.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року позов задоволено. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
Тернопільської обєднаної державної
податкової інспекції № /2 від 27
жовтня 2010 року та податкове
повідомлення-рішення Тернопільської
обєднаної державної податкової
інспекції № /2 від 27 жовтня 2010
року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
факт виконання договору підтверджений
позивачем відповідними платіжними
документами про оплату коштів ТзОВ
«Інформаційна група «СХІД-ЗАХІД»,
актами приймання-виконаних робіт, які
свідчать про виконання передбачених
договорами підрядних робіт, а також
податковими накладними, виписаними з
дотриманням вимог п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем -
Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією, подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що судом першої
інстанції не взято до уваги те, що
операції по взаємовідносинах позивача
з товариством з обмеженою
відповідальністю «Інформаційна група
«Схід-Захід» не мали реального
характеру, оскільки послуги не
надавалися.

Представники позивача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
заперечили та просять таку залишити
без задоволення.

Представник відповідача, у судовому
засіданні, вимоги апеляційної скарги
підтримав та просить таку задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників позивача та
представника відповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що 14 червня 2010 року
Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією складено акт №
5745/23-05/33680398 про результати планової
виїзної перевірки Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Черемош-Тернопіль» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 січня 2007
року по 31 грудня 2009 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01
січня 2007 року по 31 грудня 2009 року.

Вищевказаним актом виявлено порушення
позивачем п.п. 12.1.5. п. 12.1 ст. 12 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» та п.п. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7, п.п.
7.4.5. п. 7.4 ст.7, п.п. 7.5.1. п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

На підставі акту перевірки
Тернопільською ОДПІ винесено винесені
податкові повідомлення-рішення №
/0, яким визначено позивачу суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) у розмірі 75443,00 грн., з них за
основним платежем 57730,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 17713,00
грн. та № /0, яким визначено
позивачу суму податкового зобов'язання
(з урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) у розмірі 9495,00 грн., з них за
основним платежем 6330,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 3165,00
грн.

Не погоджуючись з винесенням згаданих
повідомлень-рішень, позивач звернувся
до відповідача зі скаргою, за
наслідками розгляду якої відповідачем
прийнято рішення про результати
розгляду первинної скарги № 47543/7/25-011, у
відповідності до якого зазначені вище
податкові повідомлення-рішення
залишено без змін, а скаргу ТОВ
"Черемош-Тернопіль" без задоволення. На
підставі цього Тернопільською ОДПІ
винесено та надіслано на адресу
скаржника податкові
повідомлення-рішення № /1 та
/1 від 20 серпня 2010 року.

Позивач звернувся зі скаргою до
Державної податкової адміністрації в
Тернопільській області, за наслідками
розгляду якої останньою прийнято
рішення про результати розгляду
повторної скарги № 5880/10/25-007/248 від 25.10.2010
року, у відповідності до якого
податкове повідомлення-рішення
Тернопільської ОДПІ № /0 від 25
червня 2010 року залишено без змін, а
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 25 червня 2010 року скасовано в
частині 63079,00 грн, в чому числі 49793,00 грн.
основного платежу та 13286,00 грн.
застосованих штрафних (фінансових)
санкцій, в решті частини вказане
податкове повідомлення-рішення
залишене без змін.

29 жовтня 2010 року відповідачем було
направлено позивачу рекомендованим
листом податкове повідомлення-рішення
№ /2, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) у розмірі 12364,00 грн., з них за
основним платежем 7937,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 4427,00
грн. та податкове повідомлення- рішення
№ /2, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) у розмірі 9495,00 грн., з них за
основним платежем 6330,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями 3165,00
грн.

Згідно п 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
валові витрати виробництва та обігу -
це сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються,
виготовляються) таким платником
податків для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпункт 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлює, що до складу
валових витрат включаються: суми
будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п. 11.2.1 п. 11.2
ст. 11 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» датою
збільшення валових витрат виробництва
(обігу) вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата списання
коштів з банківських рахунків платника
податки на оплату товарів (робіт,
послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податки результатів робіт
(послуг).

Судом встановлено, що документами, які
підтверджують взаємовідносини ТзОВ
«Черемош-Тернопіль» з ТзОВ
«Інформаційна група «Схід- Захід», є
платіжне доручення № 457 від 24.12.2008 р.;
платіжне доручення № 456 від 24.12.2008 р.;
податкова накладна № 369 від 30.12.2008 р.;
податкова накладна № 370 від 30.12.2008 р.;
акт № ОУ-0000287 здачі-прийняття робіт; акт
№ ОУ-0000288 здачі-прийняття робіт;
платіжне доручення № 59 від 13.03.2009 р.;
платіжне доручення № 58 від 13.03.2009 р.;
податкова накладна № 46 від 13.03.2009 р.;
податкова накладна № 47 від 13.03.2009 р.; акт
№ ОУ-0000042 здачі-прийняття робіт від
31.03.2009 р. та акт № ОУ-0000043
здачі-прийняття робіт від 31.03.2009 р.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, щодо правомірності
включення позивачем до своїх валових
витрат у 4-му кварталі 2008 року та у 1-му
кварталі 2009 року вартості
маркетингових послуг, фактично
отриманих від ТОВ «Інформаційна група
«Схід-Захід» всього на суму 31750,00 грн. на
підставі належних первинних
бухгалтерських документів.

Твердження податкового органу про те,
що правочин, вчинений між ТзОВ
«Черемош-Тернопіль» та ТзОВ
«Інформаційна група «Схід-Захід», не
спрямований на настання реальних
наслідків з огляду на те, що на
листівках не зазначено виробника чи
замовника листівок, місця здійснення
тиражування, розміру тиражу,
дистриб'ютора продукції та того, яка
продукція рекламується, суд
апеляційної інстанції не бере до уваги,
оскільки обов'язкова наявність таких
відомостей про продукцію на листівках
не встановлена Законом України «Про
рекламу».

Також суд зазначає, що посилання
представника відповідача на те, що
вищезазначена угода є нікчемною у
зв'язку з тим, що у ТзОВ «Інформаційна
група «Схід-Захід» відсутні трудові та
матеріальні ресурси, виробнича база,
складські приміщення, є
необґрунтованими, оскільки такі умови
не є визначальними для здійснення
такого виду господарської операції як
надання послуг з виробництва та
розповсюдження листівок з рекламою.

Згідно п.п. 7.4.1. п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/ або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.п. 7.4.5. п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п.п. 7.5.1. п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на фактичні обставини справи,
колегія суддів констатує, що податкові
повідомлення-рішення Тернопільської
ОДПІ № /2 та № /2 від 27 жовтня
2010 - не відповідають вимогам ч. 3 ст. 2
КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 14 грудня 2010
року в справі № 2а-3605/10/1970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили, а у випадку коли,
відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС
України, складення ухвали в повному
обсязі відкладено - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
А.І.
Рибачук

В. В.
Клюба

Ухвалу складно в повному обсязі 07
квітня 2014 року.