Справа № 826/3505/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2014 року № 826/3505/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справуза
позовом 1 окремого відділу
капітального будівництва Державної
прикордонної служби Українидо
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києвіпро визнання протиправними
та скасування припису від 24 лютого 2014
року та постанов від 05 березня 2014 року
№ № 101/14/7/26-35/0503/02/3, 102/14/7/26-34/0503/02/3, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
18 березня 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернувся 1-ий окремий відділ
капітального будівництва Державної
прикордонної служби України (далі -
позивач) з адміністративним позовом
про визнання протиправними та
скасування Припису про усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
24 лютого 2014 року, Постанов про
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 05
березня 2014 року № № 101/14/7/26-35/0503/02/3,
102/14/7/26-34/0503/02/3 (далі - оскаржувані
рішення), винесені Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві (далі - Інспекція
ДАБК у м. Києві, відповідач).

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що оскаржувані припис та
постанови відповідача є протиправними
та підлягають скасуванню, оскільки не
відповідають приписам норм чинного
законодавства.

Позивач вказує на те, що проведення
відповідачем позапланової перевірки
та її документальне оформлення
(складання акту перевірки, припису,
протоколів та постанов) не
відповідають визначеному Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 та
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», а тому
прийняті за її результатами рішення не
можуть вважатися такими, що підлягають
виконанню.

Також, на думку позивача, відповідачем
не виконано вимог щодо форми
документів, які складаються під час
проведення позапланової перевірки,
зокрема типової форми припису.

Також, як зазначає позивач,
відповідачем в Акті позапланової
перевірки від 24.02.2014 р., Приписі від
24.02.2014 р., протоколі від 24.02.2014 р. і в
Постанові від 05.03.2014 р. № 102/14/7/26-34/0503/02/3
вказано, що ним здійснюється не
реконструкція будівель казарми під
службове житло (II та III черги) з
розширенням (добудова, прибудова) і не
реконструкція трансформаторної
підстанції, а нове будівництво
житлових будинків і трансформаторної
підстанції. Також, на думку позивача,
відповідачем неправомірно зазначено,
що об'єкти реконструкції відносяться
до третьої (а не другої) категорії
складності, що є, на думку відповідача,
порушенням вимог абз. четвертого п. 4 ч. 2
ст. 2 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності».

Позивач також вказує на те, що
оскаржуваними постановами №
102/14/7/26-34/0503/02/3 та № 101/14/7/26-35/0503/02/3
накладені штрафи за правопорушення,
передбачені відповідно абз. четвертим
п. 4 ч. 2 ст. 2 та абз. четвертим п. 6 ч. 2 ст. 2
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності», що
передбачає III категорію складності
об'єктів, тоді як вищезазначені об'єкти
будівництва, на переконання позивача,
відносяться до II категорії складності.

Також, як зазначає позивач, відповідач,
застосовуючи до позивача штрафні
санкції, зазначив в акті позапланової
перевірки, приписі, протоколі та
Постанові № 101/14/7/26-35/0503/02/3, що станом на
24 лютого 2014 року будинок, який
розташовано на вул. Світла, 6 у
Дарницькому районі м. Києва, суб'єктом
містобудування експлуатується без
прийняття в експлуатацію, застосував
вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», які забороняють
експлуатацію тих об'єктів, будівництво
яких хоча і закінчено, проте не
прийнятих в експлуатацію.

Разом з тим, на переконання позивача,
висновок посадових осіб відповідача
про експлуатацію житлового будинку без
прийняття в експлуатацію в
установленому законом порядку в
протоколі та Постанові про накладення
штрафу не ґрунтується на фактичних
обставинах справи.

Крім того, на думку позивача, оскільки
штраф накладено заступником
начальника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві ОСОБА_4, який не є посадовою
особою центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
штрафні санкції, що застосовані до
позивача, застосовані до нього
неповноважною особою.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги повністю
підтримали та просили їх задовольнити.

Інспекція ДАБК у м. Києві подала
заперечення на адміністративний позов,
в яких зазначає, що при проведенні
перевірки дотримання позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил на
об'єкті будівництва: «Цілісний
майновий комплекс військового
містечка № 243 Державної прикордонної
служби України (в/ч 1498) на вул. Світла, 6 у
Дарницькому районі м. Києва» та при
винесені оскаржуваних припису,
постанов, діяла в межах повноважень, на
підставі (вимоги Дарницької прокуратур
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері № 359 від 12.02.2014 р.) та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Разом з тим, на переконання
відповідача, в разі наявності
допущених з боку Інспекції ДАБК у м.
Києві певних неточностей, то окремі
порушення під час процедури проведення
перевірки, складання акту перевірки, а
ні його підставі - оскаржуваних рішень,
не можуть бути підставою для визнання
їх протиправними та скасуванню,
оскільки суперечить приписам норм
чинного законодавства.

В наданих запереченнях, представник
відповідача просить в задоволенні
адміністративного позову повністю
відмовити, у своїх запереченнях просив
суд розглянути справу за наявними в
матеріалах справи документами та у
відсутності представника Інспекції
ДАБК у м. Києві.

Відповідно до вимог частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, в зв'язку з
неявкою в судове засідання від 09.04.2014 р.
представника відповідача, суд дійшов
висновку про розгляд справи у
письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі вимоги Дарницької
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері № 359 від 12.02.2014
р., відповідачем 24.02.2014 р. головним
державним інспекторам Інспекційного
відділу № 3 Інспекції ДАБК у м. Києві
Радченку М.М. та Багнюку А.Я. виписано
направлення для проведення
позапланової перевірки б/н, строком дії
направлення з « 24.02» по « 28.02» 2014 року.

24 лютого 2014 року вказаними посадовими
особами Інспекції ДАБК у м. Києві
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил 1-им
окремим відділом капітального
будівництва Державної прикордонної
служби України, за результатами якої
складений Акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
24.02.2014 р. (далі - Акт).

Зі змісту Акту вбачається, що
«Інспекцією зареєстровано замовнику
1-му окремому відділу капітального
будівництва Державної прикордонної
служби України декларації про початок
виконання будівельних робіт з
наступних об'єктів будівництва:

- реконструкція з надбудовою казарми
під службове житло (І черга), декларація
№ КВ5 від 17.11.2011 р.;

- реконструкція будівлі казарми під
службове житло з розширенням (добудова,
прибудова) (II черга), декларація №
КВ6 від 07.11.2011 р.;

- реконструкція будівлі казарми під
службове житло з розширенням (добудова,
прибудова) (III черга), декларація №
КВ35 від 25.01.2013 р.;

- реконструкція трансформаторної
підстанції, декларація № КВ від
07.11.2011 р.

Фактично, на території цілісного
майнового комплексу військового
містечка № 243 Державної прикордонної
служби України (в/ч 1498) на вул. Світла, 6 у
Дарницькому районі м. Києва виконані
будівельні роботи з будівництва
комплексу будівель у складі:

- реконструкція існуючої будівлі
(будівництво завершене, зазначений
об'єкт експлуатується на підставі
зареєстрованої Інспекцією декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
за № КВ6 від 15.12.2011 р.);

- нове будівництво житлового будинку
(будинок експлуатується без прийняття
в експлуатацію відповідно до вимог
чинного законодавства, чим порушено
вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності». Будівельні роботи
виконувались без документу, що дає
право на виконання будівельних робіт,
чим порушено вимоги ч. 1 ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»);

- нове будівництво житлового будинку
(побудовано 2 поверхи, на момент
перевірки будівельні роботи не
виконуються, будівельники та
будівельна техніка відсутні.
Будівельні роботи виконувались без
документу, що дає право на виконання
будівельних робіт, чим порушено вимоги
ч. 1 ст. 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності»);

- нове будівництво трансформаторної
підстанції (на момент перевірки
будівельні роботи не виконуються,
будівельники та будівельна техніка
відсутні. Будівельні роботи
виконувались без документу, що дає
право на виконання будівельних робіт,
чим порушено вимоги ч. 1 ст. 34 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності»).

Зазначений об'єкт будівництва
відповідно до ДБН А.2.2-3:2012 «Склад та
зміст проектної документації на
будівництво», ДБН В.1.2-14:2009 «Загальні
принципи забезпечення надійності та
конструктивної безпеки будівель,
споруд, будівельних конструкцій та
основ» відноситься до III категорії
складності. Під час перевірки
проведено фотофіксацію.».

24 лютого 2014 року посадовими особами
Інспекції ДАБК у м. Києві 1-му окремому
відділу капітального будівництва
Державної прикордонної служби України
видано Припис про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил б/н
(далі - Припис), яким вимагалось
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності у встановленому
законодавством порядку.

24 лютого 2014 року посадовою особою
Інспекції ДАБК у м. Києві Радченком М.М.
стосовно 1-го окремого відділу
капітального будівництва Державної
прикордонної служби України складені
протоколи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності б/н (далі -
Протоколи), якими визначена
відповідальність за встановлені
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності.

05 березня 2014 року заступником
начальника Інспекції ДАБК у м. Києві
ОСОБА_4 1-ий окремий відділ капітального
будівництва Державної прикордонної
служби України визнано винним у
вчиненні правопорушень, передбачених
абз. 4 п. 4 та абз. 4 п. 6 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладені штрафи в сумі
219 240 грн. по 109 620 грн. кожна (Постанови
про накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності № № 101/14/7/26-35/0503/02/3,
102/14/7/26-34/0503/02/3 (далі - Постанови)).

07 березня 2014 року позивача повідомлено
про прийняті відповідачем Припис та
Постанови.

Незгода з зазначеними вище Приписом та
Постановами відповідача обумовила
позивача звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд погоджується з
доводами 1-го окремого відділу
капітального будівництва Державної
прикордонної служби України, виходячи
з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України, Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17 лютого
2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI),
Закону України «Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності» від 14 жовтня
1994 року № 208/94-ВР (далі - Закон № 208/94-ВР),
Закону України «Про архітектурну
діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-XIV
(далі - Закон № 687-XIV), Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553),
Порядку накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 06
квітня 1995 року № 244 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 02.10.2013 р. № 735) (далі - Порядок № 244),
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
№ 461 (далі - Порядок № 461), Положення про
Державну архітектурно-будівельну
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України від 08 квітня
2011 року № 439/2011 (далі - Положення № 439/2011),
Положення про Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві, затвердженого наказом
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України від 02 червня 2011 року
№ 22 (далі - Положення № 22) та іншими
нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності, що
спрямовані на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів регулюються Законом № 3038-VI.

Приписами частини першої статті 41
Закону № 3038-VI визначено, що державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до частини другої статті 41
Закону № 3038-VI державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

За приписами частини четвертої статті
41 Закону № 3038-VI посадові особи органів
державного архітектурно-будівельного
контролю під час перевірки мають право,
зокрема, складати протоколи про
вчинення правопорушень, акти перевірок
та накладати штрафи відповідно до
закону; видавати обов'язкові для
виконання приписи щодо усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

На виконання статті 41 Закону № 3038-VI,
Кабінет Міністрів України своєю
постановою від 23 травня 2011 року № 553
затвердив Порядок здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Цей Порядок визначає процедуру
здійснення заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами (далі -
інспекції) (п. 1 Порядку № 553).

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється посадовими
особами інспекцій відповідно до їх
посадових інструкцій та
функціональних повноважень (п. 3
Порядку № 553).

Приписами пункту 7 Порядку № 553
визначено, що позаплановою перевіркою
вважається перевірка, яка не
передбачена планом роботи інспекції.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є, з-поміж
інших, вимога правоохоронних органів
про проведення перевірки.

Строк проведення позапланової
перевірки не може перевищувати п'яти
робочих днів, а у разі потреби може бути
одноразово продовжений за письмовим
рішенням керівника відповідної
інспекції чи його заступника не більше
ніж на два робочих дні.

Під час проведення позапланової
перевірки посадова особа інспекції
зобов'язана пред'явити службове
посвідчення та направлення для
проведення позапланової перевірки.

Відповідно до п. 11 Порядку № 553 посадові
особи інспекцій під час здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю мають право, зокрема, складати
протоколи про вчинення правопорушень
та акти перевірок, і накладати штрафи у
межах повноважень, передбачених
законом; видавати обов'язкові для
виконання приписи щодо усунення
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Згідно з п. п. 16-19 Порядку № 553 за
результатами державного
архітектурно-будівельного контролю
посадовою особою інспекції
складається акт перевірки відповідно
до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Акт перевірки складається у двох
примірниках. Один примірник надається
суб'єкту містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, а
другий залишається в інспекції.

Акт перевірки підписується посадовою
особою інспекції, яка провела
перевірку та суб'єктом містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Припис складається у двох примірниках.
Один примірник припису залишається в
інспекції, а інший надається суб'єкту
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою
інспекції, яка провела перевірку.

Протокол протягом трьох днів після
його складення та всі матеріали
перевірки подаються керівникові
відповідної інспекції або його
заступникові для винесення постанови
про накладення штрафу, передбаченої
законодавством України (п. 20 Порядку №
553).

Згідно з пунктом 22 Порядку № 553
постанова про накладення штрафу
складається у трьох примірниках.
Перший примірник постанови у триденний
строк після її прийняття вручається
під розписку суб'єкту містобудування
(керівнику або уповноваженому
представнику суб'єкта містобудування)
або надсилається рекомендованим
листом з повідомленням, про що робиться
запис у справі. Два примірники
залишаються в інспекції, яка наклала
штраф.

У відповідності до п. 23 Порядку № 553
інспекції ведуть облік справ про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та контролюють виконання
приписів і постанов про накладення
штрафів.

Статтею першою Закону № 208/94-ВР
визначено, що правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами.

Вчинення суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері містобудівної
діяльності тягне за собою
відповідальність, передбачену цим та
іншими законами України.

Приписами абзацу четвертого пункту
четвертого частини другої статті 2
Закону № 208/94-ВР визначено, що суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
виконання будівельних робіт без
реєстрації декларації про початок
виконання таких робіт, а також
наведення недостовірних даних у
зазначеній декларації на об'єктах III
категорії складності - у розмірі
дев'яноста мінімальних заробітних
плат.

Приписами абзацу четвертого пункту
шостого частини другої статті 2 Закону
№ 208/94-ВР визначено, що суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації об'єктів III категорії
складності - у розмірі дев'яноста
мінімальних заробітних плат.

Порядок, який визначає процедуру
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності (далі -
штрафи), що передбачені Законом України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» є Порядок № 244 (п. 1 Порядку
№ 244).

Штрафи накладаються на суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (далі -
суб'єкти містобудування) за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності (п. 3 Порядку № 244).

Про вчинення правопорушення у сфері
містобудівної діяльності керівник
структурного підрозділу інспекції,
його заступники, які згідно з
функціональними обов'язками
здійснюють державний
архітектурно-будівельний контроль, або
головний державний інспектор (далі -
уповноважена посадова особа інспекції)
складають протокол про правопорушення
у сфері містобудівної діяльності (п. 9
Порядку № 244).

Протокол про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності та інші
матеріали подаються посадовій особі
інспекції, уповноваженій розглядати
справу про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, з метою
вирішення питання притягнення до
відповідальності та накладення штрафу
протягом трьох днів після його
складення (п. 15 Порядку № 244).

Справа про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності (далі -
справа) розглядається посадовою особою
інспекції, до повноважень якої
належить розгляд таких справ, протягом
15 днів з дня одержання зазначеною
особою протоколу про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності та
інших матеріалів справи (п. 16 Порядку №
244).

За результатами розгляду справи
посадова особа інспекції, до
повноважень якої належить розгляд
справ, приймає одну з таких постанов,
зокрема, постанову про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності (далі -
постанова про накладення штрафу) (пп. 1
п. 22 Порядку № 244).

Постанова про накладення штрафу
складається у трьох примірниках.
Перший примірник постанови у триденний
строк після її прийняття вручається
під розписку керівникові або
уповноваженому представникові
суб'єкта містобудування чи
надсилається йому поштою, про що
робиться відмітка у постанові. Другий
примірник у разі несплати штрафу в
установлений строк пред'являється
інспекцією до примусового виконання у
порядку та строки, визначені Законом
України «Про виконавче провадження», а
третій - залишається в інспекції, яка
винесла постанову (п. 25 Порядку № 244).

Постанову про накладення штрафу та
постанову про закриття справи
відповідно до статті 5 Закону № 208/94-ВР
може бути оскаржено суб'єктом
містобудування, щодо якого її винесено,
до суду протягом 15 днів з дня її
винесення з повідомленням про таке
оскарження у той самий строк інспекції,
яка винесла відповідну постанову (п. 28
Порядку № 244).

Оскарження постанови про накладення
штрафу в установлений строк зупиняє її
виконання до набрання законної сили
відповідним рішенням суду (п. 29 Порядку
№ 244).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
склалися між сторонами, суд виходить з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за
результатами позапланової перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил
посадовими особами Інспекції ДАБК у м.
Києві були встановлені порушення, які
полягали в тому, що на території
цілісного майнового комплексу
військового містечка № 243 Державної
прикордонної служби України (в/ч 1498) на
вул. Світла, 6 у Дарницькому районі м.
Києва: експлуатується житловий будинок
без прийняття в експлуатацію
відповідно до вимог чинного
законодавства, чим порушено вимоги ч. 8
ст. 39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» (Постанова
№ 101/14/7/26-35/0503/02/3 від 05.03.2014 р.); виконані
будівельні роботи з будівництва
комплексу будівель без документів, що
дають право на виконання будівельних
робіт у складі: нове будівництво
житлового будинку, нове будівництво
житлового будинку (побудовано 2
поверхи, на момент перевірки
будівельні роботи не виконуються,
будівельники та будівельна техніка
відсутні), нове будівництво
трансформаторної підстанції (на момент
перевірки будівельні роботи не
виконуються, будівельники та
будівельна техніка відсутні), чим
порушено вимоги ч. 1 ст. 34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» (Постанова № 102/14/7/26-34/0503/02/3
від 05.03.2014 р.).

З огляду на встановлене, суд зазначає,
що відповідно до п. 2 Порядку № 461
прийняття в експлуатацію об'єктів, що
належать до I - III категорії складності,
та об'єктів, будівництво яких здійснено
на підставі будівельного паспорта,
проводиться шляхом реєстрації
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією та її територіальними
органами поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

14 березня 2014 року позивачем отримано
зареєстровану відповідачем Декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації
№ KB 49, що підтверджує закінчення
реконструкції будівлі казарми під
службове житло з розширенням (добудова,
прибудова), (II-черга) (I-пусковий
комплекс), що розташована за адресою: м.
Київ, Дарницький район, вул. Світла, 6 та
визнає її готовність до подальшої
експлуатації, що дає можливість
передавати квартири під заселення.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідно до акту приймання-передачі
квартир позивача Управлінню
будівництва та інвестицій
Департаменту матеріально-технічного
забезпечення Адміністрації Державної
прикордонної служби України від 14
березня 2014 року та декларації про
готовність об'єкта до експлуатації від
14.03.2014 р. № KB 49 квартири передані
під заселення.

Відповідно до п. 12 Порядку № 461
експлуатація об'єктів, не прийнятих в
експлуатацію, забороняється.

Аналогічну норму містить і Закон
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», зокрема ч. 8
ст. 39, відповідно до якої експлуатація
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих (якщо таке прийняття
передбачено законодавством) в
експлуатацію, забороняється.

Згідно Правил обстежень, оцінки
технічного стану та паспортизації
виробничих будівель і споруд,
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України, Державного
комітету України по нагляду за
охороною праці від 27 листопада 1997 року
№ 32/288, який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 6 липня 1998
року за № 423/2863 експлуатація будівлі
або споруди - використання будівлі
(споруди) згідно з функціональним
призначенням та проведенням
необхідних заходів до збереження стану
конструкцій, при якому вони здатні
виконувати задані функції з
параметрами, що визначені вимогами
технічної документації.

Отже, обов'язковою умовою експлуатації
є використання об'єкта за
функціональним призначенням.

Позивач, приміщення будівлі казарми на
час проведення перевірки за
функціональним призначенням не
використовував, у будинку в період
перевірки посадовими особами
Інспекції ДАБК у м. Києві працювали
прибиральниці та працівники
підрядника, готуючи квартири під
заселення.

За вказаних вище обставин, виходячи з
меж заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
недоведеність правомірності
застосування відповідачем штрафних
санкцій до позивача за правопорушення
у сфері містобудівної діяльності, у
зв'язку з чим, відповідна постанова від
05 березня 2014 року № 101/14/7/26-35/0503/02/3
підлягає визнанню протиправною та
скасуванню.

Стосовно іншої оскаржуваної постанови
(№ 102/14/7/26-34/0503/02/3 від 05.03.2014 р.),
прийнятної за наслідками встановлення
порушення, що передбачено ч. 1 ст. 34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», суд
зазначає наступне.

Частиною першою ст. 34 Закону № 3038-VI
визначено, що Замовник має право
виконувати будівельні роботи після: 1)
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт центральному органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику з
питань державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - органи державного
архітектурно-будівельного контролю), -
щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування; 2)
реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорій складності; 3) видачі
замовнику органом державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності.

Як встановлено в судовому засіданні,
для здійснення реконструкції будівель
казарми під службове житло (II та III
черги) з розширенням (добудова,
прибудова) і реконструкції
трансформаторної підстанції позивачем
відповідно до вимог чинного
законодавства України замовлено
проектну документацію у Генерального
проектувальника кооператива «Іскра»,
який має відповідну ліцензію на
здійснення проектних робіт. Для
виготовлення проектної документації
позивачем проведено збір вихідних
даних та отримані Висновки про
відповідність намірів забудови
земельної ділянки Правилам забудови м.
Києва, містобудівній документації від
Головного управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища від 08.07.2010 р. № № 21-426, 21-427, де
чітко вказано, що здійснюється
реконструкція об'єктів.

Також на зазначені проекти державним
підприємством «Укрдержбудекспертиза»
видані позитивний висновок державної
комплексної експертизи проекту №
528-2010/ЦБ та експертні звіти щодо
розгляду проектної/кошторисної
документації, якими підтверджено
характер будівництва як
«реконструкція».

Таким чином, проектним рішенням
реконструкції будівлі казарми під
службове житло II та III черги
передбачено перепрофілювання будівлі
казарми під житлові будинки з
добудовою. Проектним рішенням
реконструкції трансформаторної
підстанції передбачено збільшення
потужності електропостачання
військового містечка № 243. Відповідно
до ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст
проектної документації на
будівництво» роботи, пов'язані з цим,
відносяться до робіт з реконструкції, а
вид будівництва за такими проектами є
реконструкцією.

Також характер будівництва даних
об'єктів як «реконструкція»
підтверджено наступними листами від
державного підприємства
«Укрдержбудекспертиза» від 19.02.2013 р. №
335 та від 21.02.2014 р. № 362; від Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 28.02.2014 р. № 7/15-2387.

Крім того, як підтверджується
матеріалами справи, в 2011 році
посадовими особами відповідача
перевірявся стан виконання вимог
містобудівного законодавства
реконструкції будівлі казарми під
службове житло з розширенням (добудова,
прибудова) (II черга), за результатами
перевірок, Головним державним
інспектором Інспекційного відділу № 4
Інспекції ДАБК у місті Києві Лисаком
С.Ф. зроблені висновки, що роботи з
реконструкції казарми виконуються
згідно з проектом з додержанням
будівельних норм, про що складені
відповідні акти перевірок від 28.11.2011 р.
та 22.12.2011 р., що є підтвердженням того, що
позивачем здійснюється
«реконструкція» вищезазначених
об'єктів, а не «нове будівництво», про
що йдеться в оскаржуваних Приписі та
Постанові (№ 102/14/7/26-34/0503/02/3 від 05.03.2014 р.

Також, суд звертає увагу на те, що
посадовими особами відповідача
зареєстровані декларації про початок
виконання робіт вищезазначених
об'єктів, де визначено їх
«реконструкцію», а не «нове
будівництво». Зокрема, декларації: по
реконструкції трансформаторної
підстанції, зареєстрованої за №
KB3, по реконструкції з надбудовою
казарми під службове житло II черга,
зареєстрованої за № KB6, по
реконструкції будівлі казарми під
службове житло з розширенням III черга,
зареєстрованої за № KB35.

Крім того, відповідно до статті 1 Закону
України «Про будівельні норми» від
05.11.2009 р. № 1704-VI будівельні норми - це
затверджений суб'єктом нормування
підзаконний нормативний акт
технічного характеру, що містить
обов'язкові вимоги у сфері будівництва,
містобудування та архітектури.

Державні будівельні норми є
нормативним актом, затвердженим
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері будівництва,
містобудування та архітектури.

Зміст ДБН охоплює наступне коло питань:
встановлення комплексу якісних та
кількісних показників і вимог, які
регламентують розробку і реалізацію
містобудівної документації, проектів
конкретних об'єктів з урахуванням
соціальних, природно-кліматичних,
гідрогеологічних, екологічних та інших
умов і спрямовані на забезпечення
формування повноцінного життєвого
середовища та якнайкращих умов
життєдіяльності людини.

Відповідно до Порядку розроблення
проектної документації на будівництво
об'єктів, затвердженого Наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 16.05.2011 p. № 45 (у
редакції наказу Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 23.03.2012 р. № 122) , який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 01.06.2011 р. за № 651/19389 для
забезпечення проектування об'єкта
будівництва замовник повинен надати
генпроектувальнику (проектувальнику)
вихідні дані на проектування. Назва
об'єкта будівництва за проектною
документацією має відповідати
завданню на проектування, не
змінюватися на всіх стадіях
проектування та відображати вид
будівництва (нове будівництво,
реконструкція, технічне переоснащення
діючих підприємств, реставрація,
капітальний ремонт) та його місце
розташування.

Зважаючи на викладені вище норми,
визначення виду будівництва
здійснюється проектувальником
відповідно до вихідних даних, наданих
замовником.

Тобто, наведені в Постанові №
102/14/7/26-34/0503/02/3 від 05.03.2014 р. та Приписі
висновки, що на території військового
містечка № 243 Державної прикордонної
служби України на вул. Світла, 6 у
Дарницькому районі м. Києва
здійснюється нове будівництво
житлового будинку і трансформаторної
підстанції, є хибними та
необґрунтованими.

За вказаних вище обставин, виходячи з
меж заявлених позовних вимог,
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про
недоведеність правомірності
застосування відповідачем штрафних
санкцій до позивача за правопорушення
у сфері містобудівної діяльності, у
зв'язку з чим, постанова № 102/14/7/26-34/0503/02/3
від 05.03.2014 р. також підлягає визнанню
протиправною та скасуванню.

Встановивши відсутність факту
порушення позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, суд дійшов висновку про
необґрунтованість складення Припису, в
зв'язку з чим, останній підлягає
визнанню протиправним та скасуванню.

Окрім цього, суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до статті 32
Закону № 3038-VI усі об'єкти будівництва
поділяються на I, II, III, IV і V категорії
складності.

Категорія складності об'єкта
будівництва визначається відповідно
до державних будівельних норм та
стандартів на підставі класу наслідків
(відповідальності) такого об'єкта
будівництва.

Віднесення об'єкта будівництва до тієї
чи іншої категорії складності
здійснюється проектною організацією і
замовником будівництва.

Порядок віднесення об'єктів до IV і V
категорій складності визначається
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 Порядку віднесення об'єктів
будівництва до IV і V категорій
складності, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.04.2011 p.
№ 557 визначено, що під час проведення
державного архітектурно-будівельного
контролю на об'єктах самочинного
будівництва (у разі відсутності
проектної документації) категорія
складності таких об'єктів визначається
посадовими особами
Держархбудінспекції та її
територіальних органів, а в разі
необхідності - шляхом проведення
експертизи експертною організацією чи
експертом, що має відповідний
сертифікат.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.
Разом із тим, відповідні дії може
вчинити і Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю з
метою накладення штрафу за порушення
вимог законодавства при здійсненні
самочинного будівництва.

Аналогічного висновку дійшов Вищий
адміністративний суд України в своїй
ухвалі від 21.01.2014 р. у справі № К/9991/78386/12.

За вказаних обставин, відповідні
доводи позивача щодо безпідставного
віднесення відповідачем об'єкта
будівництва до об'єктів III категорії
складності, судом при вирішенні
вказаної справи прийняті бути не
можуть.

Також, є неприйнятними доводи позивача
з приводу перевищення посадовою особою
відповідача, на думку позивача,
повноважень при накладенні штрафів.

З цього приводу, суд зазначає, що згідно
з ч. 3 ст. 41 Закону № 3038-VI орган
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядає відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Отже, спеціальним законом, який
встановлює правові та організаційні
основи містобудівної діяльності,
встановлено, що справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та право складати акти
перевірок, приписи, протоколи про
вчинення правопорушень та накладати
штрафи відповідно до закону мають
органи державного
архітектурно-будівельного контролю та
їх посадові особи, а не лише
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 208/94-ВР
порядок накладення штрафів за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності визначається Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 244 справи
про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності
розглядаються Держархбудінспекцією та
її територіальними органами (далі -
інспекції).

Накладати штраф від імені інспекцій
мають право керівник
Держархбудінспекції та уповноважені
ним його заступники, керівники
територіальних органів
Держархбудінспекції та їх заступники у
межах своїх повноважень.

У відповідності до п. 1 Положення № 22
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві є територіальним органом
Державної архітектурно-будівельної
інспекції України, входить до сфери її
управління, підзвітна і підконтрольна
їй.

Крім того, відповідно до п. 6 Положення
№ 439/2011 Держархбудінспекція України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі або міжрегіональні
(повноваження яких поширюються на
декілька регіонів) територіальні
органи.

Згідно з п. 9 Положення № 439/2011
Держархбудінспекція України у межах
своїх повноважень, на основі і на
виконання Конституції та законів
України, актів і доручень Президента
України, актів Кабінету Міністрів
України видає накази
організаційно-розпорядчого характеру.

19 листопада 2012 року Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України видала Наказ № 187 про
уповноваження територіальних органів -
інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю в
Автономній республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі (щодо
дозвільно-реєстраційних процедур та
здійснення заходів державного
архітектурно-будівельного контролю).
Абзацом другим пункту 2 вказаного
Наказу наказано уповноважити
керівників територіальних органів та
їх заступників від імені Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України накладати штрафи у сфері
містобудівної діяльності, що
передбачені Законом України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності» та
Кодексом України про адміністративні
правопорушення, у спосіб та в межах
затверджених Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
України положень про територіальні
органи та інших нормативно-правових
актів України на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що оскаржувані
постанови, що винесені посадовою
особою Інспекції ДАБК у м. Києві,
винесені повноважною на те особою.

Частиною третьою статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого, вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач
як суб'єкт владних повноважень не довів
правомірності своїх рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає за необхідне
адміністративний позов 1 окремого
відділу капітального будівництва
Державної прикордонної служби України
повністю задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує на користь позивача всі
здійснені ним документально
підтверджені витрати по сплаті
судового збору у розмірі 511,56 грн. з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст.
158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов 1 окремого
відділу капітального будівництва
Державної прикордонної служби України
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
Припис Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
24 лютого 2014 року та Постанови про
накладення штрафів за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 05
березня 2014 року № № 101/14/7/26-35/0503/02/3,
102/14/7/26-34/0503/02/3.

3. Присудити з Державного бюджету
України за рахунок бюджетних
асигнувань за зобов'язаннями Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві на користь 1
окремого відділу капітального
будівництва Державної прикордонної
служби України понесені ним витрати по
сплаті судового збору у розмірі 511,56
грн. (п'ятсот одинадцять гривень 56 коп.).

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
І.М. Погрібніченко