Справа № 814/2934/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/2934/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

при секретарі
- Журкіній І.І.,

за участі: представник позивача -
Соколовська А.В. (довіреність від 17.03.2014
р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зерноторгівельна
компанія «Прометей» на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року по справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Зерноторгівельна компанія «Прометей»
до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Зерноторгівельна
компанія «Прометей» (далі - позивач, або
ТОВ «ЗТК «Прометей») звернулось із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва Миколаївської
області Державної податкової служби,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Ленінському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області (далі - відповідач, або ДПІ у
Ленінському районі м. Миколаєва ГУ
Міндоходів у Миколаївській області), в
якому позивач просив суд визнати
протиправними і скасувати податкові
повідомлення-рішення, якими позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств та
податку на додану вартість.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року вказані вимоги залишенні без
задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням суду першої інстанції позивач
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення його вимог в повному
обсязі, наголошуючи, зокрема, на
неправомірності прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги поданої
апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи був
повідомлений належним чином та
своєчасно, що підтверджується наявними
в матеріалах справи повідомленням про
вручення повістки про виклик до суду та
довідкою, складеною секретарем
судового засідання в порядку ст. 38 КАС
України щодо направлення на адресу
електронної пошти ДПІ у Ленінському
районі м. Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області повістки про
виклик до суду та відповідним звітом
про отримання вказаної судової
кореспонденції (а.с.29, 35-36 т.4).

Згідно вимог ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів,
порадившись на місці, заслухавши думку
представника позивача, ухвалила
слухати справу за відсутністю
представника відповідача, сповіщеного
належним чином про час і місце
апеляційного розгляду.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, в січні 2013 року відповідачем
була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ «ЗТК
«Прометей» з питань правомірності
формування податкового кредиту та
податкових зобов'язань, валових
доходів і витрат по взаємовідносинам
із ФОП ОСОБА_4 за жовтень-листопад 2010
року, ТОВ «Автомаг-Плюс» за
грудень 2010 року, ФГ «Давос» за березень
2012 року, ТОВ
«Шевченко-Південь-Агро» за грудень 2011
року, ТОВ «Логістичний центр
«Укравтовантаж» за листопад-грудень 2011
року, ТОВ «Геліос-ЛТД» за вересень
2010 року, ФОП ОСОБА_3 за листопад-грудень
2009 року.

Результати цієї перевірки оформлені
актом від 23 січня 2013 року № 221/22-200/36384761
(а.с.45-195 т.1).

У висновку акту перевірки вказано на
наступні порушення з боку ТОВ «ЗТК
«Прометей»: ст. 7 п. 7.2 пп. 7.2.4, 7.2.6., п. 7.4 пп.
7.4.1., 7.4.5 Закону України «Про податок на
додану вартість», ст. 188 п. 188.1, ст. 198 п.
198.2, 198.3, 198.6 Податкового кодексу
України, внаслідок чого завищено
податковий кредит з ПДВ на загальну
суму 1226392,99 грн.; ст. 3 п. 3.1 пп. 3.1.1, ст. 4 п.
4.1, ст. 7 п. 7.3 пп. 7.3.1 Закону України «Про
податок на додану вартість», ст. 185 п.
185.1, ст. 187 п. 187.1, ст. 188 п. 188.1, ст. 201
п. 201.1, 201.10 Податкового кодексу України
України, в результаті чого завищено
податкові зобов'язання з ПДВ на
загальну суму 1226392,99 грн.; ст. 7 п. 7.2 пп.
7.2.4, 7.2.6, п. 7.4 пп. 7.4.1, 7.4.5 Закону України
«Про податок на додану вартість», ст. 188
п. 188.1, ст. 198 п. 198.2, 198.3, 198.6 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено ПДВ на загальну суму 300914,68
грн.; ст. 4 п. 4.1 пп. 4.1.1, ст. 5 п. 5.2 пп. 5.2.1,
п. 5.3 пп. 5.3.9, ст. 11 п. 11.3 пп. 11.3.1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», в результаті чого
завищено валові витрати на загальну
суму 3033630,05 грн.; ст. 138 п. 138.2 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено витрати, які враховані при
визначенні об'єкту оподаткування, на
загальну суму 3147765,30 грн.; ст. 135 п. 135.1, 135.2
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено доходи, які
враховані при визначенні об'єкту
оподаткування, на загальну суму 3153775,70
грн.; ст. 5 п. 5.1, 5.2 пп. 5.2.1, п. 5.3 пп. 5.3.9, ст.
138 п. 138.1 пп. 138.1.1, ст. 139 п. 139.1 пп. 139.1.9
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток підприємств на загальну суму
278018,35 грн.

При цьому, зі змісту акту спірної
перевірки вбачається, що перевіряючими
здійснювалась перевірка позивача з
питань взаємовідносин з із
ФОП ОСОБА_3, ТОВ «Геліос-ЛТД»,
ФОП ОСОБА_4, ТОВ
«Шевченко-Південь-Агро», ТОВ
«Логістичний центр «Укравтовантаж», ФГ
«Давос» і ТОВ «Автомаг-Плюс»,
проте податкові зобов'язання та штрафи
визначені позивачу тільки по двох
контрагентам, а саме ТОВ «Логістичний
центр «Укравтовантаж» і ТОВ
«Автомаг-Плюс».

Роблячи ж висновок про порушення
позивачем податкового законодавства
при взаємовідносинах з ТОВ
«Логістичний центр «Укравтовантаж» і
ТОВ «Автомаг-Плюс» перевіряючи
виходили зі змісту акту від 28.08.2012 року
№ 705/22-225/35106233 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Автомаг-Плюс» та
акту від 20.11.2012 року № 1041/1520/37709106 «Про
результати проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Логістичний центр «Укравтовантаж»,
якими встановлено наявність у ланцюгах
постачання ТОВ
«Логістичний центр «Укравтовантаж» і
ТОВ «Автомаг-Плюс» підприємств з
ознаками фіктивності.

Також, в акті перевірки відповідач
вказує на певні недоліки складання
актів здачі - приймання виконаних
робіт, товарно-транспортних накладних
по операціях з ТОВ «Логістичний центр
«Укравтовантаж», а тому, на думку
податкового органу, надані позивачем
первинні документи не можуть
підтверджувати проведення
господарських операцій між позивачем і
ТОВ «Логістичний центр
«Укравтовантаж» та, відповідно, не
можуть підтверджувати і задекларовані
позивачем показники податкового
обліку.

На підставі вказаних висновків 06
лютого 2013 року відповідачем були
прийняті податкові
повідомлення-рішення: № , яким
збільшила ТОВ «ЗТК «Прометей» суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 278018,35 грн. і застосувала
штрафну (фінансову) санкцію в розмірі
139009,18 грн.; № , яким збільшила ТОВ
«ЗТК «Прометей» суму грошового
зобов'язання з ПДВ на 300914,68 грн. і
застосувала штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 150457,34 грн. (а.с.39-41 т.1).

Не погоджуючись з вказаними висновками
податкового органу та прийнятими на їх
підставі податковими
повідомленнями-рішеннями позивач
звернувся до суду з позовною заявою про
визнання їх протиправними та
скасування.

Вирішуючи спірне питання та
відмовляючи в задоволенні вказаних
позовних вимог ТОВ «ЗТК «Прометей», суд
першої інстанції погодився із доводами
позивача про неможливість визначення
ТОВ «ЗТК «Прометей» податкових
зобов'язань і нарахування штрафів
тільки у зв'язку із наявністю серед
постачальників його безпосередніх
контрагентів підприємств із ознаками
фіктивності, так як для дослідження
господарських відносин позивача,
правове значення мають тільки
безпосередні контрагенти, з якими ТОВ
«ЗТК «Прометей» має договірні
відносини. Поряд з цим, дослідивши
надані позивачем документи первинного
обліку щодо спірних господарських
операцій, суд першої інстанції дійшов
висновку щодо обґрунтованості доводів
відповідача про відсутність надання
позивачу послуг (товару) з боку його
контрагентів, а тому суд першої
інстанції дійшов висновку, що
наявність у нього податкових
накладних, на які посилається позивач,
в даному спорі не має правового
значення. З огляду на вищенаведене, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
відповідач приймаючи спірні податкові
повідомлення - рішення діяв у межах,
спосіб та на підставі своїх
повноважень, довів суду їх законність,
а тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Колегія суддів не погоджується з
вказаними висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Під час проведення спірної перевірки
відповідачем встановлено, що ТОВ «ЗТК
«Прометей» було отримано
транспортно-експедиційні послуги від
ТОВ «Логістичний центр
«Укравтовантаж» на суму: за листопад 2011
року в розмірі 1450000,00 гри., з яких сума
ПДВ складає 241666,67 грн.; за грудень 2011
року в розмірі 355000,00 грн., з яких сума
ПДВ складає 59166,67 грн.

В ході проведення перевірки посадовими
особами відповідача було досліджено
Договір про надання
транспортно-експедиційних послуг № 28/10
від 28.10.2011 року, акти здачі-прийняття
виконаних робіт, податкові накладні, а
також товарно-транспортні накладні.

Однак, відповідачем зроблено висновки,
з яким погодився суд першої інстанції,
про те, що вищезазначені документи не
можуть бути розцінені як первинні,
оскільки в актах здачі-прийняття робіт
не зазначено опис вантажу, тип
транспортного засобу, кількість
автомобілів, дата завантаження,
маршрут, адреса завантаження і
вивантаження, вантажовідправник і
вантажоотримувач, адреса митного
оформлення, митний перехід, вартість
перевезення і умови оплати.

Проте, колегія суддів вважає зазначені
доводи податкового органу та суду
першої інстанції безпідставними,
оскільки жодним нормативно-правовим
актом не передбачено, що в акті
виконаних робіт (наданих послуг) має
вказуватись тип транспортного засобу,
кількість автомобілів, дата
завантаження, маршрут, адреса
завантаження і вивантаження,
вантажовідправник і вантажоотримувач,
адреса митного оформлення, митний
перехід, вартість перевезення і умови
оплати.

Колегія суддів наголошує, що сам факт
наявності в актах здачі-прийняття
виконаних робіт на поставлений товар
недоліків, при наявності інших
документів, які підтверджують факт
здійснення господарської операції, не
є безумовною підставою, яка позбавляє
підприємство права віднести витрати по
придбанню товару/послуг до складу
валових витрат та до податкового
кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що
основною діяльністю позивача є оптова
торгівля зерном, насінням та кормами
для тварин, в рамках якої для
забезпечення здійснення господарських
взаємовідносин зі своїми клієнтами -
постачальниками та покупцями зернової
продукції, з метою отримання прибутку,
у ТОВ «ЗТК «Прометей» виникає
господарська необхідність у
здійсненні перевезень такої зернової
продукції від постачальника, якщо
умовами договорів постачання
передбачено самовивіз зі складу
постачальника, на склад - термінал
позивача, а також, перевезень, з
складу-терміналу позивача на адресу
(склад-елеватор-термінал) наступного
покупця такої продукції, якщо
договорами передбачено поставка на
склад покупця, або перевезень
безпосередньо зі
складів-елеваторів-терміналів
постачальників позивача на
склад-термінал покупця (ів) позивача.

Так, для забезпечення такого процесу
перевезень придбаної у постачальників
та у подальшому продаваємої покупцям
позивача зернової продукції ТОВ «ЗТК
«Прометей» було укладено з ТОВ
«Логістичний центр «Укравтовантаж»
(повірений, експедитор) договір № 28/10
від 28.10.2011 року про надання
транспортно-експедиційних послуг по
перевезенню вантажів автомобільним
транспортом (а.с.228-232 т.1), умовами якою
передбачено надання ТОВ «Логістичний
центр «Укравтовантаж» позивачу послуг
з організації перевезень вантажів
автомобільним транспортом, пошук та
підбір перевізників, подачу
автотранспорту під завантаження,
залучення інших учасників
транспортного процесу від свого імені
та за дорученням позивача.

Відповідно до умов п.п. 2.2.2., 2.2.6
зазначеного Договору експедитор
зобов'язується організувати подачу
транспортного засобу для навантаження
та здійснення перевезення та по вимозі
замовника надавати інформацію щодо
залучених ним організацій для
виконання заявок замовника.

Відповідно до п.п. 2.1.2, 2.1.4 зазначеного
Договору в обов'язки позивача як
замовника входило здійснення
навантаження/розвантаження/митне
оформлення транспортного засобу та
забезпечення належного оформлення
товарно-транспортної документації на
вантаж.

На підтвердження виконання умов
зазначеного Договору позивачем до суду
надано: акти здачі-прийняття виконаних
робіт, товарно-транспортні та
податкові накладні, виписки по рахунку
банку (а.с.233-252 т.1, 1-164 т.2)

Крім того, в обґрунтування фактичності
здійснення господарських операцій за
вказаним Договором позивачем до суду
надано: докази придбання у
листопаді-грудні 2011 року у
постачальників зернової продукції, яка
була предметом
транспортно-експедиційних послуг,
послуг з перевезень по
взаємовідносинам з ТОВ «Логістичний
центр «Укравтовантаж» у листопаді -
грудні 2011 року та необхідність
здійснення такого перевезення через
умови придбання - самовивіз зі складу
постачальника, а саме: договора,
видаткові накладні, накладні,
податкові накладні; докази подальшої
реалізації у листопаді-грудні 2011 року
позивачем такої зернової продукції,
яка була предметом
транспортно-експедиційних послуг,
послуг з перевезень по
взаємовідносинам з ТОВ «Логістичний
центр «Укравтовантаж» у листопаді -
грудні 2011 року, у тому числі реалізації
на умовах поставки на склад-термінал
покупців (поставка на термінал ТОВ
«Нібулон» передбачена договорами з
покупцем ДПзІІ «Сантрейд»,
поставка на термінал ТОВ «Ніка-Тера»
передбачена договорами з покупцем ТОВ
«Нью Ворлд Грейн Юкрейн»), а саме:
договора, видаткові накладні, накладні,
податкові накладні; докази
використання позивачем у своїй
діяльності зернового складу - елеватор,
на який та з якого відбувалося
перевезення зернової продукції та її
продаж покупцям, а саме: договір № 1/Б
складського зберігання від 17.08.2011 року
з додатками, з адресою зберігання
зернової продукції: Миколаївська
область, Баштанський район, с. Лоцкіно,
вул. Степаненко, 68а, договір № 1/В
складського зберігання від 08.07.2011 року
з додатками, з адресою зберігання
зернової продукції: Миколаївська
область, Новобугський район, с.
Шевченково, вул. Жовтнева, 27а (а.с.40-218
т.4).

Щодо господарських взаємовідносин з
ТОВ «Автомаг-Плюс» позивачем до суду
надані наступні докази придбання у
вказаного контрагента автозапчастин
(масла, фільтра, промивка двигуна) на
загальну суму 488,02 грн., у т.ч. ПДВ 81,34 грн.
та використання таких запчастин,
витратних матеріалів у власній
господарській діяльності: видаткові
накладні, як доказ придбання; свідоцтва
про реєстрацію транспортних засобів,
як докази наявності у позивача
транспортних засобів для
обслуговування яких придбавалися
витратні матеріали; накази про
закріплення транспортних засобів за
водіями та покладення на них обов'язків
по проведенню технічного
обслуговування таких транспортних
засобів; штатні розклади, як доказ
наявності у позивача водіїв; акт
списання малоцінних та
швидкозношуваних предметів (а.с.219-229
т.4).

Крім того, колегія суддів наголошує, що
визначаючи предмет доказування у
справі, суд першої інстанції повинен
був виходити з обставин, якими
податковий орган обґрунтовує позицію
щодо нереального характеру
господарських операцій, та надати
оцінку таким обставинам.

Так, як вбачається зі змісту
оскаржуваного рішення, що, також,
відображено в акті спірної перевірки,
висновки щодо порушення позивачем
вимог податкового законодавства, з
якими погодився суд першої інстанції,
були здійснені податковим органом
виходячи зі змісту акту від 28.08.2012 року
№ 705/22-225/35106233 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Автомаг-Плюс» та
акту від 20.11.2012 року № 1041/1520/37709106 «Про
результати проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Логістичний центр «Укравтовантаж»
(а.с.213-232 т.3), не беручи до уваги первинну
документацію позивача.

Однак, колегія суддів вважає
недостатніми для висновків акту
перевірки про порушення позивачем
податкового законодавства, посилання в
ньому лише на акти, складені органами
державної податкової служби відносно
контрагентів позивача, оскільки без
визначення в акті перевірки і
дослідження договорів позивача з його
контрагентами, які на думку
перевіряючих не відповідають закону,
поставок та інших господарських
операцій, умов цих договорів, їх
виконання з посиланням на первинні
документи, такі висновки не
ґрунтуються на законодавстві і не
можуть бути підставою для прийняття
рішень про донарахування податкових
зобов'язань та застосування штрафних
санкцій відносно позивача.

На думку колегії суддів, такого роду
обґрунтування, взагалі не припустимі в
офіційних документах суб'єктів владних
повноважень, на підставі яких
приймаються акти індивідуальної дії,
на зразок оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, оскільки, по-перше,
приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України
чітко визначено, що органи державної
влади та їх посадові особи можуть діяти
виключно на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
тобто, роблячи висновок про допущення
будь-яким суб'єктом правовідносин
порушення діючого законодавства, орган
державної влади зобов'язаний чітко
встановити склад такого порушення,
зазначивши, в якій саме події воно
полягає та якими саме фактичними
даними (доказами) це підтверджується,
та жодним чином не викладати
припущення щодо порушення
законодавства за відсутності належних
доказів на підтвердження їх вчинення.
По-друге, суб'єкт владних повноважень
повинен бути здатним підтвердити
правомірність зроблених ним висновків
у законодавчо визначеному порядку.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне наголосити, що як вбачається
зі змісту вказаних актів перевірок
контрагентів позивача, на які
податковий орган послався в
обґрунтування підстав для визначення
позивачу грошових зобов'язань спірними
податковими повідомленнями-рішеннями,
правовідносини, що виникли між
позивачем та ТОВ «Логістичний центр
«Укравтовантаж» і ТОВ «Автомаг-Плюс»
не досліджувались перевіряючими.
Висновки вказаних актів, які в
подальшому і стали підставою для
визначення позивачу грошових
зобов'язань оскаржуваними податковими
повідомленнями - рішеннями,
ґрунтуються виключно на тому, що в
ланцюгах постачальників ТОВ
«Логістичний центр «Укравтовантаж» і
ТОВ «Автомаг-Плюс» маються
підприємства з ознаками фіктивності.

Однак, колегія суддів не погоджується з
вказаним висновками податкового
органу та вважає їх безпідставними,
оскільки Податковий кодекс України не
ставить право на податковий кредит в
залежність від обов'язкового
підтвердження декларування
відповідної суми податкових
зобов'язань контрагентом. Податок на
додану вартість є непрямим податком і
сплачується при придбанні товару
(послуги) не безпосередньо до бюджету, а
постачальнику товарів (послуг). І лише у
такого постачальника товарів (послуг),
який у складі вартості проданого
товару (послуги) отримав податок на
додану вартість, виникають
зобов'язання стосовно сплати податку
до бюджету. При цьому, покупець товарів
(послуг) не може нести відповідальність
за постачальника. Відповідно, несплата
податку на додану вартість
постачальником сама по собі не є
підставою для зменшення податкового
кредиту зазначеного податку
товариству, яке віднесло до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість, сплачену в ціні
товару.

Не є обов'язковою передумовою для
визначення контролюючими органами
грошових зобов'язань визнання
недійсними (у тому числі нікчемними)
правочинів, які укладалися за ланцюгом
між попередніми посередниками, через
ланцюг яких декларувався рух товарів
чи послуг, нібито придбаних останнім у
такому ланцюгу платником податку,
оскільки відносини між учасниками
попередніх ланцюгів постачань товарів
та послуг не мають безпосереднього
впливу на дослідження факту реальності
господарської операції, вчиненої між
останнім у ланцюгу постачань платником
податків та його безпосереднім
контрагентом.

Можливі ж порушення податкового
законодавства з боку контрагентів
позивача - ТОВ «Логістичний центр
«Укравтовантаж» і ТОВ «Автомаг-Плюс»
при здійсненні господарських операцій
в ланцюзі постачання з третіми особами
для зниження об'єкту оподаткування,
доказів чого податковим органом до
суду надано не було, не можуть бути
самостійною та достатньою підставою
для висновку про відсутність
фактичного здійснення ТОВ
«Логістичний центр «Укравтовантаж» і
ТОВ «Автомаг-Плюс» господарських
операцій для ТОВ «ЗТК «Прометей» та
відсутність у позивача, як покупця
товару, права на валові витрати та
податковий кредит з ПДВ, а тому не
можуть бути підставою для позбавлення
позивача права формувати валові
витрати та податковий кредит по
господарських операціях з цими
контрагентами.

Крім того, колегія суддів вважає, також,
за необхідне зазначити, що діючим
законодавством, не передбачено і не
визначено обов'язку підприємства
встановлювати ланцюг суб'єктів
підприємницької діяльності, з якими
контрагенти такого підприємства мали
договірні відносини, а також
підприємству не надано право вимагати
від його контрагентів такої
інформації.

Це відповідає практиці Верховного Суду
України у подібних правовідносинах.
Так, у постанові від 11 грудня 2007 року
(справа № 21-1376во06) Верховний Суд
України дійшов висновку, що у разі
невиконання контрагентом зобов'язання
зі сплати податку до бюджету,
відповідальність та негативні
наслідки настають саме щодо цієї особи.
Ця обставина не є підставою для
позбавлення платника ПДВ права на його
відшкодування у разі, коли цей платник
виконав усі передбачені законом умови
щодо отримання такого відшкодування та
має необхідні документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Така позиція, також, узгоджується із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти
Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Крім того, для того, щоб стверджувати
про відсутність поставок в ланцюгу,
податкова інспекція, в першу чергу,
повинна була встановити тотожність
товару, який переміщувався за цим
ланцюгом, але акт перевірки таких даних
не містять. Більш того, податковий
орган взагалі не звернув увагу на ту
обставину, що ТОВ «Логістичний центр
«Укравтовантаж» надавала ТОВ «ЗТК
«Прометей» послуги з перевезення
вантажу, а не поставляла товар.

Також, колегія суддів зазначає, що у
разі, якщо на час здійснення
господарських операцій, за якими
податковий орган не визнає
обґрунтованим віднесення позивачем до
податкового кредиту сум податку на
додану вартість, постачальники були
включені до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також мали
свідоцтва про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцями та їх
постачальниками, ні за можливу
недостовірність відомостей про них,
наведених у зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо неї.

Як встановлено судом, позивач та його
контрагенти на момент укладання та
виконання спірних Договорів
будівельного підряду були
зареєстровані в ЄДР, знаходились на
податкову обліку в ДПІ, мали свідоцтво
платника податку на додану вартість, що
не заперечується Відповідачем, а також
відображено в акті спірної перевірки.

Таким чином, оскільки висновок
податкового органу щодо порушення
позивачем податкового законодавства
ґрунтується лише на висновках актів,
складених органами державної
податкової служби відносно
контрагентів позивача, як під час
розгляду справи в суді першої
інстанції, а так само під час
апеляційного розгляду справи,
відповідачем не надано доказів, які б
спростовували або ставили під сумнів
надані представником позивача
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
безпідставного висновку про
правомірність визначення позивачу
грошових зобов'язань з податку на
подану вартість та податку на прибуток
на підставі господарських операцій з
ТОВ «Логістичний центр
«Укравтовантаж» і ТОВ «Автомаг-Плюс»
спірними податковими повідомленнями -
рішеннями.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції при розгляді справи порушено
норми матеріального права, не повно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи та висновки суду першої
інстанції не відповідають обставинам
справи, що в свою чергу призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судове рішення відповідно до
вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підлягає
скасуванню з прийняттям по справі
нової постанови про задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Зерноторгівельна компанія «Прометей»
на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 04 листопада
2013 року по справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зерноторгівельна
компанія «Прометей» до Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Зерноторгівельна компанія «Прометей»
до Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області про скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби від 06 лютого 2013 року
№ , яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «Зерноторгівельна
компанія «Прометей» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 278018,35 грн. і застосовано
штрафну (фінансову) санкцію в розмірі
139009,18 грн.;

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Миколаївської області Державної
податкової служби від 06 лютого 2013 року
№ , яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «Зерноторгівельна
компанія «Прометей» збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на 300914,68
грн. і застосовано штрафну (фінансову)
санкцію в розмірі 150457,34 грн.

Постанова апеляційного суду набирає
чинності негайно та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом 20 днів після набрання
чинності безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний колегією суддів 11 квітня 2014
року.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/