Справа № 2-а/756/9/14
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2-а/756/9/14
Головуючий у 1-й інстанції: Косач
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Бабенка К.А.,
суддів: Ключковича В.Ю., Собківа Я.М.,
розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою Головного
Управління Пенсійного фонду України в
м. Києві на Постанову Оболонського
районного суду міста Києва від 27 січня
2014 року за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного Управління
Пенсійного фонду України в м. Києві, за
участю Третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні Відповідача - Головного
управління Служби безпеки України у м.
Києві та Київській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Главою 6 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
особливості провадження окремих
категорій адміністративних справ.
Зокрема, частиною першою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка є імперативною нормою
встановлюється перелік
адміністративних справ щодо яких
обов'язково застосовується скорочене
провадження. Проте, частиною другою
цієї статті, передбачається можливість
розгляду в скороченому провадженні за
умови, що вимоги не стосуються прав,
свобод, інтересів та обов'язків третіх
осіб. Тобто, лише у випадку залучення до
участі у справі третіх осіб
адміністративна справа не може бути
розглянута в скороченому провадженні.

Крім того, зазначені у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України адміністративні
справи щодо яких застосовується
скорочене провадження, можуть бути
розглянуті не у скороченому
провадженні у випадку, передбаченому
частиною четвертою ст.183-2 цього Кодексу
з обов'язковим постановленням
відповідної ухвали.

При відкритті провадження в
адміністративних справах за позовними
вимогами, зазначеними у частині першій
ст.183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суди першої
інстанції мають зазначати, що саме
скорочене провадження відкривається в
адміністративній справі, а постанови
суду першої інстанції за результатом
розгляду таких справ мають містити
виключно відомості, зазначені у
частині шостої цієї статті.

Тому, порушення судом першої інстанції
особливості провадження справи, а саме
розгляд її не у скороченому
провадженні, не є перешкодою для
апеляційного її розгляду в порядку
письмового провадження, в зв'язку з чим
і оскарження постанови суду першої
інстанції здійснюється в порядку,
передбаченому частинами
восьмою-десятою ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Проте, зазначені порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права не призвели до неправильного
вирішення справи.

Постановою Оболонського районного
суду міста Києва від 27 січня 2014 року
позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, Відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове судове
рішення, яким апеляційну скаргу
задовольнити, а у задоволенні позовних
вимог відмовити у повному обсязі.

Наказом голови Служби безпеки України
№1581-ос від 10.10.2006 року за ст.65 п."а" та
ст.67 п."б" Положення про проходження
військової служби за контрактом та
кадрової військової служби у Службі
безпеки України, затвердженого Указом
Президента України від 7 листопада 2001
року № 1053/2001, Позивача з 15.10.2006 року
звільнено з військової служби за
станом здоров'я, що підтверджується
Протоколом про призначення пенсії за
вислугу років №10346 від 07 листопада 2006
року, копія якого наявна в матеріалах
справи (а.с. 14), в зв'язку з чим, він
перебуває на обліку у Відповідача.

Відповідачем Позивачу призначено
пенсію з 16 жовтня 2006 року за вислугу
років, яка становить 32 роки, в розмірі 86
% його грошового забезпечення.

З жовтня 2006 року по липень 2011 року
Позивач отримував пенсію відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон №
2262-XII).

Як зазначено в позовній заяві, в 2011 році
Позивачу розмір пенсії зменшено.

Відповідно до частини третьої ст. 43
Закону № 2262-XII, в чинній на час
звільнення Позивача редакції, пенсії
особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Згідно із п. 7 Постанови Кабінету
Міністрів України від 17 липня 1992 року №
393 «Про порядок обчислення вислуги
років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членів їх сімей» (далі -
Постанова), пенсії обчислюються з таких
видів грошового забезпечення:
відповідних окладів за посадою,
військовим (спеціальним) званням (для
осіб рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткової
надбавки за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням;
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії. Розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Відповідно до частини четвертої
Розділу VII Прикінцевих Положень Закону
України «Про Державний бюджет
України», у 2011 році норми і положення,
зокрема, статей 14, 22, 37 та частини
третьої статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Відповідно до частин першої, третьої
ст. 63 Закону № 2262-XII, перерахунок раніше
призначених пенсій
військовослужбовцям, особам, які
мають право на пенсію за цим Законом
та членам їх сімей у зв'язку із
введенням в дію цього Закону
провадиться за документами, що є у
пенсійній справі, а також
додатковими документами, поданими
пенсіонерами на час перерахунку; усі
призначені за цим Законом пенсії
підлягають перерахунку у зв'язку зі
зміною розміру хоча б одного з видів
грошового забезпечення відповідних
категорій військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом, або у зв'язку із введенням для
зазначених категорій осіб нових
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.
Перерахунок пенсій здійснюється на
момент виникнення права на
перерахунок пенсій і провадиться у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, у строки,
передбачені частиною другою статті 51
цього Закону. У разі якщо внаслідок
перерахунку пенсій, передбаченого
цією частиною, розміри пенсій
звільненим зі служби
військовослужбовцям, особам, які
мають право на пенсію за цим Законом, є
нижчими, зберігаються розміри раніше
призначених пенсій.

Тобто, підставою для проведення
перерахунку раніше призначеної пенсії
особам, які мають право на пенсію за
зазначеним Законом, є зміна розміру
хоча б одного з видів грошового
забезпечення відповідних категорій
військовослужбовців, осіб, які мають
право на пенсію за цим Законом, або у
зв'язку із введенням для зазначених
категорій осіб нових щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення (надбавок, доплат,
підвищень) та премій у розмірах,
встановлених законодавством.

Проте, Кабінетом Міністрів України
нового порядку та розміру виплат
окремим категоріям громадян не
встановлено та рішень про зміну
розмірів грошового забезпечення
військовослужбовців Служби безпеки
України не приймалось, а отже підстав
перерахування пенсії Позивачу
відповідно до частини третьої ст. 63
Закону № 2262-XII немає, що збігається з
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною, зокрема, в
його Ухвалі від 23 квітня 2013 року
(К/9991/17758/12) та Інформаційному Листі
№1091/11/13-11.

В зв'язку з вищенаведеним, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про протиправність
дій Відповідача щодо зменшення раніше
призначеної йому пенсії та
зобов'язання його виплачувати Позивачу
пенсію з розміру його грошового
забезпечення за останньою перед
звільненням штатною посадою з
урахуванням всіх основних, додаткових
його видів та премії.

Згідно із частиною другою ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, вимоги якої
Відповідачем не виконано.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Згідно із частиною десятою ст. 183-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі оскарження в
апеляційному порядку постанови,
прийнятої у скороченому провадженні,
ухвала суду апеляційної інстанції по
такій справі є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
за таких підстав, апеляційна скарга
залишається без задоволення, а
Постанова суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
Управління Пенсійного фонду України в
м. Києві залишити без задоволення, а
Постанову Оболонського районного суду
міста Києва від 27 січня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Бабенко
К.А.

Судді:
Ключкович
В.Ю.

Собків Я.М.

Головуючий суддя
Бабенко К.А

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.