Справа № 2а-2248/109/0970
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р.
№
9104/106678/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Кухтея Р.В., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року у справі за адміністративним
позовом Тисменицької міжрайонної
державної податкової інспекції
Івано-Франківської області Державної
податкової служби до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
(штрафних) фінансових санкцій, -

встановив:

11.08.2009 ДПІ у Тисменицькому районі
Івано-Франківської області,
правонаступником якої є Тисменицька
МДПІ Івано-Франківської області ДПС,
звернулася в суд із адміністративним
позовом до ФОП ОСОБА_1 в якому, з
урахуванням уточнень позовних вимог,
просила стягнути з відповідача санкції
в сумі 12920,25 грн, з рахунків, що наявні в
банківських установах та за рахунок
готівки, що належить відповідачу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що за наслідками
проведеної 12.06.2009 ДПІ в м.
Івано-Франківську перевірки
господарської одиниці - кафе «Зорепад»,
що належить фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1, встановлено порушення вимог
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» від 01.06.2000 року № 1776-ІІІ (далі -
Закон № 1776-ІІІ) та статті 15-3 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» від 19
грудня 1995 року N 481/95-BP (далі - Закон N
481/95-BP). За вказані порушення рішенням
від 22.06.2009 № застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 1221 грн та
рішенням від 22.06.2009 № фінансові
санкції в розмірі 1700 грн. Оскільки,
відповідач у добровільному порядку ці
санкції не сплатив, податковий орган
просить стягнути їх в судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
16.05.2012 позов задоволено.

Із цією постановою не погодився
відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що така
прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому просить її скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції не взяв до уваги
доводи позивача про неправомірність
рішень про застосування санкцій, які є
предметом стягнення у цій справі.
Також, апелянт звертає увагу на те, що
його не було належним чином
повідомлено про дату, час та місце
судового розгляду.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на підставі наявних в ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі в судове засідання не прибули,
у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України розгляд справи проведено в
порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Суд першої інстанції, задовольняючи
адміністративний позов, виходив з того,
що за відповідачем рахується
заборгованість внаслідок несплати ним
штрафних (фінансових) санкцій
застосованих рішенням від 22.06.2009 №
в розмірі 1221 грн та фінансових
санкцій застосованих рішенням від
22.06.2009 № в розмірі 1700 грн.
Оскільки такі у добровільному порядку
не сплачені, вони підлягають стягненню
з відповідача на підставі судового
рішення.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Відповідно до ст. 15 Закону N 265/95-ВР (тут
та далі у редакції чинній на час
виникнення спірних відносин) контроль
за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок згідно із законодавством
України.

Згідно ст. 17 Закону N 265/95-ВР, за
порушення вимог цього Закону до
суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції
за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної
податкової служби України
застосовуються фінансові санкції,
зокрема: у п'ятикратному розмірі
вартості проданих товарів (наданих
послуг), на які виявлено
невідповідність, у разі проведення
розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих -
послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій, у
разі нероздрукування відповідного
розрахункового документа, що
підтверджує виконання розрахункової
операції, або проведення її без
використання розрахункової книжки.

Відповідно до ст. 22 цього Закону у разі
невідповідності суми готівкових
коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів, яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання
розрахункової книжки - загальній сумі
продажу за розрахунковими квитанціями,
виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у
п'ятикратному розмірі суми, на яку
виявлено невідповідність.

Статтею 25 Закону N 265/95-ВР визначено, що
суми фінансових санкцій, які визначені
статтями 17-24 цього Закону, підлягають
перерахуванню суб'єктами
підприємницької діяльності до
Державного бюджету України в
десятиденний термін з дня прийняття
органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких
фінансових санкцій.

За приписами частини 1 ст. 17 Закону N
481/95-BP за порушення норм цього Закону
щодо виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Статтею 15-3 Закону N 481/95-BP заборонено
продаж алкогольних напоїв та тютюнових
виробів у приміщеннях та на території
дошкільних, навчальних закладів і
закладів охорони здоров'я, а за
порушення цієї норми згідно ч. 2 ст. 17
вказаного Закону до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
розмірі 1700 гривень, у разі повторного
протягом року порушення - 3400 гривень.

Згідно частини 4-5 ст. 17 Закону N 481/95-BP
рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою цієї
статті, приймаються органом, який видав
ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції, визначеної
законами України.

У разі невиконання суб'єктом
господарювання рішення органів,
зазначених у частині третій цієї
статті, сума штрафу стягується на
підставі рішення суду.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, за результатами розгляду
акта перевірки від 12.06.2009 року №
7171/09/15/23/НОМЕР_3 керівником ДПІ в
Тисменицькому районі, внаслідок
допущення відповідачем порушень
Закону N 265/95-ВР, 22.06.2009 року прийнято
рішення за № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
11221 грн. (а.с. 11). Крім того, за порушення
відповідачем статті 15-3 Закону N 481/95-BP
(роздрібна торгівля алкогольними
напоями в приміщенні навчального
закладу) податковим органом прийнято
рішення від 22.06.2009 року № про
застосування фінансових санкцій в
розмірі 1700 грн. (а.с. 12).

Вказані рішення відповідачем отримані
22.06.2009, що підтверджується особистими
підписами підприємця на цих рішеннях
(а.с. 11-13). Однак, ним у добровільному
порядку визначені цими рішеннями
санкції не сплачені.

Суд апеляційної інстанції вважає
безпідставним посилання апелянта на
те, що суд першої інстанції не прийняв
до уваги доводи позивача про
протиправність рішень про
застосування санкцій, оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України,
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

З огляду на зміст наведеної норми
процесуального права та зважаючи на те,
що вимогами заявленого позову є
стягнення штрафних (фінансових)
санкцій, предметом доказування у цій
справі мають бути обставини, які
свідчать про наявність підстав, з якими
закон пов'язує можливість такого
стягнення у судовому порядку,
встановлення факту її сплати у
добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту,
тощо.

При цьому, питання правомірності
застосування штрафних (фінансових)
санкцій не може бути предметом
доказування у межах цього позову,
оскільки рішення суб'єкта владних
повноважень, яким такий штраф
застосовано, не є предметом позову у
цій справі, а отже суд не має
процесуальних повноважень у межах
розгляду цієї справи здійснювати його
правовий аналіз.

Разом з тим, як вбачається із
матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1
оскаржено вказані рішення в судовому
порядку. Однак, постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 17.11.2011 року
по справі 2а-678/10/0970, яка набрала
законної сили, у задоволенні позову
відмовлено.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Щодо посилання апелянта про
неповідомлення його про дату, час та
місце судового розгляду, то згідно
матеріалів справи такий повідомлявся
телефонограмами (а.с. 127, 140). Разом з тим,
такі посилання не можуть бути
підставою для скасування судового
рішення, оскільки це не призвело до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування оскарженої
постанови, суд апеляційної інстанції
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року у справі № 2а-2248/09/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів з
моменту набрання нею законної сили
може бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
Р.В. Кухтей

В.В. Ніколін