Справа № 803/628/14
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року Справа № 803/628/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

при секретарі судового засідання
Ковальчук М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області Герасимюк Юлії
Вікторівни про визнання протиправним
та скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області Герасимюк Юлії
Вікторівни (далі - державний
реєстратор, Герасимюк Ю.В.) про визнання
протиправним та скасування рішення від
24 березня 2014 року № 11874005 про відмову у
державній реєстрації права власності
на земельну ділянку площею 0,0144 га,
розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий
номер :22:139:0015 та зобов'язання
відповідача зареєструвати право
власності на цю ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Згідно рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 липня 2013 року у справі №
0308/19208/12 ОСОБА_1 виділено в натурі на
праві особистої приватної власності
частину земельної ділянки площею 0,0144
га з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, надвірних будівель
та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, у
відповідності до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
7183-7184 від 31 травня 2013 року. Позивач
07.03.2014 року звернулась до Реєстраційної
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області з заявою
про реєстрацію за останньою права
власності на виділену на підставі
зазначеного вище рішення Луцького
міськрайонного суду земельну ділянку,
однак Державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області Герасимюк Юлією
Вікторівною 24 березня 2014 року було
винесено рішення за № 11874005, яким у
державній реєстрації права власності
на земельну ділянку площею 0,0144 га,
розташовану по АДРЕСА_1, кадастровий
номер :22:139:0015 було відмовлено.
Відмова державного реєстратора була
вмотивована тим, що подані разом із
заявою документи для проведення
державної реєстрації прав містять
невідповідності та розбіжності, що не
дають змогу державному реєстратору
встановити відповідність заявлених
прав, документам, що їх посвідчують.

Позивач вважає цю відмову
безпідставною, оскільки, на її думку,
вона подала всі необхідні документи
для державної реєстрації права на
земельну ділянку, а тому будь-які
підстави для відмови у державній
реєстрації у відповідача були
відсутні.

На підставі вищевикладеного просить
суд визнати протиправним та скасувати
рішення від 24 березня 2014 року № 11874005
про відмову у державній реєстрації
права власності на земельну ділянку
площею 0,0144 га, розташовану по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :22:139:0015 та
зобов'язати відповідача зареєструвати
право власності на цю ділянку.

Представником позивача було подано
клопотання, в якому позовні вимоги
підтримує та просить суд їх
задовольнити, а також просить
проводити розгляд справи за його
відсутності.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, в письмових запереченнях
проти задоволення адміністративного
позову заперечила з тих підстав, що з
правовстановлюючого документа, а саме
з рішення суду від 25 липня 2013 року у
справі № 0308/19208/12 чітко не визначено
право власності на частину земельної
ділянки площею 0,0144 га з цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
надвірних будівель та споруд, яка
розташована по АДРЕСА_1 та не прописано
прямої вказівки на проведення
державної реєстрації права власності
за ОСОБА_1 На підставі викладеного,
вважає рішення від 24 березня 2014 року №
11874005 про відмову у державній
реєстрації права власності підставним,
а відтак, вважає позовні вимоги такими,
що не підлягають задоволенню.

Відповідач в судове засідання на
виклик суду для участі в розгляді
справи не з'явилася, хоча належним
чином повідомлялася про час, дату та
місце його проведення, що
підтверджується повідомленням про
вручення рекомендованого поштового
відправлення від 08.04.2014 року. Про
причини неявки суд не повідомила,
клопотання про відкладення розгляду
справи не подавала.

Згідно частини четвертої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Як передбачено частиною першою статті
41 Кодексу адміністративного
судочинства України, у разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю з таких мотивів
та підстав.

Судом встановлено, що 07 березня 2013 року
ОСОБА_1 звернулася до Реєстраційної
служби Луцького міського управління
юстиції з заявою про державну
реєстрацію права власності на земельну
ділянку площею 0,0144 га, розташовану по
АДРЕСА_1, кадастровий номер
:22:139:0015.

Рішенням державного реєстратора прав
на нерухоме майно Герасимюк Юлії
Вікторівни від 24 березня 2014 року № 11874005
відмовлено у державній реєстрації
зазначеної вище земельної ділянки з
тих підстав, що подані документи не
відповідають вимогам Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" та не
дають змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують. А надане рішення Луцького
міськрайонного суду від 25 липня 2013 року
у справі № 0308/19208/12, як
правовстановлюючий документ, в
резолютивній частині не визначає права
власності та не містить чітких
вказівок на реєстрацію права власності
на спірну земельну ділянку за
позивачем.

Надаючи правову оцінку
вищезазначеному рішенню державного
реєстратора суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини виникли
стосовно проведення державної
реєстрації на земельну ділянку, яка
утворена внаслідок виділу, а відтак
врегульовані Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, який
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868.

Як визначено частиною другою статті 15
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" перелік
документів для здійснення державної
реєстрації прав визначається
Кабінетом Міністрів України у Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868 (далі - Порядок № 868).

Як визначено у пункті 59 Порядку № 868, у
разі формування земельної ділянки
шляхом поділу або об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок заявник,
крім документів, що зазначені в абзаці
першому цього пункту, подає органові
державної реєстрації прав документ, що
підтверджує виникнення права
власності на раніше сформовану
земельну ділянку і зазначений у пункті
37 цього Порядку.

В свою чергу пункт 37 Порядку № 868
визначає вичерпний перелік документів,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно (далі -
правовстановлюючі документи) до яких
зокрема відносяться державний акт на
право власності на земельну ділянку
або на право постійного користування
земельною ділянкою та рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

З аналізу вищенаведених норм Порядку №
868 вбачається, що під час державної
реєстрації земельної ділянки, яка
утворена внаслідок поділу (виділу)
державному реєстратору необхідно
надати документ, на підставі якого
проводився поділ (виділ), а також
правовстановлюючий документ на
земельну ділянку за рахунок якої
проводився такий поділ (виділ).

Як визначено у пункті 4 частини першої
статті 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

В основу рішення від 24 березня 2014 року
№ 11874005 про відмову у проведенні
державної реєстрації права власності
на частину земельної ділянки площею
0,0144 га з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, надвірних будівель
та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1
державним реєстратором покладено
невідповідність площі земельної
ділянки 0,0144 га, державну реєстрацію
права власності на яку і просить
провести ОСОБА_1, до зазначеної в
резолютивній частині рішення Луцького
міськрайонного суду від 11.01.2012 року в
справі № 2-4371/11 площі 0, 0577 га.

Суд не погоджуються з даними
твердженнями відповідача з огляду на
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 липня 2013 року
у справі № 0308/19208/12 виділено в натурі
ОСОБА_1 на праві особистої приватної
власності частину земельної ділянки
площею 0,0144 га з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, надвірних будівель
та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, у
відповідності до висновку судової
будівельно-технічної експертизи №
7183-7184 від 31 травня 2013 року. Вказане
судове рішення набрало законної сили.

Як слідує з описової частини
вищенаведеного рішення, спірна
земельна ділянка на праві власності
належить ОСОБА_1 на підставі рішення
Луцького міськрайонного суду від 11
січня 2012 року у справі №2-4371/11, що також
набрало законної сили.

Таким чином, виділ земельної ділянки
ОСОБА_1 проводився на підставі рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 липня 2013 року
у справі № 0308/19208/12, а
правовстановлюючим документом на
земельну ділянку було рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 11 січня 2012 року у справі №
2-4371/11.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачем при поданні заяви 07 березня
2013 року про державну реєстрацію права
власності на земельну ділянку площею
0,0144 га, розташовану по АДРЕСА_1, були
долучені рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 липня 2013 року у справі №
0308/19208/12 та від 11 січня 2012 року у справі
№ 2-4371/11.

Отже, звертаючись до державного
реєстратора позивачем були дотримані
всі вимоги Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17 жовтня 2013 року № 868, тобто, був
наданий весь пакет документів
необхідний для проведення останнім
реєстрації права на земельну ділянку
площею 0,0144 га з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, надвірних будівель
та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1.

Також суд не бере до уваги доводи
відповідача, які викладені у письмових
запереченнях, зокрема щодо нечіткості
резолютивної частини рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 липня 2013 року у справі №
0308/19208/12 та відсутності у ньому вказівки
на реєстрацію земельної ділянки площею
0,0144 га, оскільки рішення суду, які
набрали законної сили є обов'язковими
до виконання на всій території України
і до компетенції державного
реєстратора прав на нерухоме майно не
віднесено надання оцінки судовому
рішення.

Крім того, з резолютивної частини
рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 25 липня 2013 року
у справі № 0308/19208/12 вбачається, що судом
було вирішено виділити в натурі на
праві особистої приватної власності
ОСОБА_1 частину земельної ділянки
площею 0,0144 га з цільовим призначенням
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, надвірних будівель
та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1.
Відтак, твердження державного
реєстратора про невизнання за ОСОБА_1
права власності на земельну ділянку
площею 0,0144 га, яка розташована по
АДРЕСА_1 відповідно до рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 25 липня 2013 року у справі №
0308/19208/12 є безпідставними,

Оскільки позивачем було подано
державному реєстратору всі необхідні
для проведення державної реєстрації
права власності на земельну ділянку
сформовану за результатом виділу
документи, а тому у відповідача не було
правових підстав для винесення
оскаржуваного рішення.

За правилами частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, суб'єкт владних
повноважень, не довів належними та
допустимими доказами суду
обґрунтованість та правомірність
винесення рішення про відмову у
державній реєстрації від 24 березня 2014
року № 11874005.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони : на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Оцінивши рішення про відмову у
державній реєстрації від 24 березня 2014
року № 11874005 на предмет відповідності
частині третій статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що воно
винесене не на підставі, не в межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією, Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" та Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і Порядку надання інформації
з Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, який затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від від 17 жовтня 2013 року № 868, а відтак є
протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи той факт, що рішення про
відмову у державній реєстрації від 24
березня 2014 року № 11874005 визнано судом
протиправним та скасовано, суд дійшов
висновку про підставність позовної
вимоги про зобов'язання державного
реєстратора зареєструвати право
власності на земельну ділянку площею
0,0144 га, розташовану по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :22:139:0015.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень",
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
який затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 17 жовтня 2013 року
№ 868, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області Герасимюк Юлії
Вікторівни від 24 березня 2014 року № 11874005
про відмову у державній реєстрації
права власності на земельну ділянку
площею 0,0144 га, розташовану по АДРЕСА_1,
кадастровий номер :22:139:0015.

Зобов'язати Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської зареєструвати за
ОСОБА_1 право власності на земельну
ділянку площею 0,0144 га, розташовану по
АДРЕСА_1 Волинської області,
кадастровий номер :22:139:0015,
виділену в натурі на праві особистої
приватної власності на підставі рішень
Луцького міськрайонного суду від 25
липня 2013 року у справі № 0308/19208/12 та від
11 січня 2012 року у справі № 2-4371/11.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ф.А. Волдінер