Справа № 2а-18271/10/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2011-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
тел. 278-43-43 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2011 року 14:30 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.,
при секретарі Чупринко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомфізичної особи -підприємця
ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києвапроскасування податкових
повідомлень -рішень від 24.11.2010р.,за
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 31 березня 2011 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі
по тексту -позивач) звернувся з позовом
до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва (далі по
тексту -відповідач) про скасування
податкових повідомлень -рішень від
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем протиправно
повідомлення-рішення.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти заявленого позову
заперечив, посилаючись на те, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
правомірно та на підставі норм чинного
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
Державною податковою інспекцією
у Солом'янському районі м. Києва на
підставі заяви громадянина ОСОБА_4 щодо
можливого порушення дотримання вимог
податкового законодавства фізичною
особою підприємцем ОСОБА_1 від 02.03.2010р.
проведено перевірку позивача за
результатами якої 15.04.2010р. складено Акт
про результати позапланової виїзної
перевірки суб'єкта господарювання
-фізичної особи з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
(далі по тексту -Акт перевірки).
Перевіркою встановлено порушення
п.п. «а» п. 19.1 статті 19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних
осіб»від 22.05.2003р. №889-IV (зі змінами та
доповненнями), а саме заниження обсягів
отриманих доходів за 2009р., на підставі
чого донараховано податку з доходів
фізичних осіб в розмірі 23 703,17грн.; п.п.
«а», «б»п. 19.1 статті 19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних
осіб»від 22.05.2003р. №889-IV (зі змінами та
доповненнями), а саме порушення порядку
утримання та перерахування податків з
доходів фізичних осіб, на підставі чого
до сплати податку з доходів найманих
працівників встановлено 5 824,50грн.; п. 2.1,
п.п 2.3.1, п. 2.3, статті 2, п. 4.1, статті 4, п. 9.3,
п. 9.4, п. 9.6 статті 9 Закону України «Про
податок на додану вартість»від 03.04.1997р.
№168/97-ВР (зі змінами та доповненнями), а
саме несвоєчасне проведення
реєстрації платником ПДВ, заниження
податкових зобов'язань за 2009 рік, чим
порушено п.п. 7.3.1 п. 7.3 статті 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», на підставі чого
донараховано податку на додану
вартість в розмірі 1 364,00грн.; абз. 4 п. 2
Указу Президента України «Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки»№436/95 від 12.06.1995р. (зі змінами та
доповненнями), а саме здійснення
підприємницької діяльності з
використанням найманої праці без
довідок про трудові відносини фізичної
особи з платником єдиного податку, на
підставі чого донараховано єдиного
податку в розмірі 6 600,00грн.
На підставі Акту перевірки
відповідачем винесені податкові
повідомлення -рішення від 24.11.2010р.
п.п. «а», «б»п. 19.2 статті 19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб»та п.п. 17.1.9 п. 17.1 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»позивачу визначено суму
податкового зобов'язання усього в
розмірі 17 473,50грн. з яких за основним
платежем 5 824,50грн. та штрафні
(фінансові) санкції та пеня в розмірі 11
порушення п. 2.1, п.п. 2.3.1, п. 2.3 статті 2, п.
4.1 статті 4, п.п. 7.3.1 п. 7.3 статті 7, п. 9.3, п.
9.4, п. 9.6 статті 9 Закону України «Про
податок на додану вартість»та п.п.17.1.3 п.
17.1, п. 17.2 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання усього в розмірі 100,80грн. з
яких штрафні (фінансові) санкції в
підставі порушення статті 13, статті 14
Декрету Кабінету Міністрів «Про
прибутковий податок з громадян», п.п.
«а», п. 19.1 статті 19 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»та п.п
17.1.5 п. 17.1 статті 17 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»позивачу
визначено податкове зобов'язання
на підставі порушення п. 2.1, п.п 2.3.1, п. 2.3
статті 2, п. 4.1 статті 4, п.п. 7.3.1 п. 7.3
статті 7, п. 9.3, п. 9.4, п. 9.6 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість», п.п 17.1.3 п. 17.1, п. 17.2 статті 17
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами»позивачу визначено податкове
зобов'язання усього в розмірі 1 535,60грн.,
з яких основний платіж 1 364,00грн. та
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
порушення абз. 4 п. 2 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
підприємництва»позивачу визначено
податкове зобов'язання усього в
Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

В ході перевірки позивача
податковою інспекцією встановлено
заниження обсягу виручки за ІІ
півріччя 2007 року на суму -52 756,00грн., за
2009 рік -15 589,00грн.

В 2008 році позивачем завищено
обсяг виручки -різниця між
задекларованим обсягом виручки та
даними книги обліку доходів та витрат
складає 40 347,80грн.

До матеріалів заяви громадянином
ОСОБА_4 додані копії договорів, в яких
зазначено суми поставки та дати
проведення розрахунків.

Згідно наданих копій договорів
ОСОБА_4 та книги обліку доходів та
витрат за ф-10 ОСОБА_1 перевіркою
встановлено розбіжності: не
оприбуткування СПД ОСОБА_1 готівки в
книзі ф-10 на дату 28.07.2009р. на суму
7110,00грн. 9договір №9-07/09 від 08.07.2009р.) та
20.10.2009р. на суму 17 928,94 (євро), що в
гривневому еквіваленті, згідно курсу
НБУ на дату розрахунку, дорівнює 212
995,80грн. (договір №9-06/09 від 09.06.2009р. з
додатками, №8-05/09 від 08.05.2009р., №130304/09 від
13.04.2009р. з додатками).

Таким чином, фактичний обсяг
виручки в 2009 році склав 710 694,80грн.

У відповідності з Указом
Президента України від 28.06.1999р. №746/99
«Про внесення змін до Указу Президента
України від 03.07.1998р. №727 "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" фізична особа -платник
єдиного податку сплачує єдиний податок
в фіксованому розмірі, який
встановлюється місцевими радами за
місцем державної реєстрації цього
платника в залежності від виду
діяльності в межах від 20 до 200грн. в
місяць та розмір єдиного податку не
залежить від результатів
господарської діяльності, тобто від
розміру чистого доходу при умові, що
обсяг виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) не перевищує 500
тисяч гривень за календарний рік.

Абзацом 5 статті 1 Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" встановлено, що
виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно з п. 5 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва" у разі
порушення вимог, установлених статтею 1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу). Суб'єкти малого
підприємництва несуть
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання
розрахунків та сплати сум єдиного
податку згідно із законодавством
України.

У відповідності до листа ДПА
України від 13.08.2007, № 4005/г/17-0715 "Про
розгляд листа [щодо сплати єдиного
податку]" якщо суб'єкт підприємницької
діяльності, який обрав спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності, отримує доходи за умов,
відмінних ніж встановлено Указом для
провадження спрощеної системи
оподаткування, зокрема, якщо дохід
(виручка) перевищує 500 тис. грн. на рік,
то враховуючи, що такі доходи одержані
суб'єктом підприємницької діяльності,
сума такого перевищення підлягає
оподаткуванню у порядку, встановленому
розділом IV Декрету Кабінету Міністрів
України від 26.12.92 N 13-92 "Про прибутковий
податок з громадян".

Таким чином, якщо обсяг виручки
від провадження підприємницької
діяльності у 2009 році в 4 кварталі
перевищив 500 тисяч гривень, то суб'єкт
підприємницької діяльності повинен
протягом 5 днів після закінчення
звітного періоду (кварталу) подати звіт
за підсумками роботи за 4 квартал, де
слід вказати весь фактичний обсяг
виручки, а також здати до податкового
органу, що їх видав, Свідоцтво та (за її
наявності) Довідку найманим
працівникам, і такий суб'єкт
підприємницької діяльності втрачає
можливість бути на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності у
наступному календарному році.

Рішенням Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.01.2011р.
встановлено, що позивачем до перевірки
не надані документи, що підтверджують
витрати за 4 квартал 2009 року. Валові
витрати за цей період розраховуються
за нормами: для суб'єктів
господарювання - фізичних осіб, які
займаються іншими видами діяльності
враховується при оподаткуванні
доходів 25 % витрат до валового доходу
згідно ст. 13 Декрету КМ України «Про
прибутковий податок з громадян»№ 13-92
від 26.12.1992, додатку № 6 Інструкції ГДПІ
України «Про прибутковий податок з
громадян», затвердженої наказом ГДПІ
України від 21.04.1993 № 12, внесеним наказом
від 18.05.1993 № 17 зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 09.06.1993 №
64.

До валових витрат в 2010 році віднесено
орендну плату в сумі 10240,00 грн. згідно
наданих до перевірки договорів, актів
виконаних робіт, квитанцій про сплату
орендної плати.

Відповідно до п.п. «а»п. 19.1 статті
19 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб»платники податку
зобов'язанні вести облік доходів і
витрат у обсягах, достатніх для
визначення суми загального річного
оподатковуваного доходу, у разі коли
такий платник податку зобов'язаний цим
Законом подавати декларацію або має
право на таке подання з метою
повернення надміру сплачених податків,
у тому числі при застосуванні права на
податковий кредит.

Згідно з п. 1.15 статті 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб»податковий агент -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ) або
фізична особа чи представництво
нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Відповідно до п.п. 4.2.1 п. 4.2 статті 4
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб»до складу загального
місячного оподатковуваного доходу
включаються доходи у вигляді
заробітної плати, інші виплати та
винагороди, нараховані (виплачені)
платнику податку відповідно до умов
трудового або цивільно-правового
договору.

Згідно з статтею 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян»від
26.12.1992р. №13-92 встановлено
оподатковуваний дохід та згідно статті
14 даного Декрету проведено перерахунок
податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до договорів на продаж
меблів та пояснень позивача
встановлено, що за перевіряємий період
фізична особа -підприємець ОСОБА_1
використовував в своїй
підприємницькій діяльності найману
працю ОСОБА_5 та ОСОБА_6, для виконання
монтажних та вантажних робіт, без
укладання з ними трудових договорів,
без довідок про трудові відносини.
Заробітна плата зі слів та пояснень
позивача виплачувалась на рівні
мінімальної. Форма 1-ДФ до податкової
інспекції не подавалась.

Згідно з п. 4 Порядку від 29.10.1999, №
599 "Про затвердження Свідоцтва про
сплату єдиного податку та Порядку його
видачі", затвердженого Наказом ДПА
України №29.10.1999р. №599, якщо платник
єдиного податку здійснює
підприємницьку діяльність з
використанням найманої праці, то на
кожну особу, яка перебуває з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, платнику єдиного податку
видається довідка про трудові
відносини фізичної особи з платником
єдиного податку (далі - Довідка) згідно
з додатком 2 до цього Порядку.

Реєстрація платником податку на
додану вартість відповідно до п. 9.4
статті 9 Закону України «Про податок на
додану вартість» провадиться, якщо
особа, на яку не поширюється дія п. 2.3
статті 2 цього Закону, як платник
податку, вважається за доцільне
добровільно зареєструватися платником
податку і відповідає вимогам п.п. 2.2
статті 2 даного Закону, така реєстрація
проводиться за заявою платника
податку.

Якщо обсяг оподаткованих
операцій особи протягом звітного
податкового періоду перевищує суму в 300
000,00грн., відповідно до п.п. 2.3.1 п. 2.3
статті 2 Закону України «Про податок на
додану вартість», не більше ніж у два
рази, така особа зобов'язана надіслати
податковому органу заяву про
реєстрацію протягом 20 календарних
днів, наступних за таким звітним
податковим періодом.

Як свідчать матеріали справи та
встановлено в судовому засіданні
позивачем не надано до податкового
органу заяви на реєстрацію платником
податку на додану вартість.

На підставі п. 9.6 статті 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість»з урахуванням положень п. 9.5
цієї статті заява про реєстрацію
платником податку на додану вартість
має бути подана (надіслана) податковому
органу, особами, що підлягають
реєстрації згідно з п.п. 2.3.1 п. 2.3 статті 2
даного Закону, не пізніше 20
календарного дня з моменту досягнення
суми оподатковуваних операцій,
визначеної зазначеним пунктом.

Судом встановлено, що позивач в
січні 2010 року при переході з єдиного
податку на загальну систему
оподаткування не провів реєстрацію
платника податку на додану вартість
(обсяг виручки з 01.01.2009р. по 31.12.2009р. -710
694,80грн.) протягом строків, визначених
законодавством, крім того, до
податкової інспекції податкові
декларації за 2010 рік не подавав.

Позивачем не задекларовані
податкові зобов'язання за: січень 2010
року -0,00грн.; лютий 2010 року -352,00грн. та
березень 2010 року -1 012,00грн.

Відповідно до п.п. 7.3.1 п. 7.3 статті 7
Закону України «Про податок на додану
вартість»датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а у разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Пунктом 10.1 статті 10 Закону
України «Про податок на додану
вартість»визначено, що платники
податку несуть відповідальність за
достовірність і своєчасність
обчислення та внесення податку до
бюджету відповідно до законодавства
України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про правомірність винесення
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі м. Києва
податкових повідомлень-рішень від
24.11.2010р. №/3, №/3, №/3,
№/3, №/2 фізичній особі
-підприємцю ОСОБА_1.

Згідно зі статтею 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач виконав покладений на нього
обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятих ним
податкових повідомлень-рішень від
24.11.2010р. №/3, №/3, №/3,
№/3, №/2.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, позивачем не надано
достатніх беззаперечних доказів в
обґрунтування обставин, на яких
ґрунтуються його позовні вимоги,
відповідач діяв з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, у задоволенні
адміністративного позову має бути
відмовлено повністю.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову фізичній особі
-підприємцю ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку заяву не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у встановлений
строк постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
07.04.2011р.

Суддя
В.В. Амельохін