Справа № 802/926/14-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 квітня 2014 р.
Справа № 802/926/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Жданкіної Наталії Володимирівни,

секретаря судового засідання:
Ємельянова Родіона Ігоровича

представника позивача:
Скрижевський М.С., Каспрова Ю.В.

представника відповідача:
Бабій Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Віойл - Агро"

до: Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулося
товариство з обмеженою
відповідальністю "Віойл - Агро" з
адміністративним позовом до
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на
підставі акту позапланової виїзної
документальної перевірки №14/2202/31414911
від 26.12.2013 року податковим органом
прийняті податкові
повідомлення-рішення № та №
від 19.02.2014 року. Позивач вважає винесені
податковим органом податкові
повідомлення - рішення протиправними
та просив суд їх скасувати.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримав та просив суд задовольнити
адміністративний позов з підстав
викладених в позовній заяві.

Представник відповідача щодо
заявлених позовних вимог заперечував
та просив суд відмовити у задоволенні
адміністративного позову.

Суд заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ
"Віойл - Агро" зареєстровано Виконавчим
комітетом Вінницької міської Ради
21.03.2001 р. за №178-Р, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи від 21.03.2001 року №824511
серії АОО.

У відповідності до п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78
Податкового Кодексу України та на
підставі направлення ГУ Міндоходів у
Вінницькій області №198/22 від 16.12.2013
року, наказу від 12.12.2013 року №302/22
Вінницькою ОДПІ ГУ Міндоходів у
Вінницькій області була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ТОВ "Віойл-Агро" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
взаєморозрахунків із Селянським
фермерським господарством "Аграрій" за
період 01.01.2011 року по 31.12.2012 року.

За результатами проведеної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
"Віойл-Агро" податковим органом
складено акт №14/2202/31414911 від 26.12.2013 року.

Так, на думку податкового органу,
зазначені порушення виникли у зв'язку
із тим, що господарські операції
позивача з СФГ "Аграрій" не мають
реального настання правових наслідків
у фінансово-господарських відносинах.

На підставі викладених в акті
перевірки даних, встановлено
порушення, у зв'язку із чим позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на 267252,00 грн. та
винесено податкове
повідомлення-рішення № від 19.02.2014
року, також винесено податкове
повідомлення - рішення №7, яким
зменшено суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток в сумі 1336262 грн.

Як вбачається із акту перевірки,
податковий орган робить висновки про
порушення позивачем норм податкового
законодавства, посилаючись на те, що
проведення господарських операцій між
позивачем та СФГ "Аграрій" не
підтверджуються первинними
бухгалтерськими документами.

Як вбачається із матеріалів справи,
протягом періоду, що перевірявся, між
ТОВ "Віойл-Агро" (Покупець), з однієї
сторони, та СФГ "Аграрій" (Постачальник),
з іншої, укладено договори поставки.

Предметом договорів визначено, що
Постачальник передає, а Покупець
приймає й оплачує соняшник в порядку та
на умовах, визначеними договорами. При
цьому, однією з умов поставки
передбачено здійснення поставки
соняшника на умовах EXW франко-склад ПАТ
"Чернівецький олійножировий комбінат",
ВАТ "Вінницький олійно-жировий
комбінат".

Як вбачається із акту перевірки,
зазначені господарські операції були
відображені в бухгалтерському обліку
на підставі видаткових та податкові
накладних, платіжних доручень та
товарно-транспортних накладних.

Разом з тим, єдиною підставою для
висновків податкового органу про те, що
господарські операції між позивачем та
СФГ "Аграрій" не підтверджуються
первинними бухгалтерськими
документами, були зроблені на підставі
того, що товарно-транспортні накладні
на отриманий товар були заповнені з
порушеннями та не були взяті
податковим органом до уваги.

У судовому засіданні представник
відповідача пояснив суду, що під час
кримінального провадження
працівниками слідчих органів ДПС були
направлені запити у органи ДАІ щодо
автомобілів, зазначених у
товарно-транспортних накладних, які
здійснювали транспортування товару.
За результатами опрацювання
відповідних матеріалів було
встановлено, що деякі автомобілі за
своєю вантажопідйомністю не могли
перевозити таку кількість товару, яка
була зазначена у ТТН, а тому податковий
орган дійшов висновку про нереальність
таких господарських операцій.

Суд, надаючи правову оцінку висновкам
податкового органу, виходив з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність" підставою для бухгалтерсько
- господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

З гідно з ч. 2 ст. 9 цього Закону та п. 2.4.
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку" № 88 первинні
та облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операцій,
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Разом з тим, в обґрунтування своєї
позиції, податковий орган у акті
перевірки посилається на порушення
позивачем, зокрема "Правил перевезення
вантажів автомобільним транспортом в
Україні".

Суд критично ставиться до таких
посилань податкового органу, так як
зазначена норма не регулює
правовідносини, пов'язані із веденням
бухгалтерського та податкового обліку,
а сама товарно-транспортна накладна є
первинним бухгалтерським документом,
який свідчить про переміщення товару,
та не являється єдиним документом, на
підставі якого можна зробити висновки
про реальність, або відсутність
господарської операції.

Крім того, як зазначено в акті
перевірки , поставка товару
відбувалась на умовах EXW франко-склад
ПАТ "Чернівецький олійножировий
комбінат", ВАТ "Вінницький
олійно-жировий комбінат". Таким чином,
перевізником, у даному випадку
відповідно до умов договору, був СФГ
"Аграрій", який і формував відповідні
товарно-транспорті накладні. В свою
чергу, приписи Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" не передбачають обов'язку
платника перевіряти тоннажність
автомобіля, який здійснює перевезення,
щодо його можливості здійснити таке
перевезення в натурі.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Так, з врахуванням обставин, які були
досліджені у судовому засіданні , слід
зазначити, що документами, які
підтверджують факт реальність
здійснення операцій, є договір,
податкові накладні, видаткові
накладні, платіжні доручення про
оплату товару.

Зазначені документи були досліджені
податковим органом під час проведення
перевірки і зауважень щодо їх повноти і
правильності оформлення у відповідача
не було.

Отже, господарські операції, фактично
здійснювані позивачем,
підтверджуються оформленими належним
чином документами .

За відсутності в цих документах
недоліків, які згідно ч.2 ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність", п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, що спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
та доказовості - в такому випадку немає
правових підстав для неврахування цих
документів як доказів дійсності
укладання та виконання угоди.

Згідно п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Зазначені положення Податкового
кодексу України у повній мірі
кореспондуються із приписами норм п.п.
7.2.6, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 та п.п. 7.7.1 ст.7
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість», а
також ст.5 Закону України від 28.12.1994 р. №
334/94-ВР «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Так, відповідно до інформаційного
листа Вищого адміністративного суду
України від 20.07.2010р. № 1112/11/13-10
(далі-Інформаційний лист), у разі якщо
дії платника податку свідчать про його
добросовісність, а вчинені ним
господарські операції не викликають
сумніву в їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема податкових накладних.

За змістом наведених норм, наявність
господарських операцій з СФГ "Аграрій",
підтверджені первинними
бухгалтерськими документами, які були
досліджені під час перевірки та під час
судового розгляду.

Судом не вбачається порушення
позивачем норм Податкового кодексу
України, оскільки вчинення
господарських операцій із
контрагентом підтверджуються наявними
в матеріалах справи копіями податкових
накладних та інших первинних
документів, які не суперечать нормам
Законів.

Крім цього, з врахуванням правової
позиції Верховного Суду України, ВАС
України зазначає, що одним із етапів
встановлення судом обґрунтованості
права платника податку на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість, є
встановлення факту-здійснення
господарської операції шляхом
дослідження усіх первинних документів,
які належить складати залежно від
певного виду господарської операції -
договорів, актів виконаних робіт,
документів про перевезення, зберігання
товарів тощо. Відсутність належних
первинних документів може свідчити про
нездійснення самих господарських
операцій. Крім того, дослідженню
підлягає реальність господарських
операцій, що є підставою для виникнення
права на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та або бюджетне
відшкодування.

Так, на підтвердження факту реальності
здійснення господарських операцій, у
судове засідання представник позивача
надав додаткові пояснення стосовно
правовідносин між позивачем та СФГ
"Аграрій". Крім того, судом було
встановлено, що кількість сировини, яка
була отримана позивачем від його
контрагента, відповідає кількості
сировини, яка в подальшому була
використана для виготовлення
продукції.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, суд приходить до
висновку, що дії платника податку
свідчать про його добросовісність, а
вчинені ним господарські операції не
викликають сумніву в їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту.

Разом з тим, суд окремо звертає увагу на
те, що перевірка підприємства позивача
була проведена в порядку п.п.78.1.11 ПК
України на підставі постанови слідчого
ОВС слідчого управління фінансових
розслідувань головного управління
Міндоходів у Вінницькій області,
винесена ним в рамках кримінального
провадження, внесеного до ЄДР за №
00000179 від 15.08.2013 року за ознаками в
діях службових осіб ТОВ "Віоіл-Агро"
злочину, передбаченого ч.1 ст. 212 КК
України.

В подальшому, постановою цього ж
слідчого від 26.12.2013 року зазначене
кримінальне провадження було закрито
за відсутністю в діях службових осіб
ТОВ "Віоіл-Агро" складу вказаного
кримінального правопорушення, тобто з
реабілітуючих підстав.

Разом з тим, податковий орган, у лютому
місяці 2014 року, на підставі
вищезазначеного акту перевірки, виніс
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Суд, надаючи правову оцінку таким
рішення податкового органу, виходив з
наступного.

Відповідно до п. 86.9 ст. 86 ПК України, у
разі якщо грошове зобов'язання
розраховується контролюючим органом
за результатами перевірки, проведеної
з визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1
статті 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або
податкове повідомлення-рішення, за
результатами такої перевірки
приймається контролюючим органом
протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
контролюючим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.

Так, згідно п. 7 розд. IV Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України № 984 від 22.12.2010 року
(зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.01.2011 за № 34/18772), у разі
якщо грошове зобов'язання
розраховується органом державної
служби за результатами перевірки,
призначеної відповідно до
кримінально-процесуального закону або
закону про оперативно-розшукову
діяльність, податкове
повідомлення-рішення за результатами
такої перевірки не приймається до дня
набрання законної сили відповідним
рішенням суду. Матеріали перевірки,
разом з висновками органу державної
податкової служби, передаються
правоохоронному органу, що призначив
перевірку. Статус таких матеріалів
перевірки та висновків органу
державної податкової служби
визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

Також, відповідно до п. 58.4 ст. 58 ПК
України, у разі, коли судом за
результатами розгляду кримінального
провадження про кримінальне
правопорушення, предметом якого є
податки, збори, винесено обвинувальний
вирок, що набрав законної сили, або
рішення про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами, відповідний контролюючий
орган зобов'язаний визначити податкові
зобов'язання платника податків за
податками та зборами, несплата
податкових зобов'язань за якими
встановлена судовим рішенням, та
прийняти податкове
повідомлення-рішення про нарахування
платнику таких податкових зобов'язань
і застосування стосовно нього штрафних
(фінансових) санкцій у розмірах,
визначених цим Кодексом.

Таким чином, з аналізу вищенаведених
норм податкового законодавства
вбачається , що право на прийняття
контролюючим органом податкових
повідомлень-рішень, у даному випадку,
виникає у нього тільки за результатами
розгляду кримінальної справи, або її
закритті з нереабілітуючих підстав.

Також, відповідачем порушених
десятиденний строк винесення таких
рішень, який у даному випадку повинен
був обраховуватися із моменту закриття
кримінального провадження.

Крім того, висновки вищезазначеної
перевірки, проведеної у рамках
кримінального провадження, є
матеріалами кримінальної справи, а
тому їх правова оцінка визначається
кримінально-процесуальним законом або
законом про оперативно-розшукову
діяльність.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, прийняті в
порушення норм ПК України, є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2
КАС України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням
права особи на участь у процесі
прийняття рішення; своєчасно, тобто
протягом розумного строку.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Мотивація та докази, на які посилається
відповідач заперечуючи проти позову,
не дають суду підстав для
постановлення висновків, які б
спростовували доводи позивача, а
встановлені у справі обставини не
підтверджують позиції відповідача
покладеної в основу оскаржуваних
рішень.

За наведених обставин позов підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України. Позивачем,
сплачено 487,20 грн. судового збору, а тому
дана сума має бути стягнута на його
користь.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області № від 19.02.2014 року.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення рішення
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області № від 19.02.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Віойл - Агро" () понесені ним судові
витрати у вигляді судового збору в сумі
487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн.
20 коп.) шляхом їх безспірного списання
органами Державної казначейської
служби України з рахунків Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області.

Стягнути з Державного бюджету України
на спеціальний рахунок Державної
судової адміністрації України (банк
одержувача - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002)
судовий збір у сумі 4384,8 грн. (чотири
тисячі триста вісімдесят чотири грн. 80
коп.) шляхом його безспірного списання
органами Державної казначейської
служби України з рахунків Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Жданкіна Наталія
Володимирівна