Справа № 2а-24069/10/0570
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тарасенко І.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
справа №2а-24069/10/0570
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією у
складі:

головуючого судді: Ханової Р.Ф.

суддів: Гайдара А.В.

Яковенка М.М.

при секретарі судового

засідання: Крамській
С.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_4
особисто

від відповідача 1: Кравець
О.С. за довіреністю від 13 березня 2014
року

від відповідача 2: Нємов Ю.В.
за довіреністю від 1 жовтня 2013 року

від відповідача 3: не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду

від 20 березня 2014
року (повний текст складений та
підписаний

25 березня 2014
року)

по адміністративній праві №
2а-24069/10/0570 (суддя Тарасенко І.М.)

за позовом ОСОБА_4

до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ

України в
Донецькій області,

Донецького
міського управління Головного
управління

Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області,

Головного
управління Державної казначейської
служби

України у
Донецькій області

про скасування
наказів, поновлення на посаді та
стягнення

грошового
утримання за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року відмовлено у задоволені позову
ОСОБА_4 (надалі позивач у справі) до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області (далі Управління, відповідач 1),
Донецького міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області (далі міське управління,
відповідач 2), Головного управління
Державної казначейської служби
України у Донецькій області (далі
казначейська служба, відповідач 3) про
скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення грошового
утримання за час вимушеного прогулу
(арк. справи 126-131).

Позивач, не погодившись з прийнятим
рішенням подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі (арк. справи 138-146).

Позивач у судове засідання прибув,
підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач 1 у судове засідання прибув,
проти доводів апеляційної скарги
заперечував, просив оскаржуване
рішення залишити без змін.

Відповідач 2 у судове засідання
з'явився, просив оскаржуване рішення
залишити без змін.

Відповідач 3 у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Апеляційний розгляд справи
здійснювався із застосуванням засобів
технічної фіксації судового процесу
відповідно до статті 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу в
органах внутрішніх справ України та з
липня 2007 року перебував на посаді
оперуповноваженого сектору
кримінального розшуку Київського
районного відділу Донецького міського
управління ГУ МВС України в Донецькій
області.

Наказом начальника Донецького МУ ГУ
МВС України в Донецькій області від 8
квітня 2010 року № 107 «Про порушення
службової дисципліни співробітниками
Київського РВ Донецького МУ, та
покарання винних» (далі Наказ № 107) за
несумлінне виконання службових
обов'язків, порушення вимог
«Інструкції про порядок вилучення,
обліку, зберігання та передачі речових
доказів у кримінальних справах,
цінностей та іншого майна органами
дізнання, досудового слідства та суду»,
затвердженої наказом МВС України
№5386/Мн від 13 травня 2004 року, що
виразилось у недолученні до матеріалу
кримінальної справи №04-38141 речових
доказів та зібраних матеріалів, а також
порушення вимог пункту 3 вказівки ГУМВС
області від 24 лютого 2010 року № 6 «Про
впорядкування службових виїздів
працівників ОВС області за межі
обслуговування територіального
підрозділу», що виразилось у
недоповіді керівництву Київського РВ
про результати виїзду за межі
обслуговування територіального
підрозділу, позивача попереджено про
неповну посадову відповідність.
Наказом начальника Головного
управління МВС України в Донецькій
області від 12 квітня 2010 року №407 «Про
надзвичайну подію в Київському РВ
Донецькому МУ ГУМВС в області та
покарання винних» (далі Наказ №407)
погоджені заходи дисциплінарного
впливу, оголошені наказом Донецького
МУ від 8 квітня 2010 року №107 та ними
обмежено. Наказом начальника Головного
управління МВС України в Донецькій
області від 10 червня 2010 року №798 «Про
порушення прокуратурою м. Донецька
кримінальної справи відносно ОСОБА_4 та
його покарання» (далі Наказ №798) за
особисту недисциплінованість,
непрофесійні дії при проведенні
оперативного супроводження
кримінальної справи № 04-38141, порушення
норм Кримінального процесуального
кодексу України при вилученні речових
доказів та ігнорування наказів
безпосередніх керівників, порушення
Інструкції про порядок вилучення
обліку, зберігання та передачі речових
доказів у кримінальних справах,
цінностей та іншого майна органами
дізнання, досудового слідства і суду,
конституційних прав громадян, що
призвело до підриву авторитету
працівників ОВС України, проведення
обшуку працівниками УСБУ і прокуратури
м. Донецька в адмінбудинку Київського
РВ ДМУ та порушення кримінальної
справи, позивача звільнено з органів
внутрішніх скрав України. Наказом
Головного управління МВС України в
Донецькій області від 5 липня 2010 року
№246 о/с по особовому складу (далі Наказ
№246) за скоєння вчинку, що дискредитує
звання рядового та начальницького
складу позивача з 7 липня 2010 року
звільнено з органів внутрішніх справ
України у запас (арк. справи 28-29).

Спірним питанням у цій справі є
правомірність зазначених наказів.

З матеріалів справи вбачається, що
наказом Головного управління МВС
України в Донецькій області від 20
жовтня 2010 року №1776 (далі Наказ № 1776)
скасовані пункт 1 наказу Донецького МУ
ГУМВС в Донецькій області від 8 квітня
2010 року № 107 «Про порушення службової
дисципліни співробітниками Київського
РВ Донецького МУ та покарання винних»
та пункт 1 наказу ГУМВС в Донецькій
області від 12 квітня 2010 року № 407 «Про
надзвичайну подію в Київському РВ
Донецького МУ ГУМВС в Донецькій
області та покарання винних», стосовно
ОСОБА_4, як нелегітимні.

Суд апеляційної інстанції вважає
безпідставним посилання скаржника на
те, що фактично за тіж самі дії його два
рази притягнуто до відповідальності,
оскільки наказом № 1776 скасовані пункт 1
наказу № 107 та пункт 1 наказу № 407, яким
до нього застосовані заходи
дисциплінарного впливу. Отже, пункти
спірних наказів № 107 та № 407, які
змінюють права та обов'язки позивача
скасовані наказом №1776.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апелянта щодо необхідності
скасування наказів № 107 та № 407
повністю, оскільки інші пункти цих
наказів не встановлюють, не змінюють та
не припиняють прав та обов'язків
позивача та не є актом
нормативно-правової дії саме для
позивача.

Стосовно правомірності наказів № 798 та
№ 246 колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено наявними матеріалами
справи та не спростовується доводами
апеляційної скарги, що у квітні 2010 року
Донецьким МУ ГУ МВС України в Донецькій
області проведено службове
розслідування відносно
оперуповноваженого СКР Київського РВ
Донецького МУ ГУ МВС України в
Донецькій області старшого лейтенанта
міліції ОСОБА_4, відносно факту
отримання хабара від громадянина
ОСОБА_8 за не притягнення його родича до
кримінальної відповідальності за
скоєння злочину та застосовано до
останнього дисциплінарне стягнення за
порушення службової дисципліни.

Правовідносини, пов'язані з
проходженням та звільненням з
публічної служби ОВС, регулюються
Законом України «Про міліцію» від 20
грудня 1990 року № 565-XII (далі Закон №
565-XII), Положенням про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року № 114 (далі Положення №
114) та Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України, затвердженим
Законом України від 22 лютого 2006 року №
3460-IV (далі Дисциплінарний статут).

За приписами статті 1 Дисциплінарного
статуту службова дисципліна - це
дотримання особами рядового і
начальницького складу Конституції і
законів України, актів Президента
України і Кабінету Міністрів України,
наказів та інших нормативно-правових
актів Міністерства внутрішніх справ
України, підпорядкованих йому органів
і підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни являється
дисциплінарним проступком (статті 2
Дисциплінарного статуту).

Стаття 12 Дисциплінарного статуту та
пункт 62 Положення № 114 передбачають
застосування до осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службових обов'язків та дисципліни
таких стягнень, як усне зауваження,
зауваження, догана, сувора догана,
попередження про неповну посадову
відповідність, звільнення з посади,
пониження в спеціальному званні,
звільнення з органів внутрішніх справ
(ОВС). Найбільш тяжким стягненням є
звільнення з органів внутрішніх справ.
Таке звільнення осіб рядового і
начальницького складу зі служби
проводиться через порушення
дисципліни та службову
невідповідність.

Пунктом 66 Положення № 114 встановлено,
що особи рядового і начальницького
складу, які скоїли вчинки, що
дискредитують звання рядового і
начальницького складу, звільняються з
органів внутрішніх справ. При цьому
звільнення проводиться з урахуванням
вимог пункту 62 цього Положення.

З метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.
При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо (стаття 14
Дисциплінарного статуту).

За вимогами статті 26 Дисциплінарного
статуту дисциплінарне стягнення
повинно відповідати тяжкості
вчиненого проступку і ступеню провини,
а при визначенні виду і міри покарання
беруться до уваги: характер проступку,
його наслідки, обставини, за яких його
було вчинено, попередня поведінка
винного, його ставлення до служби, стаж
служби і рівень кваліфікації.

Порядок проведення службових
розслідувань, що здійснюють інспекції
з особового складу, інші підрозділи і
посадові особи органів внутрішніх
справ у випадках надзвичайних подій,
правопорушень та інших неправильних
дій, скоєних особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, визначений
Інструкцією про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 6 грудня 1991 року № 552 (далі -
Інструкція № 552).

Відповідно до частини 2 Інструкції № 552,
завданням службового розслідування є
повне, об'єктивне і всебічне
розслідування обставин порушень,
скоєних особами рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, виявлення причин і
умов, що сприяли їхньому скоєнню,
встановлення винних і забезпечення
правильного застосування чинних
нормативних актів для того, щоб кожний
винний був притягнутий до
відповідальності, а жоден невинний не
постраждав. Службове розслідування має
сприяти дотриманню законності,
викоренню випадків її порушення, а
також вихованню в особового складу
органів внутрішніх справ почуття
точного і безумовного дотримання
законодавства.

Приписами статті 7 цієї Інструкції
передбачені підстави для проведення
службового розслідування є: заяви,
скарги, листи громадян; повідомлення
державних органів, громадських
організацій, телебачення, радіо та
інших засобів масової інформації;
повідомлення органів дізнання,
попереднього слідства, прокурора,
суду;повідомлення працівників органів
внутрішніх справ про допущені або
виявлені правопорушення.

Пунктом 9 Інструкції № 552 передбачено,
що службове розслідування
здійснюється в місячний термін з дня
надходження в орган внутрішніх справ
заяв, скарг, інформації або
повідомлення про порушення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що на виконання своїх
повноважень посадовими особами
Донецького МУ ГУ МВС України в
Донецькій області правомірно
проведено службове розслідування
відносно відповідача.

Висновком службового розслідування,
затвердженим заступником начальника
ГУ МВС України в Донецькій області -
начальником Донецького МУ ГУ МВС
України в Донецькій області 27 квітня 2010
року встановлено несумлінне виконання
службових обов'язків, порушення вимог
Інструкції про порядок вилучення,
обліку, зберігання та передачі речових
доказів у кримінальних справах,
цінностей та іншого майна органами
дізнання, досудового слідства і суду,
затвердженої сумісним наказом
Генеральної прокуратури України,
Державної податкової адміністрації
України, Верховного Суду України,
Міністерства внутрішніх справ України,
Служби безпеки України, Державної
судової адміністрації України від 27
серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125, що
виразилось у недолученні до матеріалів
кримінальної справи №04-38141 речових
доказів та зібраних матеріалів, а також
порушення вимог пункту 3 вказівки
Головного управління МВС у Донецькій
області від 24 лютого 2010 року № 6 «Про
впорядкування службових виїздів
працівників ОВС області за межі
обслуговування територіального
підрозділу», що виразилось у не
доповіді керівництву Київського РВ про
результати виїзду за межі
обслуговування територіального
підрозділу. Інспекцією по с особовому
складу УКЗ ГУ МВС України в Донецькій
області відносно позивача проводилось
службове розслідування, яким також
встановлені зазначені вище порушення.

Прокуратурою м. Донецька 20 травня 2010
року прийнято постанову про порушення
кримінальної справи № 85-491 відносно
позивача за ознаками злочину,
передбаченого частиною 2 статті 15,
частиною 2 статті 190, частиною 4 статті 27,
частиною 1 статті 369 Кримінального
кодексу України.

За вимогами пункту 4.4 Інструкції № 552 у
випадку скоєння злочинів працівниками
органів внутрішніх справ, корупції
призначається проведення службового
розслідування, проведення якого
покладається на Інспекцію по особовому
складу управління.

На виконання зазначених вимог
Інструкції № 552 Інспекцією по
особовому складу УКЗ ГУ МВС України в
Донецькій області проведено службове
розслідування відносно позивача, за
результатами якого складено висновок,
затверджений начальником ГУ МВС
України в Донецькій області 28 травня 2010
року, яким встановлено, що позивач
підлягає звільненню з органів
внутрішніх справ України за вчинення
дій, несумісних зі званням офіцера
міліції, що підриваю авторитет ОВС і
дискредитують звання начальницького
складу, грубе порушення службової
дисципліни, Етичного кодексу і Кодексу
честі працівника ОВС України, особисту
недисциплінованість.

За результатами службового
розслідування підготовлений наказ ГУ
МВС України в Донецькій області від 10
червня 2010 року № 798, пунктом 1 якого
визначено звільнити позивача з
органів внутрішніх справ України за
особисту недисциплінованість,
непрофесійні дії при проведені
оперативного супроводження
кримінальної справи № 04-38141, порушення
норм Кримінального процесуального
кодексу України при вилучені речових
доказів та ігнорування наказів
безпосередніх керівників, порушення
Інструкції про порядок вилучення,
обліку, зберігання та передачі речових
доказів у кримінальних справах,
цінностей та іншого майна органами
дізнання, досудового слідства та суду,
конституційних прав громадян, що
призвело до підриву авторитету
працівників ОВС України, проведення
обшуку працівниками УСБУ і прокуратури
м. Донецька в адмінбудинку Київського
РВ ДМУ та порушення кримінальної
справи.

Наказом Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Донецькій області від 5 липня 2010 року
№ 246 позивача звільнено з органів
внутрішніх справ за пунктом 66
Положення № 114 за скоєння вчинків, що
дискредитують звання рядового і
начальницького складу у запас Збройних
сил (з постановкою на військовий облік)
(арк. справи 91).

Позивач з наказом №798 ознайомився, що
підтверджується його підписом (арк.
справи 44). Також судом першої інстанції
встановлено, що з наказом № 246 позивач
ознайомлений 7 липня 2010 року, що не є
спірним питанням між сторонами.

За вимогами пункту 66 Положення №114
особи рядового і начальницького
складу, які скоїли вчинки, що
дискредитують звання рядового і
начальницького складу, звільняються з
органів внутрішніх справ. При цьому
звільнення проводиться з урахуванням
вимог пункту 62 цього Положення.

Приписами пункту 62 цього Положення
зазначено, що звільнення осіб рядового
і начальницького складу зі служби
провадиться: а) у запас Збройних Сил
СРСР (з постановкою на військовий
облік), якщо звільнені особи не досягли
граничного віку, встановленого Законом
СРСР «Про загальну військову
повинність» для перебування в запасі
осіб, які мають військові звання і за
станом здоров'я придатні до військової
служби; б) у відставку, якщо звільнені
особи досягли граничного віку,
встановленого Законом СРСР «Про
загальну військову повинність» для
перебування в запасі осіб, які мають
відповідні військові звання або
визнані військово-лікарськими
комісіями непридатними за станом
здоров'я до військової служби (із
зняттям з військового обліку).

Відповідно до частини п'ятої статті 25
Закону 565-XII службова особа міліції, яка
порушила вимоги закону або неналежно
виконує свої обов'язки, несе
відповідальність у встановленому
порядку.

Пунктом 23 Положення №114 встановлено, що
особи рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Аналізуючи наведені норми та
дослідивши обставини справи, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
порушень видання наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Донецькій області від 5
липня 2010 року № 246 о/с.

Суд апеляційної інстанції вважає
безпідставними твердження скаржника
про пропущення строків притягнення до
відповідальності з огляду на наступне.

Згідно з вимогами статті 16
Дисциплінарного статуту ОВС України
Дисциплінарне стягнення накладається
у строк до одного місяця з дня, коли про
проступок стало відомо начальнику. У
разі проведення за фактом учинення
проступку службового розслідування,
кримінального провадження або
провадження у справі про
адміністративне правопорушення на
осіб рядового і начальницького складу
дисциплінарне стягнення може бути
накладено не пізніше одного місяця з
дня закінчення службового
розслідування, кримінального
провадження або провадження у справі
про адміністративне правопорушення,
не враховуючи періоду тимчасової
непрацездатності або перебування у
відпустці.

Матеріалами справи підтверджено, що 20
травня 2010 року прокуратурою м. Донецька
відносно позивача порушено
кримінальну справу за фактом отримання
хабара.

28 травня 2010 року за вказаним фактом
інспекцією по особовому складу УКЗ ГУ
МВС України в Донецькій області
проведено службове розслідування,
відповідно до якого комісія дійшла
висновку про необхідність звільнення
позивача за вчинення дій, несумісних зі
званням офіцера міліції, що підривають
авторитет ОВС і дискредитують звання
начальницького складу, грубе порушення
службової дисципліни, Етичного кодексу
і Кодексу честі працівника ОВС України,
особисту недисциплінованість.

10 червня 2010 року ГУ МВС України в
Донецькій області прийнято наказ № 798,
яким позивача звільнено з органів
внутрішніх справ України.

На виконання наказу № 798 від 10 червня 2010
року ГУ МВС України в Донецькій області
прийнято наказ ГУ МВС України в
Донецькій області від 5 липня 2010 року №
246, яким позивача звільнено у запас.

Отже, службове розслідування
проводилося за фактом порушення
відносно позивача кримінальної справи.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суджу першої
інстанції про притягнення позивача до
дисциплінарної відповідальності у
строки передбачені статтею 16
Дисциплінарного статуту ОВС України.

Питання несвоєчасної сплати грошового
забезпечення при звільнені
регулюються Положенням № 114,
Постановою Кабінету Міністрів України
від 7 листопада 2007 року №1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу», Інструкцією
про порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженою наказом
МВС України від 31 грудня 2007 року № 499,
Законом України «Про Державний бюджет
України» та Бюджетним кодексом
України.

При цьому вказані норми не
передбачають виплати компенсації за
затримку грошового забезпечення при
звільнені.

Матеріалами справи підтверджено, що
наказ № 246 о/с від 5 липня 2010 року
надійшов до фінансового відділу 13
липня 2010 року, після чого проведено
нарахування грошового забезпечення і
підготовлені кошти готівкою, які
отримані позивачем у день його
звернення 28 липня 2010 року, що не
оспорюється апелянтом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
виплата грошового забезпечення при
звільненні, позивачу здійснена
відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що приймаючи рішення
про звільнення позивача з органів
внутрішніх справ за пунктом 66
Положення № 114, суб'єкти владних
повноважень, якими є ГУ МВС України в
Донецькій області та Донецьке міське
управління ГУ МВС України в Донецькій
області здійснили звільнення позивача
на підставі та у спосіб, наданих йому,
зокрема, Законом України «Про міліцію»,
Положенням № 114, Дисциплінарним
статутом органів внутрішніх справ
України, затвердженим Законом України
від 22 лютого 2006 року.

Суд першої інстанції повно встановив
обставини справи, зробив висновки які
відповідають обставинам у справі, та
прийняв постанову з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 24, 94, 184, 195, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року по справі № 2а-24069/10/0570 - залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року по справі № 2а-24069/10/0570 -
залишити без змін.

Вступну та резолютивну частину ухвали
оголошено у судовому засіданні. Повний
текст ухвали виготовлений та
підписаний 23 квітня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Р.Ф.
Ханова

Судді:
А.В.
Гайдар

М.М.
Яковенко