Справа № 2а/0270/4043/12
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/10222/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Сороки М.О.

Чумаченко Т.А.

провівши попередній розгляд справи за
позовом Жмеринського міжрайонного
прокурора до Жмеринської міської ради,
третя особа - ОСОБА_2 про визнання
незаконним та скасування рішення за
касаційною скаргою представника
третьої особи - ОСОБА_3 на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року позивач звернувся в
суд із позовом до Жмеринської міської
ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання
незаконним та скасування рішення.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2012 року позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції третя особа
звернулася зі скаргою до суду
апеляційної інстанції щодо скасування
зазначеного вище рішення.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року апеляційну скаргу третьої особи
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
апеляційної інстанцій, представник
третьої особи звернувся із касаційною
скаргою до Вищого адміністративного
суду України, в якій просить скасувати
судові рішення, ухвалити нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 23 червня 2010 року
на 31-ій сесії Жмеринською міською радою
п'ятого скликання прийнято рішення №844
"Про внесення доповнень до рішення 27
сесії 5 скликання від 18.12.2009 року № 761
"Про затвердження програми
приватизації комунального майна м.
Жмеринка на 2010-2012 роки".

Відповідно до протоколу № 84 аукціону №
53 з відчуження майна комунальної
власності 29.10.2010 року ОСОБА_2 за
договором купівлі-продажу придбав у
територіальної громади м. Жмеринка
підвальне приміщення, яке знаходиться
по АДРЕСА_1.

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду від 16.02.2011 року договір
купівлі-продажу від 29.10.2010 року, згідно
якого територіальна громада продала, а
ОСОБА_2 придбав нежитлове приміщення
АДРЕСА_1, визнано дійсним.

На підставі статті 21 Закону України
"Про прокуратуру", Жмеринською
міжрайонною прокуратурою 18.10.2011р.
внесено протест на рішення Жмеринської
міської ради № 844 "Про внесення
доповнень до рішення 27 сесії 5
скликання від 18.12.2009 року 3 761 "Про
затвердження програми приватизації
комунального майна м. Жмеринка на 2010-2012
роки".

За результатами розгляду даного
протесту Жмеринською міською радою
прийнято рішення № 259 від 25.11.2011 року
"Про розгляд протесту Жмеринської
міжрайонної прокуратури № 73/4016 вих-11
від 18.10.2011 року на рішення 31 сесії
міської ради 5 скликання від 23.06.2011 року
№ 844".

Вказаним рішенням Жмеринська міська
рада задовольнила протест Жмеринської
міжрайонної прокуратури та скасувала
рішення 31 сесії міської ради 5
скликання від 23.06.2010 року № 844.

В подальшому, не погоджуючись із даним
рішенням, ОСОБА_2 звернувся до
Жмеринського міськрайонного суду з
метою визнання протиправним та
скасування рішення Жмеринської
міської ради № 259 від 25.11.2011 року.

Постановою Жмеринського
міськрайонного суду від 04.04.2012 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено
повністю та скасовано вищезазначене
рішення міської ради.

При цьому, при прийнятті рішення
Жмеринський міськрайонний суд виходив
виключно із того, що оскільки рішення №
259 Жмеринської міської ради є
ненормативним актом одноразового
застосування, відтак не може бути
скасовано органом місцевого
самоврядування.

Суд, у своєму рішенні, виходив з того, що
відповідачем не було надано суду
достатньо належних доказів, які б
свідчили про правомірність включення
до складу майна, що підлягало
приватизації підвального приміщення
по АДРЕСА_1, що в свою чергу свідчить про
правомірність прийнятого рішення 31
сесії 5 скликання Жмеринської міської
ради від 23.06.2010 № 844 "Про внесення
доповнень до рішення 27 сесії 5
скликання від 18 грудня 2009 року №761 "Про
затвердження програми приватизації
комунального майна м. Жмеринка на
2010-2012 роки".

Система та гарантії місцевого
самоврядування в Україні, засади
організації та діяльності, правового
статусу і відповідальності органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування визначені Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні".

Так, відповідно до п. 30 ст.26 Закону
України "Про місцеве самоврядування",
до виключної компетенції місцевих рад
належить прийняття рішень щодо
відчуження відповідно до закону
комунального майна; затвердження
місцевих програм приватизації, а також
переліку об'єктів комунальної
власності, які не підлягають
приватизації; визначення доцільності,
порядку та умов приватизації об'єктів
права комунальної власності.

Відповідно до п. 5 ст. 60 Закону України
"Про місцеве самоврядування", органи
місцевого самоврядування від імені та
в інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності.

Крім того, правові, економічні та
організаційні основи приватизації
державного майна визначені Законом
України "Про приватизацію державного
майна".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
приватизацію державного майна",
приватизація державного майна - платне
відчуження майна, що перебуває у
державній власності, у тому числі разом
із земельною ділянкою державної
власності, на якій розташований об'єкт,
що підлягає приватизації, на користь
фізичних та юридичних осіб, які можуть
бути покупцями відповідно до цього
Закону, з метою підвищення
соціально-економічної ефективності
виробництва та залучення коштів для
здійснення структурної перебудови
національної економіки.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
приватизацію державного майна"
відчуження майна, що є у комунальній
власності, регулюється положеннями
цього Закону, інших законів з питань
приватизації і здійснюється органами
місцевого самоврядування

Так, відповідно до рішення
Конституційного Суду України від 02.03.2004
№4-рп/2004 у справі про офіційне
тлумачення положень пункту 2 статті 10
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" та про
офіційне тлумачення положень статей 1,
10 цього Закону (справа про права
співвласників на допоміжні приміщення
багатоквартирних будинків)",
відповідно до якої допоміжні
приміщення (підвали, сараї, кладовки,
горища, колясочні і т. ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього. Власник (власники)
неприватизованих квартир
багатоквартирного будинку є
співвласником (співвласниками)
допоміжних приміщень нарівні з
власниками приватизованих квартир.

Судом також встановлено, що підвальні
приміщення за вказаною адресою
перебувають у власності жителів
будинку, що підтверджується
відповідними свідоцтвами про право
власності та технічними паспортами на
квартири жителів будинку АДРЕСА_1.

Таким чином, суд дійшов обгрунтваного
висновку, що оскаржуване рішення 31
сесії 5 скликання Жмеринської міської
ради від 23.06.2010 № 844 "Про внесення
доповнень до рішення 27 сесії 5
скликання від 18 грудня 2009 року №761 "Про
затвердження програми приватизації
комунального майна м. Жмеринка на
2010-2012 роки" суперечить вимогам закону,
а саме пункту 2 статті 10 Закону України
"Про приватизацію державного житлового
фонду", так як позбавляє
громадян-співвласників квартир
будинку по АДРЕСА_1, а отже і
співвласників допоміжного підвального
приміщення, можливості користуватись
допоміжним приміщенням будинку.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій відповідають обставинам
справи наданим доказам та нормам
процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновки суду
не спростовують.

Підстав для скасування судового
рішення з мотивів, викладених в
касаційні скарзі, не вбачається.

За правилами частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення-без змін.

Керуючись статтями 220-1, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу представника третьої
особи - ОСОБА_3 залишити без
задоволення, постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 15
листопада 2012 року та ухвалу
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді