Справа № 465/10393/13-а
Суддя: Козюренко Р. С.
Дата ухвалення: 2014-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

24.04.2014 року
Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді
Козюренка Р.С.

при секретарі -
Потюк В.М.

представника позивача -
ОСОБА_1

та представника відповідача -
Писарева О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Державної митної служби
України та Львівської митниці
Міндоходів про скасування постанов та
закриття справи про порушення митних
правил, суд -

встановив:

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із
позовом до відповідачів Державної
митної служби України та Львівської
митниці Міндоходів, в якому просить
скасувати постанову Державної митної
служби України про порушення митних
правил від 06.07.2010 року та постанову
Львівської митниці про порушення
митних правил від 26.05.2010 року і закрити
провадження у справі.

Позов мотивує тим, що постановами
Державної митної служби України від
06.07.2010 року та Львівської митниці від
26.05.2010 року у справі про порушення
митних правил №068-/20900/10 вказано, що
15.04.2010 року позивачем до митного
оформлення у ВМО №1 Львівської митниці
подано вантажну митну декларацію
№209000009/2010/008647 типу «ІМ 40Г», якою товар
фарба WE 24-9373/0 задекларована за кодом
товару згідно УКТЗЕД як «Фарби
антикорозійні для покриття металевої
поверхні акрилові дисперговані у
водному середовищі», проте за
результатами проведених Львівською
службою з експертного забезпечення
митних органів (ЛСзЕЗМО) лабораторних
досліджень, оформлених висновком
експерта від 22.04.2010 року № 14-158,
Львівською митницею було прийнято
рішення про визначення коду товару від
27.04.2010 року № КТ-209-3240-10, згідно якого
вказаний товар повинен
класифікуватися за кодом УКТЗЕД -
як «Фарби на основі синтетичних
акрилових полімерів, дисперговані в
органічних розчинниках», таким чином,
внаслідок невірного декларування
товарів позивачем спричинено недобори
платежів у сумі 1220,18 гривень. Так,
рішення про визначення коду товару від
22.04.2010р. № КТ-209-3240-10 не містить висновку
про наявність вини позивача у невірній
класифікації товару. Посилання в
спірній постанові ДМСУ на необхідність
використання технічної документації
мовою оригіналу чи правильного
перекладу, як на підставу вини,
спростовується тим, що технічна
документація виробника товару WE 24- 9373/0
мовою оригіналу з легалізованим
перекладом однозначно стверджувала, що
товар відноситься до водорозчинних
фарб. Крім того, позивачем звернуто
увагу на той факт, що справа про
порушення митних правил № 0680/20900/10
запроваджена 05.05.2010 року, однак
оскаржувана постанова винесена
Львівською митницею тільки 26.05.2010 року,
тобто в порушенням вимог ст. 389 Митного
кодексу України щодо розгляду такої
справи у п'ятнадцятиденний строк.
Відтак, вважає такі рішення
відповідачів неправомірними, а
притягнення до адміністративної
відповідальності - безпідставним, а
тому просить спірні постанови
скасувати та закрити провадження по
справі.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, додатково
пояснивши, що позивач митних правил не
порушував. Просить позов задовольнити,
скасувати постанови Державної митної
служби України від 06.07.2010 року та
Львівської митниці від 26.05.2010 року та
закрити провадження у справі.

Представник відповідачів у судовому
засіданні позов заперечив, пояснення
дав аналогічні викладеним у
запереченнях, додатково пояснивши, що
постанови Державної митної служби
України від 06.07.2010 року та Львівської
митниці від 26.05.2010 року про порушення
митних правил складено відповідно до
вимог КУпАП та МК України за допущене
позивачем правопорушення. Вважає позов
безпідставним, оскільки питання
визначення коду товару належить до
виключної компетенції митних органів,
а тому просить у позові відмовити.

Заслухавши думку представників
сторін, дослідивши матеріали справи у
їх сукупності, з'ясувавши дійсні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3 слід
відмовити з наступних підстав.

Справи про порушення митних правил,
передбачених ст.355 МК України,
розглядаються митними органами, що
передбачено ч.1ст.386 МК України.

У відповідності до вимог ст. 313 Митного
кодексу України, митні органи
класифікують товари, тобто відносять
товари до класифікаційних групувань,
зазначених в УКТЗЕД. Рішення митних
органів щодо класифікації товарів для
митних цілей є обов'язковими для
підприємств і громадян.

Судом встановлено, що Т.в.о. заступника
начальника Львівської митниці Дорошем
В.І. 26.05.2010 року винесено постанову в
справі про порушення митних правил
№0680/20900/10, якою позивача ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні порушення митних
правил, передбачених ст.355 МК України, а
саме за порушення декларування
товарів, чим спричинено недобори
платежів у розмірі 1220,18 гривень, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу розміром 8500,00 гривень.

Разом з тим, за результатами розгляду
скарги позивача ОСОБА_3, Держмитслужбою
України винесено постанову від 06.07.2010
року про залишення постанови
Львівської митниці від 26.05.2010 року
№0680/20900/10 без змін, а скаргу позивача -
без задоволення.

Ст.355 МК України передбачає
відповідальність за заявлення в митній
декларації неправдивих відомостей та
надання митному органу документів з
такими відомостями як підстави для
звільнення від сплати податків і
зборів або зменшення їх розміру або
несплата податків і зборів у строк,
встановлений законодавством, а також
інші протиправні дії, що спричинили
недобори податків і зборів, за
відсутності ознак злочину.

Оскаржуваними постановами
встановлено, що ОСОБА_3 заявив у митній
декларації неправдиві відомості, які
впливають на нарахування обов'язкових
платежів (неправомірне звільнення від
сплати податків і зборів або зменшення
їх розміру), а саме декларування
позивачем товару за кодом УКТ ЗЕД
, в той час коли його необхідно
було декларувати за кодом УКТ ЗЕД
, що спричинило недобори податків
в розмірі 1220,18 гривень.

Так, об'єктивною стороною порушення
митних правил, передбаченого ст.355 МК
України є, зокрема, заявлення
неправдивих відомостей декларування
предметів не своїм найменуванням та
кодам УКТЗЕД, тобто класифікація
товарів зовнішньоекономічної
діяльності з порушенням основних
правил інтерпретації встановлених
Митним тарифом України та затвердженим
Законом України «Про Митний тариф
України».

Відповідно до вимог ст. 46.1 Податкового
кодексу України митні декларації
прирівнюються до податкових
декларацій для цілей нарахування
та/або сплати податкових зобов'язань.
Аналогічні положення містив і Закон
України від 21.12.2000 року, №2181-III «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», а
згідно ч.2 ст.25 Закону України «Про
єдиний митний тариф» мито, не сплачене
у строки, на які було надано відстрочку
та розстрочку сплати, а так само не
сплачене в результаті інших дій, що
спричинили його недобір, стягується за
розпорядженням митних органів України
у безспірному порядку.

Крім того, правильність класифікації
товару відповідачем підтверджується
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011 року
за позовом Дочірнього підприємства
«Ланквітцер - Україна» до Львівської
митниці з участю третьої особи
Центральне митне управління
лабораторних досліджень та експертної
роботи, про визнання протиправним та
скасування рішення про визначення коду
товару.

Як вбачається із згаданої постанови
від 05.12.2011 року, суд прийшов до висновку,
що виявлення летких водонерозчинних
компонентів у фарбах, незалежно від їх
кількісного вмісту, не дозволяє
класифікувати їх в товарній позиції за
№3209, проти чого представник позивача у
судовому засіданні заперечував.

Так, ст. 72 КАС України передбачено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з п.3 «Практика розгляду
судами адміністративних справ щодо
спорів, пов'язаних зі справлянням
податків і зборів митними органами»
узагальнення Верховного суду України
від 01.01.10 року, якщо під час проходження
митного оформлення (контролю) відділ
номенклатури Митниці прийняв рішення,
в якому визначив інший код
імпортованого товару, ніж зазначений в
експортній митній декларації країни -
відправника, суди повинні виходити з
того, що ст. 313 Митного кодексу України
передбачено, що класифікацію товарів,
тобто віднесення їх до зазначених в
УКТЗЕД класифікаційних групувань,
покладено на митні органи.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП,
завданням провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Представником позивача в
судовому засіданні не представлено
суду жодних доказів на підтвердження
своїх тверджень, які б заперечували
правомірність оскаржуваних постанов в
справі про порушення митних правил.

Разом з тим, в силу змісту ст. 251 КУпАП,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення, а
відтак не є актом індивідуальної дії
(рішенням).

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова
особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Між тим, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.34
КУпАП відвернення винним шкідливих
наслідків правопорушення, добровільне
відшкодування збитків або усунення
заподіяної шкоди є обставиною, яка
пом'якшує відповідальність за
адміністративне правопорушення, а не
звільняє від неї.

Крім того, відповідно до ст.88, ч.3 ст.320,
ч.4 ст.404 МК України сплата мита, а також
інших податків та зборів, визначених
законодавством України, є обов'язком
особи та не спростовує факту вчинення
правопорушення під час декларування
товару в даному випадку за ВМД від
15.04.2010 року №209000009/2010/008647.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

У відповідності до вимог ст.389 МК
України справа про порушення митних
правил розглядається у
п'ятнадцятиденний строк з дня
отримання матеріалів, однак в силу
вимог ст. 328 МК України, адміністративні
стягнення можуть бути накладені не
пізніш як через два місяці з дня
вчинення правопорушення, а при
триваючому правопорушенні - два місяці
з дня його виявлення. Як вбачається із
матеріалів позову, адміністративне
стягнення на позивача у вигляді штрафу
накладено в межах встановленого
законодавством України строку, а
відтак покликання на порушення строків
є безпідставними.

З огляду на викладене, Львівською
митницею своєчасно, всебічно, повно,
обєктивно зясовано обставини даної
справи та правомірно притягнуто ОСОБА_3
до адміністративної відповідальності
за порушення митних правил, а тому, суд
приходить до висновку, про відсутність
підстав для скасування оскаржуваних
постанов та безпідставність заявлених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 159, 160-163, 167
КАС України, суд, -

постановив:

у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_3 до Державної митної
служби України та Львівської митниці
Міндоходів про скасування постанов та
закриття справи про порушення митних
правил - відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя:

Козюренко Р.С.