Справа № 9104/179824/12
Суддя: Савицька Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року м. Львів №
9104/179824/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Савицької Н.В.

суддів:
Костіва М.В., Шавеля Р.М.

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Болехівської міської ради
Івано-Франківської області на
постанову Болехівського міського суду
Івано-Франківської області від 02.11.2012
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Болехівської міської ради
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

27.04.2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся в
суд із позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Болехівської міської ради
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання нарахувати та виплатити
державну допомогу при народженні
третьої дитини.

Постановою Болехівського міського
суду Івано-Франківської області від
02.11.2012 року позов задоволено. Суд визнав
протиправними дії та зобов'язав
відповідача нарахувати та виплатити
позивачу державну допомогу при
народжені дитини ОСОБА_2 у сумі кратній
120 розмірам прожиткового мінімуму, у
порядку визначеному ст.12 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Не погодившись із даною постановою,
апелянт Управління праці та
соціального захисту населення
Болехівської міської ради
Івано-Франківської області подав
апеляційну скаргу, покликаючись на те,
що постанова суду першої інстанції
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, апеляційної
інстанції постанову Болехівського
міського суду Івано-Франківської
області від 02.11.2012 року скасувати, та
прийняти нову якою відмовити в
задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання на виклик суду не
з'явились хоча, належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності відповідно до
ч.4 ст.196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи скарги, законність
і обґрунтованість постанови суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення виходячи з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржувану постанову,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач протиправно відмовив у
виплаті державної допомоги при
народженні тертої дитини.

Проте, колегія суддів вважає такі
висновки суду першої інстанції
помилковими, виходячи з наступних
підстав.

Призначення і виплата такої допомоги
здійснюється управліннями праці та
соціального захисту населення
районних, районних у містах Києві та
Севастополі держадміністрацій,
структурними підрозділами з питань
праці та соціального захисту населення
виконавчих органів міських, районних у
містах рад за місцем реєстрації або
місцем проживання одного з батьків
дитини, усиновителя, опікуна.

Одним із видів державної допомоги
сім'ям з дітьми є допомога при
народженні дитини, передбачена п.2 ч.1
ст.3 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Згідно ст.ст. 10, 11 вказаного Закону,
допомога при народженні дитини за цим
Законом надається одному з батьків
дитини (опікуну). Допомога батькам при
народженні дитини призначається на
підставі свідоцтва про народження
дитини. У разі народження (усиновлення,
встановлення опіки) двох і більше дітей
допомога надається на кожну дитину.

Статтею 12 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» визначені
розміри допомоги при народженні
дитини. Допомога при народженні дитини
надається у сумі, кратній 30 розмірам
прожиткового мінімуму, - на першу
дитину; кратній 60 розмірам
прожиткового мінімуму, - на другу
дитину; кратній 120 розмірам
прожиткового мінімуму, - на третю і
кожну наступну дитину. Виплата
допомоги здійснюється одноразово у
десятикратному розмірі прожиткового
мінімуму при народженні дитини, решта
суми допомоги на першу дитину
виплачується протягом наступних 24
місяців, на другу дитину - 48 місяців, на
третю і кожну наступну дитину - 72
місяців рівними частинами у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач є матір'ю трьох дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Долинського районного суду
Івано-Франківської області від 13.09.2010
року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6
розірвано. Неповнолітніх дітей: дочку
ОСОБА_3 та дочку ОСОБА_4 передано на
виховання батька.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до абзацу 5 п.13 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 р. N 1751 розмір та строк
виплати допомоги, яка призначається
одному з батьків дитини, визначається з
урахуванням кількості живонароджених
та усиновлених дітей (враховуючи
померлих), які до народження дитини
перебували на утриманні особи, якій
призначається допомога, її чоловіка
(дружини), крім дітей, від виховання
яких зазначена особа (її чоловік,
дружина) відмовилась, а також дітей,
які передані на виховання іншій особі,
та повнолітньої дочки (повнолітнього
сина) чоловіка, які не були усиновлені
дружиною. У разі народження двійні або
більшої кількості дітей кожна дитина з
їх числа вважається наступною.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що відсутні підстави для
задоволення позову оскільки,
неповнолітні ОСОБА_1 та ОСОБА_6 передані
на виховання батька і тому відповідач
правомірно призначив позивачу
допомогу при народженні дитини ОСОБА_2
як на першу дитину.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце,
зокрема, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи тому, колегія суддів приходить
до висновку, що постанову слід
скасувати та прийняти нову якою
відмовити в позові.

Керуючись ст.160, ст.195, ст. 198, ст.202, ст. 207,
ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Болехівської міської ради
Івано-Франківської області
задовольнити.

Постанову Болехівського міського суду
Івано-Франківської області від 02.11.2012
року у справі за № 902/390/12 - скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Болехівської
міської ради Івано-Франківської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання до вчинення дій -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Н.В. Савицька

Судді:
М.В. Костів

Р.М. Шавель