Справа № 820/2930/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р.Справа № 820/2930/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014р.
по справі № 820/2930/14

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області

про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області, в
якому просив суд визнати протиправним
та скасувати рішення від 18.11.2013 року
Головного Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області з розгляду питань, пов'язаних
із встановленням статусів учасника
бойових дій та учасника війни,
оформлене протоколом № 151 від 18.11.2013
року, про відмову у визнанні ОСОБА_2
учасником бойових дій; зобов'язати
комісію Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області з розгляду
питань, пов'язаних із встановленням
статусів учасника бойових дій та
учасника війни прийняти рішення про
визнання ОСОБА_2 учасником бойових дій
та видати ОСОБА_2 посвідчення
встановленого зразка.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014 року
у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач, зокрема, посилається на
порушення та невірне застосування
судом першої інстанції приписів ст. 5, п.
2 ст. 6 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту", постанови
Кабінету Міністрів України від 08.02.1994
року № 63 "Про організаційні заходи щодо
застосування Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", що призвело до
неправильного вирішення справи, а
також на доводи та обставини викладені
в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши, в
межах апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що 18.11.2013 року комісією ГУМВС
України в Харківській області з
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусів учасника
бойових дій та учасника війни було
відмовлено ОСОБА_2, колишньому
працівнику ОВС України в проханні
встановлення статусу учасника бойових
дій, про що його було повідомлено.

Позивач не погодився із такими діями
відповідача та оскаржив їх в судовому
порядку.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що 06.12.1988 року Національною
академією внутрішніх справ МВС України
було видано наказ № 161 "Про відрядження
зведеного загону школи для виконання
спеціального завдання", відповідно до
якого позивача було направлено до м.
Єреван з 17.12.1988 року по 04.03.1989 року для
безпосередньої участі у виконанні
спеціального завдання.

01.11.2013 року Національною академією
внутрішніх справ Міністерства
внутрішніх справ України на ім'я
позивача видано довідку № 46/107-1146, в
якій зазначено, що ОСОБА_2 під час
навчання в Київській вищій школі МВС
СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського був
відряджений у складі 3 взводу 1 роти 3
батальйону зведеного загону КВШ до м.
Єреван для безпосередньої участі у
виконанні спеціального завдання з
17.12.1988 року по 04.03.1989 року. ( а.с. 12)

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до Комісії з питань розгляду
матеріалів про встановлення учасників
бойових дій при ГУ МВС України в
Харківській області для встановлення
йому статусу учасника бойових дій.

За результатом розгляду матеріалів
ОСОБА_2, 18.11.2013 року комісією ГУМВС
України в Харківській області з
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусів учасника
бойових дій та учасника війни
відмовлено ОСОБА_2, колишньому
працівнику ОВС України у задоволенні
заяви щодо встановлення статусу
учасника бойових дій, про що його було
повідомлено.

Не погодившись з рішенням відповідача,
позивач звернувся до суду з даним
позовом про його скасування.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції, з яким погоджується колегія
суддів, виходив з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України .

Закон України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
визначає правовий статус ветеранів
війни, забезпечує створення належних
умов для їх життєзабезпечення, сприяє
формуванню в суспільстві шанобливого
ставлення до них.

Відповідно до ст. 5 Закону України від 22
жовтня 1993 року № 3551-XII "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", учасниками
бойових дій є особи, які брали участь у
виконанні бойових завдань по захисту
Батьківщини у складі військових
підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх
видів і родів військ Збройних Сил
діючої армії (флоту), у партизанських
загонах і підпіллі та інших
формуваннях як у воєнний, так і у мирний
час. Перелік підрозділів, що входили до
складу діючої армії, та інших формувань
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно пункту 2 статті 6 цього Закону
України учасниками бойових дій
визнаються, зокрема, учасники бойових
дій на території інших країн -
військовослужбовці Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки, особи рядового,
начальницького складу і
військовослужбовці Міністерства
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР
(включаючи військових та технічних
спеціалістів і радників), працівники
відповідних категорій, які за рішенням
Уряду колишнього Союзу РСР проходили
службу, працювали чи перебували у
відрядженні в державах, де в цей період
велися бойові дії, і брали участь у
бойових діях чи забезпеченні бойової
діяльності військ (флотів). Перелік
держав, зазначених у цьому пункті,
періоди бойових дій у них та категорії
працівників визначаються Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1994 року № 63 "Про організаційні
заходи щодо застосування Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" (далі -
Постанова) затверджено перелік держав,
яким надавалася допомога за участю
військовослужбовців Радянської Армії,
Військово-Морського Флоту, Комітету
державної безпеки та осіб рядового,
начальницького складу і
військовослужбовців Міністерства
внутрішніх справ, військовослужбовців
Збройних Сил, Служби безпеки, Служби
зовнішньої розвідки, інших військових
формувань, осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ колишнього Союзу РСР,
і періодів бойових дій на їх території.
Вірменська РСР у зазначеному переліку
відсутня.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог, оскільки територія та
періоди бойових дій, на які посилається
позивач до вказаного Переліку не
віднесені.

Також, обґрунтованим є висновок суду
першої інстанції щодо неможливості
застосування до позивача пункту
Переліку "інші країни - після 1979",
оскільки відповідно до пункту 6
Приміток постанови Кабінету Міністрів
України від 08 лютого 1994 року № 6
Генеральним штабом Збройних Сил
колишнього Союзу РСР і після 1979 року
направлялись військові фахівці в
країни, на території яких велися бойові
дії, але Генеральний штаб Збройних Сил
України не володіє такою інформацією.
Військовим фахівцям у таких випадках
пільги надавались на підставі довідок
10-го Головного управління Генерального
штабу Збройних Сил СРСР про їх особисту
участь у бойових діях.

Таких юридичних фактів, з якими в
даному випадку чинним законодавством
пов'язується право на визнання
позивача учасником бойових дій, судом
не встановлено.

Як встановлено судом, позивач довідки
10-го Головного управління Генерального
штабу Збройних Сил СРСР про його
особисту участь у бойових діях
Вірменської РСР Комісії не надав, а
тому підстав для задоволення його
заяви про отримання статусу учасника
бойових дій у відповідача не було.

Аналогічна правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
18 травня 2010 року № 21-74во10, від 3 жовтня
2011 року № 21-162а11, від 16 жовтня 2012 року №
21-337а12 та від 26 листопада 2013 року №
21-384а13.

Згідно зі ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи викладене, висновок суду
першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
ОСОБА_2 та визнання його учасником
бойових дій ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Переглянувши рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги позивача колегією
суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014р. по
справі № 820/2930/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С. Повний текст ухвали
виготовлений 22.04.2014 р.