Справа № 803/653/13-а
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 р.

Справа № 876/7225/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова
О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького
В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Малетич М.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Гудько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 22
квітня 2013 року у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Ягодинської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
рішення, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом
до Ягодинської митниці, яким просила
визнати протиправними та скасування
рішення відповідача про визначення
митної вартості товару від 17.12.2012 року
№ 205070000/2012/000882/1 та картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України від 17.12.2012 року №
205070000/2012/00878, а також стягнути з
Державного бюджету України на її
користь надмірно сплачені митні
платежі в сумі 40200,32 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2013
року у задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постанова мотивована тим, що у
Ягодинської митниці виник
обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої ФОП ОСОБА_3
митної вартості товару, яка була нижчою
від наявної цінової інформації за
даними Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України та документів,
наданих самим декларантом. За
вказаними обставинами, на думку суду, у
митниці були обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
щодо підтвердження заявленої митної
вартості товару. При витребуванні
додаткових документів митниця діяла
відповідно до Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження та норм митного
законодавства. При цьому, відповідач
надавав позивачу можливість
підтвердження заявленої митної
вартості чи корегування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, однак позивач витребуваних
документів в повному обсязі не надав та
не обґрунтував підстав неможливості їх
надання. Інших способів, ніж
витребування додаткових документів,
надання часу для підтвердження
заявленої митної вартості товару, у
митного органу щодо узгодження митної
вартості товару із декларантом
законодавчими нормами не передбачено.
Тому у зв'язку з відмовою позивача від
надання додаткових документів у
митниці не було можливості застосувати
митну вартість, визначену позивачем, що
дало митниці підстави для визначення
митної вартості товарів за шостим
(резервним) методом оцінки, а також
митниця послідовно довела
неможливість застосування інших
методів. Тому суд дійшов висновку, що,
приймаючи рішення про коригування
митної вартості, Ягодинська митниця
діяла в межах повноважень та на
підставі вимог чинного законодавства,
в зв'язку з чим підстав для скасування
оскаржуваних рішень митниці та для
повернення сплачених позивачем при
митному оформленні товарів сум немає.
При цьому суд відхилив твердження
позивача про наявність підстав для
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, а саме помилкове
зазначення інспектором в ній статей
Митного кодексу України та Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, які втратили чинність в
зв'язку з прийняттям 13.03.2012 року нового
Митного кодексу України, оскільки суті
та змісту даної картки відмови вони не
змінюють і в ній вірно вказані причини
відмови - невідповідність заповнення
граф вантажної митної декларації
позивачем, необхідність подання
відомостей для підтвердження
заявленої митної вартості та належно
зроблено посилання на статтю діючого
на той час Митного кодексу України про
зазначення порядку оскарження
прийнятої митницею відмови.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржила позивач, вважає її
незаконною та необґрунтованою,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи. А також суд вважав
встановленими обставини, які не були
доведені. Просить постанову скасувати
і прийняти нову, якою позов
задовольнити повністю.

На обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що для митного
оформлення товару - яблук свіжих, які
вона імпортувала згідно з контрактом,
укладеним з фірмою «Elefant Owoce Agnieszka Strach»
(Польща), нею були подані всі необхідні
документи, а також необхідні пояснення.
У вантажній митній декларації було
вказано митну вартість, визначену за
ціною контракту, у розмірі 72944,12 грн., що
складає 9 126 доларів США. Різниця між
митною вартістю, визначеною митницею
та декларантом за першим методом
складає 1,24 долара США за 1 кг. на
загальну суму 25147,20 доларів США на
користь митниці. З метою запобігання
псування товару та нарахування
штрафних санкцій за можливий простій
автомобіля, який перевозив товар, вона
через представника подала для митного
оформлення товару нову вантажну митну
декларацію, вказавши у ній митну
вартість, визначену посадовими особами
Ягодинської митниці та сплатила всі
передбачені платежі, після чого товар
був випущений в обіг. На думку позивача,
у відповідача не було правових підстав
витребовувати у неї додаткові
документи, оскільки всі необхідні для
митного оформлення товару документи
вона надала. Відповідач безпідставно
застосував шостий (резервний) метод
визначення митної вартості товару,
оскільки для митного оформлення товару
вона надала достатньо документів для
підтвердження митної вартості за
першим методом - за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), а прийняте рішення про
визначення митної вартості товару та
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги та
заперечення на неї, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що у задоволенні
апеляційної скарги слід відмовити з
наступних підстав.

Як встановив суд, 07.02.2012 року ФОП ОСОБА_3
(покупець) та фірма «Elefant Owoce Agnieszka Strach»
Польща (продавець) уклали контракт №
13/2012/РL, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується продати, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар - яблука свіжі, згідно з
інвойсами.

17.12.2012 року ФОП ОСОБА_3 через
представника-декларанта подала для
митного оформлення зазначений товар в
картонних коробках, врожаю 2012 року,
сорт II, клас якості II вагою нетто 20280 кг,
за ціною 0,45 доларів США/кг на загальну
суму 9126 доларів США, що надійшли згідно
з контрактом та фактурою (інвойсом).

Для митного оформлення товару
декларант подав контракт від 07.02.2012
року № 13/2012/PL з додатком № 1 від 26.03.2012
року, фактура(інвойс) від 14.12.2012 року №
5/12/2012, вантажну митну декларацію (ВМД)
від 17.12.2012 року № 205070000/2012/071346, попередню
митну декларацію від 14.12.2012 року №
205070000/2012/070726, міжнародну
товарно-транспортну накладну CMR від
15.12.2012 року № 0343294, декларацію митної
вартості від 17.12.2012 року № 205070000/2012/071346,
сертифікат походження товару від 14.12.2012
року № PL/MF/AF 0002773, сертифікат
відповідності європейським нормам від
14.12.2012 року № КО 01211, фітосанітарне
свідоцтво від 14.12.2012 року № 0359444, копію
ВМД країни відправлення від 15.12.2012 року
№ 12PL302020Е0077002, прайс-лист від 15.12.2012 року
№ 821, інформацію про вартість
ідентичного товару в Польщі від 15.12.2012
року, калькуляцію виробника яблук
урожаю 2012 року від 15.12.2012 року № 820, лист
про нестрахування товару від 17.12.2012
року № 368, пояснення до калькуляції
виробника товару від 15.12.2012 року № 822,
лист про надання оригіналів документів
та відомостей від 17.12.2012 року № 369 та
інші документи вказані в графі 44 ВМД.

В графах 12 та 45 ВМД № 205070000/2012/071346
декларант вказав митну вартість товару
у розмірі 9126 доларів США за основним
(першим) методом - ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), передбаченим ст. 58 Митного
кодексу України.

17.12.2012 року Ягодинська митниця
відмовила у митному оформленні товару
та видала картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
205070000/2012/00878, а також винесла рішення про
визначення митної вартості товару №
205070000/2012/000882/1, яким визначила митну
вартість партії товару у розмірі 34273,20
доларів США, тобто за ціною 1,69 долара
США за 1 кг.

Різниця між митною вартістю,
визначеною митним органом та
декларантом за першим методом склала
1,24 долара США за 1 кг, на загальну суму
25147,20 доларів США.

18.12.2012 року ФОП ОСОБА_3 через декларанта
подала нову вантажно-митну декларацію
№ 205070000/2012/071517, в якій у графах 12 та 45
вказала митну вартість, визначену
митним органом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність рішення Ягодинської
митниці про визначення митної вартості
товару, ввезеного позивачем, з таких
підстав.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 1 ст. 54 цього Кодексу
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
в частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Згідно з пп. пп. 1, 2 п. 5 ст. 54 Кодексу
митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи, встановлені
статтею 53 цього Кодексу, додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визначення заявленої митної вартості.

Під час здійснення перевірки
документів, поданих декларантом до
митного оформлення, працівник
Ягодинської митниці, що здійснював
митне оформлення товару, встановив, що
в прайс-листі від 15.12.2012 року № 821 та
калькуляції яблук від 15.12.2012 року № 820
зазначено вартість двох сортів яблук.
Зокрема, собівартість яблук свіжих І
сорту становить 0,65 доларів США/кг,
яблук свіжих II сорту 0,45 доларів США/кг.

Відповідно до розділу II сума
зазначеного вище контракту становить
1000000 доларів США, а в п. 2.1 контракту
зазначено кількість товару - 1000 тонн.

Враховуючи кількість товару та його
загальну вартість, ціна яблук повинна
становити приблизно 1 дол. США/кг.

Також у контракті були відсутні
відомості щодо сорту яблук, які є
предметом контракту.

Як вбачається з калькуляції
собівартості виробництва товару від
15.12.2012 року № 820, загальна сума затрат на
вирощення та зберігання 1200 тон яблук
склала 998460 дол. США.

За таких обставин середня вартість
однієї тони яблук повинна становити
832,05 доларів США, що не відповідає
розрахунку яблук І і II сортів за тону,
вказаного в калькуляції собівартості
виробництва та листі від відправника.

В листі від 15.12.2012 року фірми «Gospodarstwo
Sadownicze Dsniel Strach», яке вирощує яблука
різних сортів (Джонагоред, Джонагольд,
Лиголь, Глостер, Чемпіон, Єліза,
Айдаред), не зазначено пояснень щодо
формування вартості яблук цих сортів.

За таких обставин, як правильно
зазначив суд першої інстанції, на
підставі перевірки відомостей,
зазначених у контракті та фактурі
(інвойсі), прайс-листа та калькуляції
яблук, відповідно до яких вартість
яблук залежить в тому числі від їх
сорту, Ягодинська митниця правомірно
та обґрунтовано дійшла висновку про
необхідність витребування у позивача
додаткових документів для
встановлення факту подання для митного
оформлення саме яблук свіжих II сорту,
що має важливе значення для
правильного визначення митної
вартості імпортованого товару.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного
кодексу України митний орган з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визначення заявленої митної вартості.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 53 цього Кодексу у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до наведених норм працівник
Ягодинської митниці, який здійснював
митне оформлення зазначеного товару, у
графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості (ДМВ-1) від
17.12.2012 року зробив запис про
необхідність подання відомостей про
помологічний сорт яблук та пояснення
вартості та найменування товарів в
листі від 15.12.2012 року № 822.

Однак на запит митниці ФОП ОСОБА_3 не
надала належних документів, в зв'язку з
чим відповідач зробив правильний та
обґрунтований висновок про
неможливість застосування основного
методу визначення митної вартості за
ціною контракту.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
митниця має право вимагати, а суб'єкт
господарювання зобов'язаний надати
лише належні документи для перевірки
та підтвердження правильності
зазначеної митної вартості товару.
Надання неналежних чи не всіх
документів не може вважатися
виконанням вимог Митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

Таку ж правову позицію зазначив
Верховний Суд України в ухвалі від 10
квітня 2012 року у справі № 21-52а12 за
позовом ВАТ «Грета» до Східної митниці
Державної митної служби України (далі -
Митниця), Головного управління
Державного казначейства України в
Донецькій області про визнання
протиправними та скасування рішень.

А відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

ФОП ОСОБА_3 подала до Ягодинської
митниці лист від 19.02.2013 року № 46, згідно
з яким надала документи для
підтвердження заявленої вартості
товару, оформленої за ВМД від 18.12.2012
року № 205070000/2012/071517.

Зокрема, позивач надала лист фірми «Owoce
Agnieszka Strach» від 18.02.2013 року № 35, в якому
зазначено, що фірма вирощує яблука
різних сортів, проте пояснень щодо
формування вартості яблук різних
сортів (згідно калькуляції
собівартості виробництва) не надала.

Відповідно до калькуляції
собівартості виробництва товару від
15.12.2012 року № 820 загальна сума затрат на
вирощення та зберігання 1200 тонн яблук
склала 998460 доларів США. Тому середня
вартість однієї тони яблук повинна
становити 832,05 доларів США, що не
відповідає розрахунку яблук І і ІІ
сортів за тону, вказаного в калькуляції
собівартості виробництва та листі
відправника.

Як вбачається з листа Ягодинської
митниці від 04.03.2013 року № 1/1.2-6/1496,
позивача було проінформовано, що
митницею були розглянуті документи,
надані для підтвердження заявленої
вартості товару, однак в них жодних
пояснень щодо формування вартості
яблук різних сортів згідно з
калькуляцією собівартості виробництва
не надано.

В даному випадку , на думку колегії
суддів, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що надання
неналежних документів або часткове
надання витребуваних документів не
може вважатися виконанням вимог
митниці щодо підтвердження митної
вартості товарів.

Тому, як правильно зазначив суд, у
Ягодинської митниці виник
обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої позивачем
митної вартості товару, яка була нижчою
від наявної цінової інформації за
даними Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Державної
митної служби України та документів,
наданих самим декларантом, в зв'язку з
чим відповідач мав обґрунтовані
підстави для витребування додаткових
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товару.

При цьому, відповідач надавав позивачу
можливість підтвердження заявленої
митної вартості чи корегування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, однак позивач не надала в
повному обсязі таких документів, а
також не надала обґрунтувань та
пояснень щодо неможливості надання
додаткових документів.

У зв'язку з ненаданням позивачем на
запит митного органу додаткових
документів у митниці не було
можливості застосувати митну вартість,
визначену позивачем, а також
застосування інших методів визначення
митної вартості (другого-п'ятого), тому
у відповідача були законні підстави
для визначення митної вартості товарів
за шостим (резервним) методом оцінки.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що приймаючи рішення
про коригування митної вартості
Ягодинська митниця діяла в межах
повноважень та на підставі вимог
чинного законодавства, підстав для
скасування оскаржуваних рішень
митниці та для повернення сплачених
позивачем при митному оформленні
товарів сум не вбачається.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Митного кодексу
України кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Як правильно встановив суд першої
інстанції, враховуючи невідповідність
відомостей у поданих підприємцем
документах, заявлена декларантом митна
вартість митним органом не могла бути
прийнята.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 даного Кодексу
за результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 55 Кодексу рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України з поміщенням у
митний режим імпорту приймається
митним органом в письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених п. 6 ст. 54 цього Кодексу ,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до розділу ІІ наказу
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 року № 598 «Про затвердження форми
рішення про коригування митної
вартості товарів, Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів та Переліку
додаткових складових до ціни договору»
посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України у рішенні допускається при
визначенні митної вартості відповідно
до положень ст. ст. 59, 60 та 64 Митного
кодексу України.

При здійсненні митного оформлення
вантажу за митною декларацією №
205070000/2012/071346 Ягодинська митниця
встановила, що відповідно до цінової
інформації ЄАІС Державної митної
служби України митна вартість товару
«яблука свіжі» (ввезення з 01.12.2012 року
до 31.03.2013 року) становила 1,69 дол./кг.

Відповідно до п. 5 ст. 55 Митного кодексу
України між декларантом та митним
органом були проведені консультації з
метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 цього Кодексу
митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами
вартостях.

Результати даної процедури та
неприйнятність застосування методів
визначення митної вартості товарів, що
передують резервному відображені в
графі 33 «Обставини прийняття Рішення
та джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості» Рішення
про коригування митної вартості
товарів від 17.12.2012 року № 205070000/2012/000882/1.

Крім цього, в графі 33 рішення здійснено
посилання на джерела, що
використовувались Ягодинською
митницею під час прийняття цього
Рішення.

Враховуючи наведені вище обставини та
положення правових норм, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
відповідач правомірно та обґрунтовано
відмовив у митному оформленні
зазначеного вище товару позивача та
прийняв картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення.

Також колегія суддів враховує, що
відповідно до пп. 2 п. 3 ст. 52 Митного
кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, у разі згоди з
рішенням митного органу про
коригування митної вартості товару
здійснюють сплату митних платежів
згідно з митною вартістю, визначеною
митним органом, а у разі незгоди з
рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів мають право письмово
звертатися до митного органу з
проханням випустити товар, що
декларується у вільний обіг за умови
сплати митних платежів згідно з
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
X цього Кодексу.

Як встановив суд, 18.12.2012 року ФОП ОСОБА_3
через представника подала нову митну
декларацію, за якою товар був випущений
у вільний обіг у зв`язку зі сплатою
митних платежів згідно з митною
вартістю цих товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, щодо забезпечення сплати
різниці між сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
митним органом, шляхом надання
гарантій відповідно до розділу X
Митного кодексу України. Строк дії
гарантійних зобов'язань не може
перевищувати 90 днів з дня випуску
товарів.

Згідно з ч. 8 ст. 55 Митного кодексу
протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються. Частиною 9 статті 55
передбачено, що у разі надання
декларантом або уповноваженою ним
особою додаткових документів митний
орган розглядає подані додаткові
документи і протягом 5 робочих днів з
дати їх подання виносить письмове
рішення щодо визнання заявленої митної
вартості та скасовує рішення про
коригування заявленої митної вартості
або надає обґрунтовану відмову у
визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та строки, визначені цим
Кодексом.

Також, на думку колегії суддів, суд
першої інстанції правильно відхилив
доводи позивача про помилкове
зазначення інспектором в картці
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України від 17.12.2012 року статей
Митного кодексу України та постанови
Кабінету Міністрів України від 20.12.2006
року № 1766 «Про затвердження Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження», які втратили чинність,
оскільки вони не змінюють суті та
змісту даної картки і в ній вірно
вказані причини відмови.

Формальні недоліки оформлення картки
відмови не є достатньою чи обов'язковою
підставою для визнання її
протиправною, якщо декларант не доведе,
що вона була винесена з порушенням
вимог законодавства.

Крім того, в оскаржуваній картці
відмови належно зроблено посилання на
статтю чинного на той час Митного
кодексу України про зазначення порядку
оскарження прийнятої митницею відмови.

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2013
року у справі № 803/653/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Ягодинської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
рішення, стягнення коштів - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

В.В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 07.04.2014
року