Справа № 872/3015/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2014 рокусправа № 2а/0470/13866/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - В’юнченко О.А. дов
від 29.07.2013

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2012 року

у справі № 2а/0470/13866/12

за позовом Нікопольської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніка Форм-Н»

про накладення арешту на кошти та інші
цінності платника податків, що
знаходяться у банках, на суму
податкового боргу по платежам до
бюджету в розмірі 680,00 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Нікопольська об'єднана державна
податкова інспекція Дніпропетровської
області Державної податкової служби
звернулась до суду з позовом, в якому
просила накласти арешт на кошти та інші
цінності товариства з обмеженою
відповідальністю «Ніка Форм-Н», що
знаходяться в банках, на суму
податкового боргу по платежам до
бюджету в розмірі 680,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ
«Ніка Форм-Н» має заборгованість з
податку на прибуток приватних
підприємств у розмірі 680 грн., яка
виникла внаслідок несплати узгоджених
податкових зобов'язань. Накладення
арешту на кошти та інші цінності
платника податків, що знаходяться у
банках, передбачено Податковим
кодексом України як захід стягнення
податкового борі), який є доцільним у
зв'язку з відсутністю у відповідача
іншого майна, на яке може бути звернуто
стягнення.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
12.12.2012 р. у справі № 2а/0470/13866/12 у
задоволенні вищевказаного
адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що
позивачем не надано докази прийняття
позивачем рішення про застосування
адміністративного арешту майна
платника податку в день подачі позову
до суду, а отже порушений порядок
накладення арешту. Разом з тим,
наявність у відповідача податкового
боргу не є безумовною підставою для
застосування адміністративного арешту
коштів на рахунку.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
адміністративний позов задовольнити
повністю. В якості доводів апеляційної
скарги позивач наводить обставини,
викладені в адміністративному позові.
Позивач зазначає, що суд першої
інстанції не надав вірної оцінки
обставинам справи, не дослідив того
факту, що у Товариства відсутні джерела
погашення податкового боргу, тому це
дає право податкового органу
звернутись з вимогою про накладення
арешту на кошти боржника до суду
відповідно до п.п.20.1.17 п.20.1 ст.20 ПК
України.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
судового засідання відповідач
повідомлений судом належним чином.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Ніка Форм-Н» та перебуває на
податковому обліку в Нікопольській
ОПІ, як платник податків (а. с.10).

Нікопольською ОДПІ проведено
документальну невиїзну перевірку
своєчасності подання податкової
звітності з податку на прибуток ТОВ
«Ніка Форм-Н», за результатами якої
складений акт №390/151.35663086 від 10.02.2012 (а.
с.13).

Перевіркою встановлено порушення
п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетом та
державними цільовими фондами», п.16.4
ст.16 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», яке полягає у
тому, що товариством не подано до
податкової інспекції декларації з
податку на прибуток підприємств за: І
квартал 2010 року (граничний термін
подання 10.05.2010 р.), І півріччя 2010 року
(граничний термін подання 09.08.2010 р.), ІІІ
квартал 2010 року (граничний термін
подання 09.11.2010 р.), 2010 рік (граничний
термін подання 09.02.2011 р.).

Акт перевірки направлений відповідачу
поштою, але не вручений через
відсутність ТОВ «НІКА ФОРМ-Н» за
місцезнаходженням, про що складено
відповідний акт № 27/151 (а. с.12).

19.05.2011 на підставі акту перевірки
Нікопольською ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
товариству визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 680 грн., які є штрафними
(фінансовими санкціями) - а. с.14, 7.

Вказане податкове
повідомлення-рішення також позивачем
направлено на адресу відповідача
поштою, однак, конверт з відміткою про
неможливість вручення поштового
відправлення повернувся на адресу
позивача (а. с.14).

Нікопольською ОДПІ на підставі ст.59 ПК
України сформовано та направлено на
адресу відповідача податкову вимогу №
364 від 06.07.2011 на суму 680 грн. (а. с.15).

Конверт з відміткою про неможливість
вручення поштового відправлення, яким
зазначена податкова вимога
направлялась відповідачу поштою,
повернувся на адресу податкового
органу (а. с.15).

Доказів сплати відповідачем 680 грн.
штрафних санкцій у строки, встановлені
чинним податковим законодавством,
матеріали справи не містять.

З метою виявлення та подальшої
реалізації рухомого та нерухомого
майна боржника податковим органом
направлено запити та отримано
відповіді: лист КП "Нікопольське
міжміське бюро технічної
інвентаризації" від 19.09.2012 р. № 7175; лист
Нікопольського ВРЕР УМВС України у
Дніпропетровській області від 09.10.2012 р.
№14/2357; лист Державної інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області від 09.10.2012 р.
№ 1837/05/1, з яких вбачається, що
зареєстроване майно у товариства
відсутнє (а. с.16-18).

Виходячи з наявності станом на 01.11.2012 у
товариства податкового боргу на
загальну суму 680 грн., та зважаючи на
відсутність у ТОВ «Ніка Форм-Н» майна,
яке може бути передано у податкову
заставу, податковий орган дійшов
висновку про наявність підстав для
застосування арешту коштів на
розрахункових рахунках товариства.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що позовні вимоги є такими, що не
підлягають задоволенню.

За визначенням, наведеним у п.14.1.175 ст.14
ПК України, податковим боргом
вважається сума грошового зобов'язання
(з урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), самостійно узгодженого
платником податків або узгодженого в
порядку оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Відповідно до п.41.5 ст.41 ПК України
органами стягнення є виключно органи
державної податкової служби, які
уповноважені здійснювати заходи щодо
забезпечення погашення податкового
боргу в межах їх повноважень, а також
державні виконавці в межах своїх
повноважень.

Так, згідно п.49.1 ст.49 ПК України
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків.

Неподання або несвоєчасне подання
платником податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), тягне за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання (п.120.1 ст.120 ПК
України).

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у
разі визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Згідно п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України
податкова вимога вважається
надісланою (врученою) юридичній особі,
якщо його передано посадовій особі
такої юридичної особи під розписку або
надіслано листом з повідомленням про
вручення.

Згідно п.95.1 ст.95 ПК України орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

При цьому, підпунктом 20.1.17 пункту 20.1
статті 20 ПК України передбачено право
органів державної податкової служби
України звертатися до суду щодо
накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, у разі, якщо у
платника податків, який має податковий
борг, відсутнє майно та/або його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно зазначено, що право звертатись до
суду з позовом про накладення арешту на
кошти та інші цінності платника
податку виникає у податкового органу в
разі одночасної наявності двох умов:
наявність у платника податків
податкового боргу, відсутність майна
для його погашення.

Щодо відсутності у відповідача майна,
яке підлягає передачі у податкову
заставу, то скаржник зазначає, що
фактичні обставини справи, які
підтверджені вищенаведеними
вищевказаними листами КП "Нікопольське
міжміське бюро технічної
інвентаризації", Нікопольського ВРЕР
УМВС України у Дніпропетровській
області Держінспекції сільського
господарства в Дніпропетровській
області свідчать, що у товариства немає
джерел погашення податкового боргу,
але наявні розрахункові рахунки і тому
в даному випадку орган державної
податкової служби має право звернутись
у межах права, передбаченого п.п.20.1.17
п.20.1 ст.20 ПК України, до суду з позовом
про накладення арешту на всі кошти та
інші цінності відповідача, які
знаходяться в установах банку.

Проте, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що отримання
відповідної інформації від зазначених
вище органів не є свідченням
відсутності у підприємства іншого
майна, зокрема, майна, яке або право на
яке згідно з нормами діючого
законодавства не підлягає державній
реєстрації, і на яке може бути звернено
стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем інші заходи щодо
виявлення майна відповідача не
здійснювались.

Крім того, з положень п.п.20.1.17 п.20.1 ст.20
ПК України вбачається, що арешт
накладається не на рахунки платника
податків, а на кошти та інші цінності
такого платника податків, що
знаходяться в банку, в зв'язку з чим
правомірним є висновок суду першої
інстанції про необхідність надання
податковим органом суду доказів
наявності у платника податків коштів
та інших цінностей такого платника
податків, що знаходяться в банку.

При цьому, звернення податкового
органу до суду щодо накладення арешту
на кошти та інші цінності такого
платника податків, що знаходяться в
банку, є зверненням щодо арешту майна,
яке належить платнику податків.

Положення Кодексу адміністративного
судочинства України передбачають
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення (ч.1 ст.71 КАС
України).

В даному випадку відповідачем не
надано доказів наявності коштів на
рахунках товариства чи інших
цінностей, що знаходяться в банку.

Отже, виходячи з вищенаведеного,
позивач звернувся до суду в порушення
вимог ст.20 ПК України з огляду на
недоведеність наявності обов'язкових
підстав для накладення арешту.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи дослідив обставини, які
мають значення для справи, ухвалив
законне та обґрунтоване рішення про
відмову в задоволенні позову,
передбачені ст..202 КАС України для
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
відсутні.

Керуючись ст.ст.199, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 12
грудня 2012 року у справі № 2а/0470/13866/12
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко