Справа № 2а-89/08
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
Справа № 26688/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги Державного казначейства
України, Міністерства фінансів України
на постанову Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 29.01.2008 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Славутської міської ради, Державного
казначейства України, Міністерства
фінансів України, Міністерства праці
та соціальної політики України про
стягнення недоплаченої допомоги,

В С Т А Н О В И
Л А :

ОСОБА_1 у грудні 2007 році звернулась до
суду з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Славутської міської ради, Державного
казначейства України, Міністерства
фінансів України, Міністерства праці
та соціальної політики України про
стягнення недоплаченої допомоги.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивачка посилалась на те, що
відповідно до ст. 15 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» їй до 05 травня
повинна надаватись щорічна разова
грошова допомога в розмірі 3-х
мінімальних пенсій за віком, як дружині
померлого учасника бойових дій. Однак,
всупереч цим вимогам, грошова допомога
за 2004-2007 роки виплачувалась не в
повному обсязі. Позивачка просила
стягнути з відповідача на її користь
суму недоплаченої разової щорічної
допомоги, як учаснику війни в розмірі
3105,53 грн.

Постановою Славутського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 29.01.2008 року позов ОСОБА_1
задоволено частково, а саме стягнуто з
Державного бюджету України через
Державного казначейства України та
Міністерства фінансів України на
користь ОСОБА_1 1292 грн. 53 коп. разової
щорічної допомоги за 2004-2007 рр.

Постанову суду першої інстанції
оскаржили відповідачі - Державного
казначейства України, Міністерства
фінансів України, подавши на неї
апеляційні скарги.

Відповідачі Державне казначейство
України, Міністерство фінансів України
у поданій апеляційній скарзі просять
постанову Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 29.01.2008
року скасувати та винести нову, якою
відмовити позивачці в задоволенні
позовних вимог, покликаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права і процесуального
права та неврахування істотних
обставин справи. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що головним
розпорядником коштів для виплати
разової грошової допомоги є
Міністерство праці та соціальної
політики України, якому щорічно з
Державного бюджету України на такі
цілі виділяються відповідні кошти.
Просить врахувати, що рішення
Конституційного Суду України № 6-рп/2007
датоване 09 липня 2007 року, тобто після
завершення виплати спірної допомоги у
травні 2007 році, а також те, що
передбачені Законом України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» розміри щорічної
грошової допомоги на 2007 рік не були
підтвердженні державним бюджетом, як
основним фінансовим документом.
Вважає, що позивачці у належному
розмірі та відповідно до вимог Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2004-2007 рр.» і постанови КМ України № 177
від 18 лютого 2004 року виплачено щорічну
разову грошову допомогу, як дружині
померлого учасника бойових дій.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги підлягають
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка має статус дружини померлого
учасника бойових дій, з врахуванням
чого до 05 травня їй виплачується разова
щорічна грошова допомога у 2004 році - 65
грн., у 2005 році - 130 грн. 00 коп., у 2006 році -
130 грн. 00 коп., у 2007 році - 150 грн. 00 коп.

Задовольняючи вимоги позивачки, суд
першої інстанції виходив з того, що
вона є дружиною померлого учасника
бойових дій, якій відповідно до вимог
ст. 15 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту " щорічно до 05
травня виплачується грошова допомога у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком. Рішенням Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано
таким, що не відповідає Конституції
України положення ст. 29 Закону України
"Про Державний бюджет на 2007 рік ", яким
обмежувався розмір щорічної разової
допомоги, передбаченої Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту ", у тому числі й
учасникам війни. Розмір отриманої
позивачкою у 2004-2007 році грошова
допомога до 05 травня, суперечить
вимогам зазначеного Закону і сума
заборгованості перед нею, виходячи із
законодавчо встановлених розмірів
мінімальної пенсії за віком у 2004-2007
році.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, не відповідають
нормам матеріального права і фактичним
обставинам справи.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_1 є
дружиною померлого учасника бойових
дій, якій відповідно до вимог ст. 15
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту
" щорічно до 05 травня виплачується
грошова допомога у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком. Однак
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2004 рік» дружинам померлих
учасників бойових дій передбачена
разова допомога у розмірі - 65 гривень,
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» - 130 гривень, Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» - 130 гривень, Законом України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» - 150 гривень. Тобто в даному випадку
на період виникнення зазначених
спірних правовідносин, які є предметом
спору в цій справі, були наявні
нормативно-правові акти, які мають
однакову юридичну силу, але по-різному
встановлювали розмір щорічної
допомоги до 05 травня дружинам померлих
учасникам бойових дій. Отже для
вирішення цього спору суду першої
інстанції необхідно було визначитись,
який з цих законів є пріоритетним та
підлягає застосуванню у виниклих
правовідносинах.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас Конституційний Суд України у
п. 3 мотивувальної частини рішення від 03
жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституції України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована одно предметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим актом,
автоматично скасовується одно
предметний акт, який діяв у часі
раніше».

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на
території України. Отже за наявності
декількох законів, норми яких
по-різному регулюють сферу суспільних
відносин, під час вирішення спорів у
цих відносинах суди повинні
застосовувати положення з урахуванням
дії законів в часі за принципом
пріоритету тієї норми, яка прийнята
пізніше. За таких підстав, в
задоволення в стягненні з відповідачів
суми недоплаченої щорічної грошової
допомоги до 05 травня за 2004,2005,2006 роки
рішення суду першої інстанції є не
законним.

Крім, цього що стосується 2007 року, то
рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 - п. 13 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», яким зупинено на 2007
рік дію ч. 5 ст. ст. 12, 13, 14 та 15 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».
Водночас, згідно з ст. 147 Конституції
України Конституційний Суд України
вирішує питання про відповідність
законів та інших правових актів
Конституції України і дає офіційне
тлумачення Конституції України та
законів України. При цьому відповідно
до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони,
інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Тобто рішення
Конституційного Суду України мають
перспективну дію. На момент виникнення
спірних відносин, а саме: на дату
нарахування і виплати позивачці
органом праці та соціального захисту
населення відповідних коштів,
положення Закону України «Про
Державний бюджет на 2007 рік» було
діючим, а відповідно до ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Таким чином підстав для стягнення з
Державного бюджету України через
Державного казначейства України та
Міністерства фінансів України за
рахунок коштів Державного бюджету
України для виплати на користь ОСОБА_1
щорічної одноразової допомоги до 05
травня 2007 році - немає, оскільки
вищезазначені органи державної влади
діяли на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

На підставі викладеного і статті 202 КАС
України підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а тому колегія суддів в
частині задоволення позову вважає
вірним рішення суду першої інстанції -
скасувати і в цій частині прийняти нове
рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л
А:

Апеляційні скарги Державного
казначейства України, Міністерства
фінансів України задовольнити.

Постанову Славутського міськрайонного
суду Хмельницької області від 29.01.2008
року у справі № 2-а-89/08 - скасувати і
прийняти нову постанову, якою в позові
ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду у
порядку адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В.Ніколін

Судді
О.М. Гінда

Д.М. Старунський