Справа № 826/3796/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м.Київ
К/800/48674/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ЕКСІМТРЕЙД» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 травня 2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 вересня 2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕКСІМТРЕЙД» до
Київської регіональної митниці
міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 28 лютого 2013
року №100250000/2013/600212/2,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«ЕКСІМТРЕЙД» звернулося до суду з
позовом до Київської регіональної
митниці, в якому просило визнати
протиправним та скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів
від 28 лютого 2013 року №100250000/2013/600212/2.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив про безпідставне
застосування відповідачем іншого, ніж
заявленого декларантом, методу
визначення митної вартості товарів та
протиправне прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
15 травня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2013року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

При винесенні рішень суди першої та
апеляційної інстанції виходили із
того, що відповідач під час прийняття
оскаржуваного рішення діяв відповідно
до вимог Митного кодексу України, в той
час як позивачем при поданні митної
декларації було занижено митну
вартість товару та не додано усіх
необхідних документів для
підтвердження заявленої митної
вартості та здійснення митного
оформлення товару.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішеннями, Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕКСІМТРЕЙД»
звернулось до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
судові рішення скасувати, визнати
протиправним та скасувати рішення
Київської регіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
від 28 лютого 2013 року №100250000/2013/600212/2.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правову оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ексімтрейд» згідно
вантажно-митної декларації від 27
лютого 2013 року №100250000/2013/048671 подало
Київській регіональній митниці для
митного оформлення товар «кава
натуральна смажена в зернах
торгівельної марки Жокей
Традиционный… кава натуральна смажена
та мелена торгівельної марки Жокей
Традиционный…» виробництва
товариства з обмеженою
відповідальністю «Невские пороги»
(Росія) у кількості 18094,20 кг.

Митна вартість товару задекларована
позивачем із застосуванням основного
методу визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну (за
ціною договору (контракту)), в розмірі 74
331,93 доларів США, що становило 594135,15 грн.
за офіційним курсом НБУ станом на 27
лютого 2013 року, що складається з
вартості товару та вартості
перевезення товару.

На підтвердження заявленої митної
вартості позивачем надані наступні
документи: зовнішньоекономічний
контракт від 15 грудня 2008 року №4-К,
додаткові угоди від 09 червня 2010 року №1,
від 12 жовтня 2010 року №2, від 28 грудня 2010
року №3, від 01 вересня 2011 року №4, від 26
грудня 2011 року №5 та від 06 грудня 2012
року №6; додаток від 20 лютого 2013 року №32
до контракту від 15 грудня 2008 року №4-К;
інвойс від 20 лютого 2013 року №32;
сертифікат походження від 20 лютого 2013
року №RUUA ; прайс-лист на кавову
продукцію; договір перевезення,
міжнародну товаротранспортну накладну
(CMR); експортну декларацію
країни-експортера від 21 лютого 2013 року
(Росія); а також інші документи.

Під час здійснення митного контролю у
митного органу виникли сумніви щодо
достовірності наданих декларантом до
митного оформлення відомостей, зокрема
на підставі поданої позивачем
документації було встановлено, що ТОВ
«Ексімтрейд» купує у продавця ТОВ
Караван» каву за цінами нижчими, ніж
ціни, за якими ТОВ «Караван» придбало
товар у виробника ТОВ «Невские пороги»,
у зв'язку з чим митницею, в порядку
проведення процедури консультацій,
було запропоновано позивачу надати
додаткові документи на підтвердження
митної вартості, про що зроблені
відповідні записи на деклараціях
митної вартості та відмітки декларанта
про ознайомлення.

Позивачем на запит митного органу
додаткові документи надані не були, про
що на декларації митної вартості
декларантом зроблені відповідні
записи.

28 лютого 2013 року Київською
регіональною митницею винесене
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів №100250000/2013/600212/2,
яким, з посиланням на неможливість
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), було скориговано митну
вартість товару кава натуральна
смажена в зернах торгівельної марки
Жокей Традиционный… кава натуральна
смажена та мелена торгівельної марки
Жокей Традиционный…» з 74 331,93 доларів
США до 145 638,40 доларів США.

01 березня 2013 року позивач звернувся до
митниці із заявою про митне оформлення
товару в режимі «під гарантійне
зобов'язання» відповідно до ч.7 ст.55
Митного кодексу України, подав нову
митну декларацію від 01 березня 2013 року
№100250000/2013/048873, в якій задекларував
товар за митною вартістю, що визначена
з урахуванням рішення про коригування,
сплатив всі митні платежі.

01 березня 2013 року товар випущено у
вільний обіг на території України.

07 березня 2013 року позивач надав
відповідачу додаткові документи
відповідно до п.3 графи 33 рішення про
коригування.

Листом від 13 березня 2013 року №14/5-24/3313
Київська регіональна митниця
повідомила позивача про відсутність
підстав для перегляду рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів від 28 лютого 2013 року
№10025000/2013/600212/2.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу;
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 Митного кодексу
України, декларант зобов'язаний:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Згідно ст.54 Митного кодексу України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною ч.5 ст.54 Митного кодексу
України передбачено право митного
органу з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів упевнюватися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості, а
у випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за основним методом
(тобто за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції)) та другорядними: за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст.58 Митного кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Відповідно до ст.59 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

В даних спірних правовідносинах у
митниці виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявленої позивачем
митної вартості товару. За вказаними
обставинами митниця мала обґрунтовані
підстави для витребування додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товару. При
витребуванні додаткових документів
митниця діяла відповідно до норм
митного законодавства. При цьому
відповідач, відповідно до наведених
законодавчих норм надавав позивачу
можливість підтвердження заявленої
митної вартості чи корегування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, однак позивач витребуваних
документів щодо підтвердження
заявленої митної вартості не надав.
Інших способів, ніж витребування
додаткових документів, надання часу
для підтвердження заявленої митної
вартості товару, у митного органу щодо
узгодження митної вартості товару із
декларантом законодавчими нормами не
передбачено.

У зв'язку з відмовою позивача від
надання додаткових документів у
митниці не було можливості застосувати
митну вартість, визначену позивачем, що
дало митниці підстави для визначення
митної вартості товарів у спосіб,
передбачений ст.57 Митного кодексу
України. При визначенні митної
вартості товару митницею застосований
резервний метод оцінки згідно ст.64
Митного кодексу, у рішенні митниця
послідовно довела неможливість
застосування попередніх методів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
приймаючи рішення про коригування
митної вартості Київська регіональна
митниця діяла в межах повноважень та на
підставі вимог чинного законодавства,
підстав для скасування оскаржуваного
рішення митниці не вбачається.

Доводи касаційної скарги встановлених
обставин справи та висновків суду
апеляційної інстанції не спростовують
та не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст.220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЕКСІМТРЕЙД» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15 травня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
ухвалення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строки та в порядку, передбачених
статтями 237 - 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді