Справа № 805/4528/14
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 р.
Справа №805/4528/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді
Христофорова А.Б.

при секретарі -
Малій С.Ю.,

за участю

представника позивача, -
не з'явився,

представника відповідача, -
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області до Відділу
державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції про визнання бездіяльності
неправомірною, зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області, звернувся до суду з
позовною заявою до Відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
визнання бездіяльності неправомірною,
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказало, що на виконанні у Відділі
державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції знаходяться вимоги:

№ Ф 406у від 07.05.2013 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області заборгованості у розмірі 10032,756
гривень;

№ Ф 406у від 05.08.2013 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області заборгованості у розмірі 1194,03
гривень.

Вказує, що станом на момент звернення
до суду, вказані вимоги у повному
обсязі не виконані.

Вважає бездіяльність відповідача
протиправною та такою, що порушує
інтереси позивача, тому просить
задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надав до суду заяву про
розгляд справи без його участі.

Представник позивача надав до суду
заяву про уточнення позовних вимог
згідно до якої просила викласти п.3
позовних вимог у наступній редакції:

Зобов'язати відповідача вжити заходи
примусового виконання рішень,
передбачені ст. 11, ст. 32 Закону
України «Про виконавче провадження».

З огляду на те, що в матеріалах справи
міститься достатньо доказів, що
стосуються спірних правовідносин, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутність представника позивача, на
підставі доказів наявних в матеріалах
справи.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

З огляду на те, що в матеріалах справи
міститься достатньо доказів, що
стосуються спірних правовідносин, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутність представника відповідача,
на підставі доказів наявних в
матеріалах справи.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Позивач,- Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області (далі,- УПФУ), - є
суб'єктом владних повноважень, згідно
ст. 48 КАС України здатний особисто
здійснювати свої адміністративні
процесуальні права та обов'язки.

Відповідач,- Відділ державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції (далі,-
ВДВС Волноваського РУЮ),- є суб'єктом
владних повноважень, згідно ст. 48 КАС
України здатний особисто здійснювати
свої адміністративні процесуальні
права та обов'язки.

Судом встановлено, що у ВДВС
Волноваського РУЮ на примусовому
виконанні знаходяться вимоги УПФУ:

№ Ф 406у від 07.05.2013 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області заборгованості у розмірі 10032,756
гривень;

№ Ф 406у від 05.08.2013 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області заборгованості у розмірі 1194,03
гривень.

Постановами державного виконавця від
31.05.2013 року, від 09.09.2013 року, відкрито
виконавчі провадження на виконання
вищезазначених вимог УПФУ.

Цими ж постановами накладено арешт на
все майно боржника.

Як вбачається з протоколу ознайомлення
зі станом реалізації виконавчого
провадження від 28.03.2014 року (далі
протоколу), із заходів спрямованих на
виконання виконавчого провадження
державним виконавцем здійснено запити:
до ДПІ від 27.02.2014 року; до боржника від
03.03.2014 року.

Згідно протоколу, державним
виконавцем, не здійснено, зокрема виїзд
за місцем здійснення підприємницької
діяльності та вилучення готівки, не
здійснено вихід за місцем мешкання
боржника, не здійснено привід боржника
через органи внутрішніх справ,
повністю не встановлено майновий стан
боржника, запити до облікових установ
направлено частково, виконавчі
провадження не об'єднані у зведене,
виконавчі дії згідно ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
проведено не у повному обсязі не у
повному обсязі.

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження»,- державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк. Строк здійснення виконавчого
провадження не включає час відкладення
провадження виконавчих дій або
зупинення виконавчого провадження на
період проведення експертизи чи оцінки
майна, виготовлення технічної
документації на майно, реалізації
майна боржника, час перебування
виконавчого документа на виконанні в
адміністрації підприємства, установи
чи організації, фізичної особи,
фізичної особи - підприємця, які
здійснюють відрахування із заробітної
плати (заробітку), пенсії та інших
доходів боржника. Строк здійснення
зведеного виконавчого провадження
обчислюється з моменту приєднання до
такого провадження останнього
виконавчого документа.

Згідно п.2.1 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012
року № 512/5, - державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
зобов'язаний використовувати всі
надані йому права та повноваження,
необхідні для забезпечення
своєчасного і повного виконання
рішення.

Згідно п. 3.12 вказаної Інструкції,-
організацію розшуку боржника -
юридичної особи та майна боржника чи
інформації про місце отримання
боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, Державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних (засобів масової
інформації, мережі Інтернет тощо). Крім
того, державний виконавець здійснює
вихід за місцезнаходженням (місцем
проживання) боржника.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження»,- державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець:

здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;

надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження;

розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання;

заявляє в установленому порядку про
самовідвід за наявності обставин,
передбачених цим Законом;

роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право:

1) проводити перевірку виконання
боржниками рішень, що підлягають
виконанню відповідно до цього Закону;

2) здійснювати перевірку виконання
юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну;

4) безперешкодно входити до приміщень і
сховищ, що належать боржникам або
зайняті ними, проводити огляд
зазначених приміщень і сховищ, у разі
необхідності примусово відкривати та
опечатувати такі приміщення і сховища;

5) накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку;

6) накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей;

7) за згодою власника використовувати
приміщення, у тому числі комунальної
власності, для тимчасового зберігання
вилученого майна, а також транспортні
засоби стягувача або боржника для
перевезення майна;

8) звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення;

9) звертатися до органу (посадової
особи), який видав виконавчий документ,
про роз'яснення змісту документа;

10) звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання;

11) викликати фізичних осіб, посадових
осіб з приводу виконавчих документів,
що знаходяться у виконавчому
провадженні, а в разі неявки боржника
без поважних причин виносити постанову
про його привід через органи
внутрішніх справ;

12) залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання;

13) накладати стягнення у вигляді штрафу
на фізичних, юридичних та посадових
осіб у випадках, передбачених законом;

14) застосовувати під час провадження
виконавчих дій відеозапис, фото- і
кінозйомку;

15) у процесі виконання рішень за
наявності вмотивованого рішення суду
про примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення;

16) вимагати від матеріально
відповідальних і посадових осіб
боржників - юридичних осіб або від
боржників - фізичних осіб надання
пояснень за фактами невиконання рішень
або законних вимог державного
виконавця чи іншого порушення вимог
законодавства про виконавче
провадження;

17) з метою профілактичного впливу
повідомляти органам державної влади,
громадським об'єднанням, трудовим
колективам і громадськості за місцем
проживання або роботи особи про факти
порушення нею вимог законодавства про
виконавче провадження;

18) у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням;

19) у разі необхідності залучати до
проведення чи організації виконавчих
дій суб'єктів господарювання, у тому
числі на платній основі, за рахунок
авансового внеску стягувача;

20) здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

Згідно ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження»,- заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження»,- заходами
примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2) звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

З вищенаведених обставин вбачається,
що відповідачем у порушення приписів
Інструкції з організації примусового
виконання рішень ч.2 ст. 30 Закону
України «Про виконавче провадження» не
вжито вичерпних заходів та не
проведено примусове стягнення боргу з
боржника протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження або з моменту
приєднання до зведеного виконавчого
провадження останнього виконавчого
документа.

Враховуючи зазначені обставини, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог в частині визнання
неправомірною бездіяльності
відповідача з примусового виконання
вимог № Ф 406у від 07.05.2013 року, № Ф 406у від
05.08.2013 року та вважає за необхідне
зобов'язати ВДВС Волноваського РУЮ
вчинити заходи примусового виконання
рішень, передбачені ст. 11, ст. 32 Закону
України «Про виконавче провадження»
при примусовому виконанні вимог № Ф 406у
від 07.05.2013 року, № Ф 406у від 05.08.2013 року.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, суд дійшов висновку про те, що
викладені в позовній заяві вимоги
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94,
99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185,
186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області до Відділу державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції про
визнання бездіяльності неправомірною,
зобов'язання вчинити певні дії, -
задовольнити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність
Відділу державної виконавчої служби
Волноваського районного управління
юстиції при примусовому виконанні
вимог Управління Пенсійного фонду
України у Волноваському районі
Донецької області № Ф 406у від 07.05.2013
року, № Ф 406у від 05.08.2013 року.

Зобов'язати Відділ державної
виконавчої служби Волноваського
районного управління юстиції вчинити
заходи примусового виконання рішень,
передбачені ст. 11, ст. 32 Закону України
«Про виконавче провадження» при
примусовому виконанні вимог
Управління Пенсійного фонду України у
Волноваському районі Донецької
області № Ф 406у від 07.05.2013 року, № Ф 406у
від 05.08.2013 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 КАС України, і може бути
оскаржена до Донецького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Христофоров А.Б.