Справа № 2а-3488/10/0370
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.
Справа № 9104/4517/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

з участю секретаря судового засідання
Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 17
січня 2011 року у справі за позовом
Заступника прокурора Ківерцівського
району Волинської області в інтересах
держави в особі Ківерцівського
районного центру зайнятості
Волинської області до ОСОБА_1 про
стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

22 грудня 2010 року Заступник прокурора
Ківерцівського району Волинської
області в інтересах держави в особі
Ківерцівського районного центру
зайнятості Волинської області
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення з відповідача на користь
Ківерцівського районного центру
зайнятості Волинської області 11 443,64
грн. незаконно отриманої допомоги по
безробіттю.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року адміністративний позов
задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь Ківерцівського районного
центру зайнятості 11 443,64 грн.
безпідставно виплачених в якості
допомоги по безробіттю. Постанова суду
мотивована тим, що на момент реєстрації
в центрі зайнятості та надання статусу
безробітного відповідач був
заеєстрований як фізична особа -
підприємець, а отже не може підпадати
під категорію безробітної особи.
Станом на момент розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем не погашена, тому суми, які
були виплачені відповідачу як
безробітному підлягають поверненню.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив позивач, вважає, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, просить постанову скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову. На
обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що 09 квітня 2008 року він
зареєструвався як фізична
особа-підприємець, а рішення про
припинення підприємницької діяльності
внесено до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців 11 квітня 2008 року.
Перебуваючи на обліку у центрі
зайнятості з 17 листопада 2008 року по 13
вересня 2009 року підприємницької
діяльності не здійснював, інших
доходів не отримував, про що свідчать
щоквартальні декларації про доходи,
подані до податкової адміністрації,
тому вважає, що допомога по безробіттю
виплачувалась йому правомірно.

Фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства України
у зв'язку з неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
заперечення на апеляційну скаргу,
колегія суддів дійшла висновку, що в
задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 листопада 2008
року відповідачем подано до
Ківерцівського районного центру
зайнятості Волинської області заяву
про надання йому статусу безробітного
з виплатою допомоги по безробіттю, в
якій зазначив, що на час звернення не
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається (а.с.9).

За час перебування на обліку у центрі
зайнятості відповідачу було виплачено
допомогу по безробіттю на загальну
суму 11 443, 64 грн., що підтверджується
довідкою № 1428/04-1 від 06.10.2010 року,
виданою Ківерцівським районним
центром зайнятості Волинської області
(а.с.12).

В подальшому на підставі довідки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців,
виданої 20.08.2010 року Державним
реєстратором Ківерцівської районної
державної адміністрації, було
встановлено, що відповідач під час
реєстрації в Ківерцівському районному
центрі зайнятості Волинської області
приховав, що він був зареєстрований як
приватний підприємець з 09 квітня 2008
року.

Пунктом 1 частини 3 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» встановлено, що
сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Стаття 1 Закону України «Про зайнятість
населення» дає визначення поняття
«зайнятість», як діяльності, пов'язаної
із задоволенням особистих та
суспільних потреб і така, що, як
правило, приносить їм дохід у грошовій
або іншій формі.

За змістом п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону України
«Про зайнятість населення» в Україні
до зайнятого населення належать,
зокрема, громадяни, що проживають на
території держави на законних
підставах та самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві, а
також члени особистих селянських
господарств, діяльність яких
здійснюється відповідно до Закону
України "Про особисте селянське
господарство".

Покликання апелянта на те, що він не
отримував жодного прибутку як
підприємець, судом до уваги не
приймається, так як відповідно до ч. 3
ст. 46 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» фізична особа
позбавляється статусу підприємця з
дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця. Довідкою,
виданою 20.08.2010 року Державним
реєстратором Ківерцівської районної
державної адміністрації,
підтведжується статус відповідача як
фізичної особи підприємця на час
звернення до центру зайнятості. Таким
чином, твердження апелянта, що внесення
до Єдиного державного реєстру запису
рішення фізичної особи підприємця про
припинення підприємницької діяльності
є фактом, що підтверджує його статус
безробітного, є помилковим, а відтак
відповідно до п. «б» ч. 3 ст. 1 Закону
України «Про зайнятість населення» він
належить до занятого населення.

Задовольняючи позовні вимоги про
стягнення з відповідача
необґрунтовано виплачених коштів як
допомоги по безробіттю, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що реєстрація відповідача як
суб'єкта підприємницької діяльності
свідчить про його зайнятість як особи,
що самостійно забезпечує себе, а отже
про безпідставність виплаченої
допомоги по безробіттю.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року у справі № 2а-3488/10/0370 за позовом
Заступника прокурора Ківерцівського
району Волинської області в інтересах
держави в особі Ківерцівського
районного центру зайнятості
Волинської області до ОСОБА_1 про
стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий
О.М. Довгополов

Судді
Л.Я. Гудим

Н.М. Судова-Хомюк