Справа № 2а-8390/12/0170/24
Суддя: Загородній А.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/25854/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого судді суддів:Загороднього
А.Ф., Білуги С.В., Гаманка О.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 22
серпня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л
а :

Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим звернулося
до суду з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 серпня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2009
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційні скарзі Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати вказані судові
рішення та ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального й
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню, з таких
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 31 січня 2004 року ОСОБА_4
зареєстрований як фізична особа -
підприємець, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця серії
НОМЕР_1.

ОСОБА_4 знаходиться на обліку як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в Управлінні Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя АР Крим за реєстраційним
номером 15-11-9411.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим на підставі
пункту 2 частини 9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
прийнято рішення № 955 про застосування
фінансових санкцій за несвоєчасну
сплату відповідачем страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування за період з 02
грудня 2008 року по 26 серпня 2009 у вигляді
штрафу в розмірі 77,28 грн. та пені у
розмірі 16,84 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
виходили з того, що органи Пенсійного
фонду з 01 січня 2011 року не вправі за
порушення, вчинені до 01 січня 2011 року,
нараховувати штрафи та пені, визначені
статтею 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки передбачені
відповідними норами склади
правопорушень та санкції втратили
чинність, і їх застосування з 01 січня 2011
року суперечить статті 58 Конституції
України.

Проте з такими висновками судів
попередніх інстанцій погодитись не
можна.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати
в установлені строки та в повному
обсязі страхові внески.

Частиною 6 статті 19 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що страхові
внески нараховуються на суми,
зазначені в частинах 1 та 2 цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також незалежно від
того, чи були зазначені суми фактично
виплачені після їх нарахування до
сплати.

Стаття 20 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає порядок
обчислення та сплати страхових
внесків. В абзаці 1 частини 6 цієї статті
зазначено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду.

Згідно частини 2 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (в
редакції до 01 січня 2011 року) суми
страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Відповідно до пункту 2 частини 9 статті
106 Закону № 1058-IV виконавчі органи
Пенсійного фонду застосовують до
страхувальників такі фінансові
санкції, зокрема за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або територіальними
органами Пенсійного фонду,
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суми своєчасно не
сплачених (не перерахованих) страхових
внесків і фінансових санкцій
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка зазначених сум коштів,
розрахована за кожний день
прострочення платежу.

Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», який
набрав чинності з 01 січня 2011 року,
виключено частини1-9 статті 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до абзацу 5 пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
стягнення заборгованості із сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

У спірному випадку йдеться про
невиконання відповідачем вимог
законодавства щодо сплати страхових
внесків по 31 грудня 2010 року, а це
означає, що стягнення заборгованості
зі сплати цих внесків має відбуватись
відповідно до закону, який діяв у
відповідний період.

Відповідно до абзацу 6 пункту 7
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
збережено повноваження щодо контролю
за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом, на період до
повного стягнення заборгованості зі
сплати страхових внесків за діючими
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
сум штрафних санкцій, нарахованих
та/або не сплачених у період до 1 січня
2011 року, в тому числі нарахованих
внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011
року не настав, та відповідних штрафних
санкцій.

Таким чином, вказана норма передбачає
вчинення органами Пенсійного фонду
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків та штрафних санкцій
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення.

Отже, Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим і після 01 січня 2011 року має право
здійснювати контроль за правильністю
нарахування та сплати страхових
внесків, нарахованих за період до 1
січня 2011 року, і у випадку виявлення
порушень - право застосовувати штрафні
санкції, визначені законом, чинним на
момент вчинення таких порушень.

Аналогічна правова позиція вже була
висловлена Верховним Судом України у
постанові від 03 грудня 2013 року № 21-414а13.

З огляду на викладене та враховуючи, що
судами повно і правильно встановлені
фактичні обставини справи, але
неправильно застосовані норми
матеріального права, колегія суддів
дійшла висновку про те, що ухвалені у
цій справі судові рішення підлягають
скасуванню із прийняттям нового
рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и
л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 22
серпня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 02 квітня 2013
року - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Сімферополя
Автономної Республіки Крим фінансові
(штрафні) санкції в сумі 94,12 грн.

Постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: А.Ф. Загородній
С.В. Білуга О.І. Гаманко