Справа № 9101/191626/2012
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2013-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2013 р. справа № 2а-4647/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мельника В.В.

суддів: Нагорної Л.М.
Юхименка О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради на постанову
Амур - Нижньодніпровського районного
суд м. Дніпропетровська від 02 липня 2012
року у справі № 2а-4647/11;2а/401/166/12 за
позовом ОСОБА_2 до управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради про визнання дій
неправомірними та стягнення
недотриманої суми одноразової
допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Амур -
Нижньодніпровського районного суд м.
Дніпропетровська з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради (далі по тексту -
відповідач), в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача по
відмові в здійсненні перерахунку
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення, як евакуйованому із зони
ЧАЕС та виплатити її в розмірі 3
мінімальних заробітних плат;
зобов'язати відповідача здійснити
виплату недоплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 2008
року по 2011 рік.

Постановою Амур - Нижньодніпровського
районного суд м. Дніпропетровська від 02
липня 2012 року у справі № 2а-4647/11;2а/401/166/12
адміністративний позов задоволено;
визнано неправомірними дії
відповідача щодо відмови позивачу у
здійснення перерахунку розміру
щорічної допомоги на оздоровлення, як
евакуйованій із зони ЧАЕС; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення в розмірі 3 мінімальних
заробітних плат на день виплати за 2011
рік з урахуванням фактично виплачених
сум; зобов'язано відповідача
виплачувати позивачу щорічну допомогу
на оздоровлення в розмірі 3 мінімальних
заробітних плат на день виплати за 2011
рік з урахуванням фактично виплачених
сум.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову Амур -
Нижньодніпровського районного суд м.
Дніпропетровська від 02 липня 2012 року у
справі № 2а-4647/11;2а/401/166/12 скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197
КАС України в порядку письмового
провадження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
матеріалами страви підтверджено, що
позивач віднесений до 2 категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, як особа,
яка була евакуйована із зони
відчуження у 1986 році.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи в редакції
станом на момент здійснення виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
за визначений позивачем період
одноразова компенсація евакуйованим
із зони відчуження у 1986 році, включаючи
дітей, виплачується в розмірі три
мінімальні заробітні плати. Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Посилання відповідача в обґрунтування
своїх дій на редакцію ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з
урахуванням змін, внесених Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.2007,
є неправомірним, оскільки рішенням
Конституційного Суду України від 22.05.2008
№ 10-рп/2008 положення вказаного Закону
визнано таким, що не відповідають
Конституції України, а тому дія ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
відновлена з 22.05.2008.

Статтею 70 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2010 рік" надано право
Кабінету Міністрів України у 2010 році
встановлювати розмір соціальних
виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте в 2010 році нормативних актів
Кабінету Міністрів України з приводу
встановлення розмірів виплат
одноразової допомоги на оздоровлення
особам, визначеним ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", не
приймалося.

Застосування відповідачем положень
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.07.05 № 562 при нарахуванні
одноразової допомоги на оздоровлення є
неправомірним, оскільки означена
постанова суперечить положенням
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та не може бути віднесена до реалізації
права, встановленого ст.70 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік".

Відсутність грошових коштів на виплату
допомоги на оздоровлення в даному
випадку не позбавляє позивача, як
особу, що має статус особи, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, права на отримання цієї
допомоги. Закон України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" не обмежує таке право
наявністю фінансування.

Враховуючи, що держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу
допомогу на оздоровлення у розмірі
передбаченому ст.48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та поклала
виконання цього обов'язку на органи
соціального захисту населення за
місцем проживання позивача, але вони не
вчинили жодної дії для нарахування цих
коштів та їх виплати, колегія суддів
вважає, що вони не виконали своїх
повноважень без поважних причини.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради - залишити без
задоволення.

Постанову Амур - Нижньодніпровського
районного суд м. Дніпропетровська від 02
липня 2012 року у справі № 2а-4647/11;2а/401/166/12
- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала суду є остаточною і
оскарженню не підлягає відповідно до
ст. 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Л.М. Нагорна

Суддя:
О.В. Юхименко