Справа № 825/1006/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року м. Київ
К/800/36306/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2013

та постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013

у справі № 825/1006/13-а

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові Державної податкової служби,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Чернігівській області

про зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з
позовом, з урахуванням уточнень
позовних вимог, про зобов'язання
податкового органу прийняти від ОСОБА_2
податкову декларацію про майновий стан
і доходи його померлого сина ОСОБА_4 та
виплатити на користь позивачів не
виплачену їхньому сину, ОСОБА_4, який
трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_1, не
отриману ним за життя податкову знижку
за 2011 рік у розмірі 4 181,97 грн. та
стягнути з інспекції моральну шкоду в
розмірі 41 819,70 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013, яка
залишена без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.06.2013, в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, прийняти нове,
яким задовольнити позов, посилаючись
на порушення судами норм матеріально
та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
договорами про надання споживчого
кредиту № 0 від 18.10.2007 та №
0 від 23.10.2008, укладених між ним та
АКІБ «УкрСиббанк», уклав договори
іпотеки нерухомого майна № 30009Z1 від
14.01.2009 та № 30009Z5 від 30.04.2009. Предметом
іпотеки виступає житловий будинок,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі згідно укладених договорів
поруки від 02.06.2011, виступили
поручителями за виконання їх сином
ОСОБА_4 вищезазначених договорів про
надання споживчого кредиту.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батьки померлого успадкували у рівних
частках житловий будинок, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тобто
будинок, за рахунок якого було
забезпечене виконання грошових
зобов'язань за договорами про надання
споживчого кредиту.

Згідно повідомлень ПАТ «УкрСиббанк»
борг за вищевказаними договорами про
надання споживчого кредиту було
анульовано.

Протягом 2011 року ОСОБА_4 в період з 10.01
по 05.07.2011 були сплачені відсотки за
кредитним договором № 0 від 18.10.2007,
що підтверджується довідкою ПАТ
«Укрсиббанк» від 26.11.2012 № 51-6/534.

06.11.2012 ОСОБА_2 подав до податкового
органу декларацію про майновий стан і
доходи за 2011 рік, у якій в додатку 6 до
рядка 11 цієї декларації «Перелік сум
витрат, що включаються до складу
податкової знижки згідно із статтею 166
розділу IV Податкового кодексу України»
до частини суми процентів, сплачених
таким платником податку за
користування іпотечним житловим
кредитом, що визначається відповідно
до ст. 175 розділу IV Податкового кодексу
України віднесено суму в розмірі 30 425,32
грн.

Проте, листом Державної податкової
служби України № 840/М/17-1114 від 14.02.2013
відмовлено в отриманні податкової
знижки, з посиланням на те, що ОСОБА_2 не
є платником податку у розумінні ПК
України, оскільки не ним, а його сином
здійснені у 2011 році витрати за
іпотечним житловим кредитом, що
підтверджені відповідними
розрахунковими документами, договори
іпотеки складені між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_4

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
виходили з наступного, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно з пп. 14.1.170 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податкова знижка для
фізичних осіб, які не є суб'єктами
господарювання, - документально
підтверджена сума (вартість) витрат
платника податку - резидента у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг) у
резидентів - фізичних або юридичних
осіб протягом звітного року, на яку
дозволяється зменшення його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року у вигляді
заробітної плати, у випадках,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до пп. пп. 166.1.1, 166.3.1 п. 166.1 ст.
166 цього Кодексу платник податку має
право на податкову знижку за
наслідками звітного податкового року.
Платник податку має право включити до
податкової знижки у зменшення
оподатковуваного доходу платника
податку за наслідками звітного
податкового року, визначеного з
урахуванням положень пункту 164.6 статті
164 цього Кодексу, такі фактично
здійснені ним протягом звітного
податкового року витрати: частину суми
процентів, сплачених таким платником
податку за користування іпотечним
житловим кредитом, що визначається
відповідно до статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п. 175.1 ст. 175 зазначеного
Кодексу платник податку - резидент має
право включити до податкової знижки
частину суми процентів за користування
іпотечним житловим кредитом, наданим
позичальнику в національній або
іноземній валютах, фактично сплачених
протягом звітного податкового року.
Таке право виникає в разі якщо за
рахунок іпотечного житлового кредиту
будується чи купується житловий
будинок (квартира, кімната), визначений
платником податку як основне місце
його проживання, зокрема згідно з
позначкою в паспорті про реєстрацію за
місцезнаходженням такого житла.

До податкової знижки включаються
фактично здійснені протягом звітного
податкового року платником податку
витрати, підтверджені відповідними
платіжними та розрахунковими
документами, зокрема квитанціями,
фіскальними або товарними чеками,
прибутковими касовими ордерами,
копіями договорів, що ідентифікують
продавця товарів (робіт, послуг) і їх
покупця (отримувача). У зазначених
документах обов'язково повинно бути
відображено вартість таких товарів
(робіт, послуг) і строк їх продажу
(виконання, надання) (пп. 166.2.1 п. 166.2 ст. 166
ПК України).

Таким чином, відповідно до поданої
ОСОБА_2 податкової декларації про
майновий стан і доходи за 2011 рік та
доданої документації, останній не мав
права на включення до складу
податкової знижки частин суми
процентів за користування іпотечним
кредитом, оскільки фактично понесені
витрати по іпотечному житловому
кредиту були здійснені ОСОБА_4

Щодо позовних вимог про зобов'язання
ДПІ у м. Чернігові прийняти податкову
декларацію за 2011 рік за сина ОСОБА_4,
який загинув згідно свідоцтва про
смерть ІНФОРМАЦІЯ_1, з приєднаними до
неї додатками та стягнення з ДПІ у м.
Чернігові завданої позивачам
моральної шкоди у розмірі 41 819,70 грн.,
слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 179.6 ст. 179 Податкового
кодексу України обов'язок щодо
заповнення та подання податкової
декларації від імені платника податку
покладається, зокрема, на спадкоємців
(розпорядників майна, державних
виконавців) - щодо доходів, отриманих
протягом звітного податкового року
платником податку, який помер.

Порядок заповнення податкової
декларації про майновий стан і доходи
визначений Інструкцією щодо
заповнення податкової декларації про
майновий стан і доходи, що затверджена
наказом Міністерства фінансів України
від 07.11.2011 № 1395, згідно положень якої
спадкоємці мають право заповнювати
податкову декларацію про майновий стан
і доходи померлого платника податків.

За змістом вказаної Інструкції,
вбачається що спадкоємців віднесено до
групи уповноважених на заповнення та
подання вказаної декларації осіб. Про
це свідчить, зокрема, п. 1.8 розділу III
Інструкції, згідно якого, в рядку 8
вказується позначкою (х), ким заповнена
декларація (самостійно платником
податку або уповноваженою на це
особою). У разі якщо декларація
заповнюється і подається
уповноваженою на це особою, разом з
декларацією заповнюється і подається
додаток 1 до декларації. Як убачається з
Інструкції, додатком 1 до рядка 8
розділу I податкової декларації про
майновий стан і доходи є «Інформація
про особу, уповноважену на заповнення
декларації». IV розділом Інструкції
«Порядок заповнення додатків до
декларації» визначено порядок
заповнення вказаного додатку.

Зважаючи на викладене, у позивачів було
право подати податкову декларацію про
майновий стан і доходи померлого
спадкодавця за 2011 рік, однак, як
зазначено судами попередніх інстанцій,
такої декларації до податкового органу
подано не було.

Враховуючи викладене, відсутність
порушень норм матеріального та
процесуального права, висновок судів
першої та апеляційної інстанцій про
відмову в задоволенні позовних вимог є
вірним, а касаційна скарга ОСОБА_2 -
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.06.2013 та
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний