Справа № 818/8210/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/6565/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Сумській області на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 15 листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15 січня 2014
року

у справі № 818/8210/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Низи»

до Державної фінансової
інспекції в Сумській області

про визнання
протиправним та скасування пункту
вимоги

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2011 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Низи» (далі - ТОВ «Агрофірма «Низи»)
звернулось до Сумського окружного
адміністративного суду з позовом до
Контрольно-ревізійного управління в
Сумській області про визнання
протиправним та скасування, зокрема,
пункту 2.2 листа-вимоги від 17.08.2011
№18-05-14-14/5411 «Про усунення порушень,
виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності».

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 15.11.2013,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.01.2014,
позов задоволено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій, Державна
фінансова інспекція в Сумській області
оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального права та прийняти нове
рішення - про відмову у позові.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що
суди попередніх інстанцій не врахували
відсутність оплати ПСТ АФ «Обрій-Сад»
на користь ТОВ «Агрофірма «Низи»
коштів у сумі 2 316,00 грн. за придбані двох
племінних хрячків. У той же час,
позивачем не вжито захолодів для
погашення вказаної дебіторської
заборгованості.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, установленому пунктом 1
частини першої статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, посадовими особами КРУ в
Сумській області проведена ревізія
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Агрофірма «Низи» за 2008-2010 роки.

За результатами ревізії складений акт
від 13.07.2011 №05-08/06, у якому зроблені
висновки про виявлені ревізією окремі
порушення.

На підставі акта перевірки КРУ в
Сумській області надіслало позивачу
лист від 17.08.2011 №18-05-14-14/5411 «Про усунення
порушень, виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності».

Пунктом 2.2 вимоги 17.08.2011 №18-05-14-14/5411
позивача зобов'язано стягнути з осіб,
винних у допущенні втрати внаслідок не
стягнення суми заборгованості з
контрагента, шкоду в розмірі 2 316, 00 грн.
у порядку, встановленому ст.ст. 130-136
КЗпП України.

Вимога обґрунтована тим, що по
бухгалтерському обліку ТОВ «Агрофірма
«Низи» обліковувалась прострочена
дебіторська заборгованість у сумі 2 316,00
грн., тоді як посадовими особами
позивача не забезпечено стягнення з
боржника (ПСТ АФ «Обрій-Сад») вказаної
заборгованості, що призвело до збитків
на вказану суму.

Також судами попередніх інстанцій
установлено, що ТОВ «Агрофірма «Низи»
на виконання загальнодержавної
програми селекції у тваринництві та
птахівництві на підприємствах
агропромислового комплексу в 2008-2010
роках з Державного бюджету України
отримувало кошти за напрямком
використання «Здешевлення вартості
племінних (генетичних) ресурсів
вітчизняного походження» для повного
або часткового відшкодування витрат на
вирощування племінних свиней. Тобто,
під час здійснення фінансового
контролю, відповідач мав право
здійснювати перевірку лише щодо
цільового використання отриманих
бюджетних коштів, і, в разі виявлення
порушень (використання коштів не за
цільовим призначенням), КРУ в Сумській
області мало право вимагати усунення
цих порушень.

На виконання договору купівлі-продажу
від 20.02.2008 позивачем реалізовані ПСТ АФ
«Обрій-Сад» племінні кнурці великої
білої породи в кількості 2 голів,
загальною вагою 193 кг. Загальна сума
договору склала 4 316, 00 грн., з яких: 2 000, 00
грн. - сума отриманого з Державного
бюджету України відшкодування витрат
на вирощування кнурців, які є предметом
продажу; 2 316, 00 грн. - сума коштів, яку ПСП
АФ «Обрій-сад» зобов'язувалось
сплатити за придбаний товар у
визначені договором строки.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що прострочена дебіторська
заборгованість ПСП АФ «Обрій-сад» в
розмірі 2 316, 00 грн., стягнення якої не
забезпечив позивач, не є бюджетними
коштами, у зв'язку з чим, не повернення
цієї заборгованості, не спричиняє
шкоди Державному бюджету України та не
є порушенням бюджетного законодавства.
Тобто, у КРУ в Сумській області були
відсутні підстави вимагати від
позивача стягнути з осіб, винних у
допущенні втрати внаслідок не
стягнення суми заборгованості з
контрагента, шкоду в розмірі 2 316, 00 грн.
у порядку, встановленому ст.ст. 130-136
КЗпП України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаним висновком
судів попередніх інстанцій з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 2 Порядку
використання коштів Державного
бюджету України на виконання програм
селекції у тваринництві та
птахівництві на підприємствах
агропромислового комплексу і в
науково-дослідних господарствах,
затвердженим наказом Міністерства
аграрної політики України, Української
академії аграрних наук, Міністерства
фінансів України від 13.02.2007 №88/10/187 (далі
- Порядок) цей Порядок визначає
механізм використання коштів,
передбачених у загальному фонді
Державного бюджету Українина
відповідний рік за бюджетними
програмами «Селекція у тваринництві та
птахівництві на підприємствах
агропромислового комплексу» (КПКВ -
2801190) та «Селекція у тваринництві та
птахівництві в науково-дослідних
господарствах» (КПКВ - 6591080), розміри
часткового або повного відшкодування
понесених витрат та здійснення
доплат з Державного бюджету України
на виконання програм селекції у
тваринництві та птахівництві на
підприємствах агропромислового
комплексу і в науково-дослідних

господарствах (додаток 1) і порядок
надання звітності про

використання бюджетних коштів.

Пунктом 17 Порядку установлено, що для
отримання коштів Державного бюджету
України виконавці бюджетної програми
надають головним розпорядникам
бюджетних коштів письмове зобов'язання
повернути в місячний строк до бюджету
отримані бюджетні кошти в разі
встановлення органами контролю факту
їх незаконного одержання та/або
нецільового використання

Згідно з пунктом 18 Порядку для
отримання коштів на виконання
бюджетних програм, крім робіт
загальнодержавного значення,
виконавцями програм подаються
відомості про обсяги виконаних робіт.

Пунктами 20 і 21 Порядку (у чинній на час
виникнення спору редакції) визначено,
що для отримання бюджетних коштів з
виконання робіт загальнодержавного
значення виконавці програм подають
відомості про витрати на виконання
робіт, акт про фактичний обсяг
виконаних робіт та затверджені
відповідно Мінагрополітики та УААН
кошториси.

Кошти Державного бюджету України
спрямовуються виконавцями програм на
оплату отриманих товарів, робіт та
послуг або проведення відшкодування
зазнаних витрат, пов'язаних з
проведенням робіт за напрямами
фінансування, шляхом перерахування
коштів на рахунки суб'єктів
господарювання, відкриті в банках.

Відповідно до положень статті 2 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні»
(чинного на момент виникнення спірних
відносин) одним із завдань органів
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів.

Пунктом 7 статті 10 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні» було передбачено, що органи
контрольно-ревізійної служби мають
право пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Ураховуючи, що ТОВ «Агрофірма «Низи»
отримало з Державного бюджету України
кошти в розмірі 2 000,00 грн. правомірно та
забезпечило їх цільове використання у
межах виконання програм селекції у
тваринництві шляхом виробництва
племінних ресурсів (племінні кнурці
великої білої породи), суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
судів попередніх інстанцій щодо
протиправності пункту 2.2 вимоги від
17.08.2011 №18-05-14-14/5411 «Про усунення
порушень, виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності».

Крім того, суд касаційної інстанції
звертає увагу на те, що оспорюваних
пункт вимоги не містить посилання на
завдання діями чи бездіяльністю
позивача збитків саме Державному
бюджету України, а наявність
дебіторської заборгованості ПСТ АФ
«Обрій-Сад» перед ТОВ «Агрофірма
«Низи» перебуває у площині виключно
господарських відносин цих суб'єктів
підприємництва.

Зважаючи на викладене, доводи
касаційної скарги спростовуються вище
переліченими нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Сумській області залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15 січня 2014 року в цій справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
КАС України.