Справа № 0670/2116/12
Суддя: Розваляєва Т.С.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/25445/13

Вищий адміністративний суд України у
складі:

головуючого суддіРозваляєвої Т. С.
(суддя-доповідач),суддівМаслія В. І.,
Черпіцької Л. Т.,секретаря судового
засідання Левіної А. А.,

за участю: прокурора - Чубенка В. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Брусилівської районної
державної адміністрації Житомирської
області, за участю прокуратури
Житомирської області, про визнання
відмови незаконною, зобов'язання
вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до Брусилівської
районної державної адміністрації
Житомирської області з позовом, в якому
з урахуванням змінених позовних вимог
просив визнати відмову в наданні
земельної ділянки незаконною та надати
дозвіл на виготовлення (розробку)
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від
17 квітня 2013 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
позивач звернувся з касаційною скаргою
на них, в якій просив їх скасувати.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач просив залишити її без
задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення
прокурора, перевіривши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку,
що скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що позивач
звернутався до Житомирського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою, в якій просив визнати
відмову Брусилівської РДА в прийнятті
до розгляду заяви ОСОБА_4 від 12 жовтня
2011 року про надання землі в оренду для
ведення фермерського господарства
"Нона-1" незаконною та зобов'язати
Брусилівську РДА розглянути заяву
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено:
визнано незаконною відмову
Брусилівської районної державної
адміністрації у прийнятті до розгляду
заяви позивача про надання землі в
оренду для ведення фермерського
господарства "Нона-1"; зобов'язано
Брусилівську районну державну
адміністрацію розглянути його заяву та
прийняти рішення відповідно до вимог
чинного законодавства.

На виконання постанови Житомирського
окружного адміністративного суду від 02
лютого 2012 року було призначено комісію
з розгляду звернень підприємств,
організацій, установ і громадян щодо
надання земельних ділянок, про що
складено протокол засідання комісії по
розгляду звернень № 1 від 22 лютого 2012
року.

Комісією 22 лютого 2012 року прийнято
рішення, яким рекомендовано
райдержадміністрації відмовити в
наданні в оренду громадянину ОСОБА_4
земельної ділянки, орієнтованою площею
100 га, із земель запасу та резерву
Озерської сільської ради, в зв'язку із
обмеженістю земель запасу та резерву
сільськогосподарського призначенняна
території даної сільської ради.

У подальшому листом від 19 березня 2012
року за № 111 Брусилівською РДА
ОСОБА_4 надано відповідь на його заяву
від 14 березня 2012 року, в якому
зазначено, що 22 лютого 2012 року його
звернення щодо надання земельних
ділянок розглянуто комісією з розгляду
звернень підприємств, організацій,
установ і громадян, йому надіслано
витяг з протоколу засідання, в якому
викладено рішення з цього приводу.

Не погоджуючись такими діями ради,
позивач подав цей позов.

Апеляційний суд, залишаючи без змін
рішення суду першої інстанції про
відмову в позові в частині визнання
відмови в наданні земельної ділянки
незаконною, виходив із того, що
постанова Житомирського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року про зобов'язання Брусилівської
районної державної адміністрації
розглянути заяву позивача та прийняти
рішення відповідно до вимог чинного
законодавства Брусилівською РДА
виконана в повному обсязі.

Відмовляючи позивачу в частині вимоги
про надання дозволу на виготовлення
(розробку) проекту землеустрою
земельної ділянки, суди зазначили про
те, що позивачем не надані відповідачу
всіх необхідних документів,
передбачених статтею 123 ЗК України, для
вирішення цього питання.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів.

Позивач ставить вимогу перед
відповідачем про визнання відмови в
наданні земельної ділянки незаконною.

Згідно із статтею 13 Конституції
України від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною першою статті 116 ЗК України
передбачено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Згідно із статтею 124 ЗК України
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється за результатами
проведення земельних торгів, крім
випадків, встановлених частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 41 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації" голови місцевих
державних адміністрацій приймають
рішення у вигляді розпорядження, та
саме розпорядження, відповідно до
статті 50 зазначеного Закону може бути
оскаржено в судовому порядку.

Здійснивши системний аналіз наведених
норм законодавства, колегія суддів
дійшла висновку, що надання земельної
ділянки або відмова у її наданні
здійснюється органами державної влади,
у формі розпорядження, що є виключною
компетенцією цих органів.

Між тим, ухвалюючи рішення, суди
залишили поза увагою ту обставину, що у
справі відсутні докази того, що
відповідач приймав рішення про відмову
ОСОБА_4 у передачі земельної ділянки в
оренду відповідно до приписів статі 41
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" та статей 123, 124 ЗК
України, тоді як зі змісту листа
Брусилівської РДА від 19 березня 2012 року
вбачається, що ОСОБА_4 надано відповідь
на його заяву від 14 березня 2012 року, в
якому зазначено, що йому надіслано
витяг з рішення комісії з розгляду
звернень підприємств, організацій,
установ і громадян щодо надання
земельних ділянок.

Проте питання про визнання
неправомірними дії (бездіяльності)
відповідача з приводу неприйняття
рішення суб'єктом владних повноважень
позивачем не ставилося.

Із системного аналізу наведених норм
права та характеру відносин, які
склалися між сторонами спору, а також
враховуючи те, що відповідачем не
приймалося розпорядження, яке
направлене на зміну чи припинення прав
позивача, колегія суддів дійшла
висновку, що позивач оскаржує відмову,
яка міститься у протоколі засідання
комісії по розгляду звернень
підприємств, організацій, установ і
громадян щодо надання земельних
ділянок від 22 лютого 2012 року, яке, на
відміну від правового акту
індивідуальної дії, носить лише
рекомендаційних характер.

Відповідно до частини другої статті 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до приписів пункту 1 частини
другої статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Зважаючи на викладене, суди дійшли
правильного висновку щодо відмови в
позові в частині визнання відмови в
наданні земельної ділянки незаконною.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача надати дозвіл на
виготовлення (розробку) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, суд першої інстанції, з чим
погодився і апеляційний суд, вірно
дійшли висновку про відмову в позові,
оскільки, як вже зазначено касаційним
судом вище, будь-якого рішення у спосіб
визначений законом з цього питання
відповідачем не приймалось, а позивач з
такого приводу до відповідача із
заявою не звертався.

При цьому колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що зобов'язання
відповідача вчинити такі дії не
входять до компетенції суду, тоді як
дане право надано саме відповідному
органу владних повноважень.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 18
жовтня 2012 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 17 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
строк та у порядку, визначеними
статтями 237, 238, 239-1 КАС України.

Судді: