Справа № 2а-8143/10/2070
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/6554/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника відповідача Михайлова
О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.11.2010

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2011

у справі № 2а-8143/10/2070

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Меркурій - Інвест»

до Індустріальної об'єднаної державної
податкової інспекції м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 19.11.2010,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2011,
адміністративний позов задоволено
повністю. Скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Фрунзенському районі м.Харкова від
09.02.2010 № /0, № /0 та від 21.04.2010 №
/1, № /1. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь ТОВ
«Меркурій - Інвест» судові витрати в
сумі 3,40 грн.

Державна податкова ніпсекція у
Фрунзенському районі м.Харкова подала
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати вказані судові рішення та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову повністю.
Посилається на порушення судами норм
матеріального і процесуального права:
п. 5.1, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 № 334/94-ВР, п.п. 7.4.1
п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні судом касаційної
інстанції здійснено заміну
відповідача у справі Державної
податкової інспекції у Фрунзенському
районі м.Харкова, правонаступником
якої була Державна податкова інспекція
у Фрунзенському районі м.Харкова
Державної податкової служби, на
Індустріальну об'єднану державну
податкову інспекцію м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, яка, своєю чергою
була правонаступником останньої.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для визначення позивачеві за
податковими повідомленнями-рішеннями
від 09.02.2010 № /0, від 21.04.2010 № /1,
податкового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 277446,95 грн. основного
платежу та 138723,48 грн. штрафних
(фінансових) санкцій та за податковим
повідомленнями-рішеннями від 09.02.2010 №
/0, від 21.04.2010 № /1 податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 156554,00 грн. основного
платежу та 78277,20 грн. штрафних
(фінансових) санкцій слугували
висновки позапланової виїзної
перевірки від 28.01.2010 № 215/18-007/32869634, про
порушення позивачем вимог п. 5.1, п.п. 5.2.1
п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994 № 334/94-ВР та п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4 п.
7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, що
полягало у неправомірному віднесенні
до складу валових витрат та
податкового кредиту витрати та податок
на додану вартість відповідно за
господарськими операціями з придбання
робіт у ПБК «Прогрес».

Відповідач вважає, що позивач не має
права на валові витрати та податковий
кредит з податку на додану вартість за
господарськими операціями з ПБК
«Прогрес», оскільки останні не були
спрямовані на настання реальних
правових наслідків. Реальність
господарських операцій з придбання
позивачем робіт у ПБК «Прогрес»
поставлена відповідачем під сумнів з
огляду на те, що перевіркою
постачальника позивача - ПБК «Прогрес»
встановлено відсутність у
контрагентів останнього
адміністративно-господарських
можливостей для здійснення
господарської діяльності.

При перевірці правильності
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
правової оцінки встановлених судами
обставин суд касаційної інстанції
виходить з такого.

Для надання правової оцінки щодо
формування платником податку на додану
вартість податкового кредиту слід
застосовувати положення п.п. 7.2.6 п. 7.2, п.
7.4.1, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
№ 168/97-ВР, а щодо формування платником
податку на прибуток валових витрат -
положення ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28.12.1994 № 334/94-ВР в редакції, чинній на
час виникнення спірних відносин.

За умови реального здійснення
платником податку (покупцем)
господарської операції з придбання
робіт, що призвела до об'єктивної зміни
складу його активів, у межах
господарської діяльності, за
відсутністю з боку такого платника
порушення вимог наведених норм
законів, підстави для позбавлення
останнього права на валові витрати та
податковий кредит відсутні.

Нереальність господарських операцій з
придбання платником податку товарів
(робіт, послуг) має підтверджуватися
належними, допустимими та достатніми
доказами і не може ґрунтуватися на
припущеннях, зокрема обумовлюватись
лише порушеннями контрагентами
постачальника правил ведення
фінансово-господарської діяльності.

Актом перевірки та судами попередніх
інстанцій не встановлено жодного
фактичного порушення позивачем вимог
наведених норм закону, яке б позбавляло
його права на валові витрати та
податковий кредит з податку на додану
вартість.

В результаті дослідження питання щодо
фактичного придбання позивачем робіт
судами попередніх інстанцій
встановлено, що господарські операції
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку, які
відповідають дійсності, в т.ч.
податковими накладними, що
підтверджують податковий кредит,
довідками про вартість робіт, актами
виконаних робіт та актом готовності
об'єкту до експлуатації, свідоцтвом про
відповідність збудованого об'єкта
проектній документації, вимогам
державних стандартів, будівельних норм
і правил.

У разі, коли постачальник та його
контрагенти допустили порушення норм
законодавства, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цих осіб, адже
законом іншого не передбачено.

Враховуючи наведене, касаційна скарга
залишається без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Індустріальної
об'єднаної державної податкової
інспекції м.Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області залишити без задоволення, а
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.11.2010 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України в
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю. І. Цвіркун