Справа № 2а-4081/11/0970
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р.
№
9104/106433/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань:
Щерби С.Б.

представника відповідача - Лаврука В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Тисменицької міжрайонної державної
податкової інспекції
Івано-Франківської області Державної
податкової служби на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2012 року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Соснина» до
Тисменицької міжрайонної державної
податкової інспекції
Івано-Франківської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

07.12.2011 ТзОВ «Соснина» звернулося в суд
із адміністративним позовом до ДПІ в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області в якому
просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 18.04.2011 №
.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідач
протиправно, в порушення положень
статті 187 Податкового кодексу України,
пункту 3.2 Порядку заповнення та подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
ДПА України № 41 від 25.01.2011 року виніс
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, у зв'язку із
безпідставним висновком про
відсутність у поданих деклараціях з
податку на додану вартість за лютий 2011
року задекларованих зобов'язань з
сплати податку на додану вартість в
розмірі 61200,24 гривень по
фінансово-господарських операціях із
ТзОВ «Класик Авто». Також вважає
протиправним визначення 33066,67 гривень
податкових зобов'язань з ПДВ, що
виникла внаслідок допущеної позивачем
помилки у розрахунках податкового
кредиту по контрагенту ТОВ «Укрдрім»,
оскільки відповідачем не враховано
суми від'ємного значення податку на
додану вартість в розмірі 88622 гривень,
задекларовані в січні 2011 року, що
виключає виникнення податкових
зобов'язань, внаслідок зменшення цих
податкових зобов'язань за рахунок сум
від'ємного значення податку, які є
більшими за такі зобов'язання.

У процесі судового розгляду, судом
першої інстанції, ухвалою із занесення
до журналу судового засідання від
16.03.2012, у порядку ст. 55 КАС України
допущено заміну відповідача його
правонаступником - Тисменицькою МДПІ
Івано-Франківської області ДПС.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
16.03.2012 позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення за № від
18.04.2011 року в частині визначення ТзОВ
«Соснина» податкових зобов'язань з
сплати ПДВ за основним платежем в
розмірі 61200 гривень. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Вказану постанову в апеляційному
порядку оскаржив відповідач, у частині
задоволення адміністративного позову.
Вважає, що така прийнята з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
а тому просить її скасувати в цій
частині, а у задоволенні позову
відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що за
наслідками проведеної камеральної
перевірки даних, задекларованих в
податковій звітності з ПДВ за лютий 2011
року встановлено, що ним належним чином
не задекларовано податкові
зобов'язання в сумі 61200,24 гривень
податку на додану вартість по
фінансово-господарських операціях з
ТзОВ «Класик Авто». Зокрема, у додатку
№ 5 до Декларації з ПДВ за лютий 2011
«Розшифровка податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» в рядку «Інші» позивачем
задекларовано фінансово-господарські
операції проведені 16.02.2011 з ТзОВ
«Класик Авто» без зазначення
індивідуального податкового номера,
хоча такий йому присвоєно та видано
свідоцтво платника ПДВ. Також, вказаний
номер не зазначений і у податковій
накладній, що є порушенням порядку її
складення, який визначений ст. 201 ПК
України. Крім того, суд не звернув увагу
на недоліки, які містить Реєстр виданих
та отриманих податкових накладних.
Висновок суду в частині задоволенні
позову зроблений без врахування того,
що підтвердження даних податкового
обліку здійснюється на підставі
первинних документів.

Позивач свого представника у судове
засідання не направив, хоча належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду, що
підтверджується наявним у справі
повідомленням про вручення повістки, а
тому у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС
України його неприбуття не перешкоджає
апеляційному розгляду справи.

Представник апелянта у судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
та просить її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
така задоволеною бути не може.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 11.04.2011 Державною
податковою інспекцією в Тисменицькому
районі Івано-Франківської області
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих ТзОВ «Соснина» у
податковій звітності з ПДВ за лютий 2011
року, за наслідками якої складено акт
за № 1028/15-20/30906118.

Проведеною перевіркою встановлено
заниження суми податкових зобов'язань
з сплати ПДВ за лютий 2011 року в розмірі
89725 грн. Висновок про заниження
вказаних податкових зобов'язань з ПДВ,
зроблений на підставі виявлення
декларування позивачем більших сум
податкового кредиту з податку на 33066,67
грн, ніж його контрагентом - ТзОВ
«Укрдрім» у поданих ними за місцем
реєстрації декларацій з ПДВ, а також не
здійснення декларування податкових
зобов'язань з ПДВ в сумі 61200 грн по
фінансово-господарських операціях з
ТзОВ «Класик Авто».

На підставі цього акта перевірки,
відповідачем винесено оскаржуване
податкове повідомлення-рішення за №
від 18.04.2011, яким позивачу
визначено грошове зобов'язання з ПДВ, у
тому числі: за основним платежем - 89 725
грн та за штрафними (фінансовими)
санкціями - 1 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити в
частині скасування податкового
повідомлення-рішення на суму 61200 грн за
основним платежем, що стосується
задекларованих позивачем податкових
зобов'язань за лютий 2011 року з ТзОВ
«Класик Авто». До таких висновків суд
першої інстанції дійшов з огляду на те,
що з поданих позивачем декларації з ПДВ
за лютий 2011 року, розшифровки
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів, а також
реєстру виданих податкових накладних
вбачається, що ним відображено у
податковому обліку операції з вказаним
контрагентом на суму без ПДВ - 306001,20 грн
(ПДВ - 61200,24 грн). Встановлені під час
перевірки формальні порушення щодо не
зазначення індивідуального
податкового номера покупця, не
виключає факт декларування обсягів
податкових зобов'язань, що неє
підставою для зменшення бази
оподаткування. У іншій частині, суд
першої інстанції дійшов висновку про
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення,
оскільки позивач визнав, що
декларування ним більших сум
податкового кредиту з податку на 33066,67
гривень, ніж зазначено контрагентом
позивача ТзОВ «Укрдрім» у поданих ними
за місцем реєстрації декларацій з
податку на додану вартість, мало місце
внаслідок допущеної ТзОВ «Соснина»
помилки.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог. При цьому, з огляду на
приписи ч. 1 ст. 195 КАС України перегляд
судового рішення здійснюється тільки в
частині задоволення позову, яка
оскаржена відповідачем. Позивачем
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позову
не оскаржене, а тому підстави для його
перегляду відсутні.

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1
статті 185 Податкового кодексу України
об'єктом оподаткування податком на
додану вартість є операції платників
податку з: постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Пунктом 187.1 статті 187 Податкового
кодексу України встановлено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку (підпункт а); дата
відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку (підпункт б).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 16.02.2011 року позивачем,
згідно видаткової накладної № РН-000010,
поставлено ТзОВ «Класік Авто» товар
(шкіру мокро-солену та ветблу ВРХ) на
загальну суму 367201,44 грн, в тому числі
61200, 24 грн ПДВ, на підставі чого ним
видано податкову накладну за № 10 від
16.02.2011.

Обсяг вказаної господарської операції
позивачем відображено у поданій ним
21.03.2011 року податковій декларації з ПДВ
за лютий 2011 року в Рядку 1 «Операції на
митній території України, що
оподатковуються за ставкою 20
відсотків, крім імпорту товарів»
Розділу І «Податкові зобов'язання» (а.с.
28).

Крім того, у додатку № 5 «Розшифровка
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів» до
поданої податкової декларації з ПДВ за
лютий 2011 року в Рядку «Інші» Розділу І
«Податкові зобов'язання»
задекларовано фінансово-господарську
операцію, проведену 16.02.2011 року з ТзОВ
«Класик Авто», без зазначення
індивідуального податкового номеру
контрагента та відображено обсяг
поставки 306001,2 грн та суму зобов'язань з
податку на додану вартість в розмірі
61200, 24 грн (а.с.30).

Також, у Реєстрі виданих та отриманих
податкових накладних за лютий 2011 року в
Рядку 1 Розділу І «Видані податкові
накладні» позивачем відображено
відомості про видачу 16.02.2011 року
податкової накладної за № 10 ТзОВ
«Класик Авто» на господарську операцію
загальною сумою постачання, включаючи
ПДВ 367201,44 грн, базою оподаткування 306001,20
грн та сумою ПДВ 61200,24 грн (а.с. 59).

Статтею 16 Податкового кодексу України
визначені обов'язки платника податків,
згідно положень якої платник податків
зобов'язаний подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів (підпункт
16.1.3)

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Відповідно до статті 203 розділу V
Податок на додану вартість Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податку на додану вартість, зазначену
ним у податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, який
дорівнює 20 календарним дням, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.

У відповідності до пункту 1 розділу ІІІ
Порядку заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість, затвердженого наказом
Державної податкової служби України за
№41 від 25.01.2011 року (чинного на час
виникнення спірних відносин, далі -
Порядок) декларація з податку на додану
вартість подається платником у
визначений у пункті 5 розділу II Порядку
строк до підрозділу органу державної
податкової служби, яким здійснюється
приймання податкової звітності, за
формою, встановленою на дату подання.
До декларації вносяться дані
податкового обліку платника окремо за
кожний звітний (податковий) період без
наростаючого підсумку.

Згідно підпункту 14.5 пункту 14 розділу
ІІІ Порядку додатком до декларації з
податку на додану вартість є
розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5) (додаток 5).

У відповідності до пункту 1 розділу V
Порядку декларація з податку на додану
вартість складається із вступної
частини, службових полів, чотирьох
розділів та обов'язкових додатків.
Платником заповнюються вступна
частина, службові поля, перші три
розділи та додатки.

Пунктом 3 розділу V Порядку встановлено
порядок заповнення Розділ I декларації
з податку на додану вартість
«Податкові зобов'язання», згідно
підпункту 3.1 якого у рядках 1-6 колонки А
декларації вказуються загальні обсяги
постачання звітного періоду, які
оподатковуються за основною ставкою,
за нульовою ставкою, звільнені від
оподаткування відповідно до статті 197
розділу V Кодексу, тимчасово звільнені
від оподаткування відповідно до
підрозділу 2 розділу XX Кодексу,
звільнені від оподаткування
відповідно до міжнародних договорів
(угод), та обсяги постачання, що не є
об'єктом оподаткування відповідно до
статті 196 розділу V Кодексу, та ті, що не
оподатковуються у зв'язку з
визначенням місця постачання послуг за
межами митної території України
відповідно до пунктів 186.2, 186.3 статті 186
розділу V Кодексу або постачання послуг
за межами митної території України. При
визначенні обсягу постачання товарів /
послуг за звітний (податковий) період
платник зобов'язаний враховувати
значення терміна «постачання товарів»
відповідно до вимог підпункту 14.1.191
пункту 14.1 статті 14 розділу I Кодексу та
значення терміна «постачання послуг»
відповідно до вимог підпункту 14.1.185
пункту 14.1 статті 14 розділу I Кодексу.

Згідно підпункту 3.2 пункту 3 розділу V
вказаного порядку до рядка 1 декларації
включаються оподатковувані за
основною ставкою обсяги постачання,
здійснені на митній території України,
та ті, місце постачання яких відповідно
до статті 186 розділу V Кодексу визначено
на митній території України.

З наведених вище правових положень
можна дійти висновку, що позивачем у
декларації з податку на додану
вартість за лютий 2011 року, поданій
21.03.2011 року, здійснено декларування
зобов'язань з сплати податку на додану
вартість за лютий 2011 року в розмірі 61200
гривень, за наслідками проведеної
16.02.2011 року господарської операції -
поставки товарів ТзОВ «Класик Авто».
Відображена ним у звітності інформація
дає можливість ідентифікувати його
контрагента, дату та обсяг поставки, що
і було податковим органом зроблено за
результатами автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
(а.с. 32).

Посилання апелянта на допущені
позивачем, під час подання звітності,
формальні порушення, а саме не
зазначення індивідуального
податкового номера контрагента, не
спростовує факт декларування ним
податкового зобов'язання, оскільки у
звітності відображено найменування
контрагента, дату та обсяг поставки,
дату та номер податкової накладної, яка
ним включена до Реєстру виданих та
отриманих податкових накладних. Отже,
допущення цих порушень не може
слугувати підставою для донарахування
податкових зобов'язань.

Також, безпідставними є посилання
апелянта на те, що судом першої
інстанції не досліджувались первинні
документи на підставі яких сформовано
дані податкового обліку, оскільки
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення податковим
органом прийняте за наслідками
камеральної перевірки, під час якої
досліджувались тільки дані податкової
звітності, а не первинні документи. Суд
під час вирішення спору щодо
оскарження рішень суб'єкта владних
повноважень, перевіряє таке на
правомірність, з урахуванням тих
обставин, які стали підставою для його
прийняття, та не вправі перебирати на
себе функції податкового органу щодо
здійснення податкового контролю,
зокрема, здійснювати документальну
перевірку даних податкового обліку.
При цьому, відповідач у подальшому не
позбавлений можливості у порядку
визначеному законом провести
документальну перевірку позивача за
відповідний період.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції про
протиправність податкового
повідомлення-рішення в частині
визначення податкового зобов'язання за
лютий 2011 року в розмірі 28525 грн, а тому в
цій частині його слід скасувати.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано частково задовольнив
адміністративний позов, правильно і
повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування оскарженої
постанови, суд апеляційної інстанції
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Тисменицької
міжрайонної державної податкової
інспекції Івано-Франківської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2012 року у справі № 2а-4081/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня
складення її у повному обсязі, може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та
підписана 18.04.2014 року.