Справа № 809/720/14
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р.
Справа № 809/720/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді Грицюка П.П.

Суддів: Боброва Ю.О.,

Чуприни О.В.,

при секретарі Ткачук І.М.,

за участю:

представника позивача Футерка В.Л.,

представника відповідача Рачук Т.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: публічного
акціонерного товариства
"Івано-Франківський завод "Промприлад"

до відповідача: Міністерства
соціальної політики України

про зобов'язання надати
запитувану інформацію згідно
інформаційного запиту №79-33 від 17.01.2014
року,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство
"Івано-Франківський завод "Промприлад"
(далі - позивач) звернулося в суд з
адміністративним позовом до
Міністерства соціальної політики
України (далі - відповідач) про
зобов'язання розглянути інформаційний
запит №79-33 від 17.01.2014 року та надати
запитувану інформацію (а.с. 5-7).

Представником позивача 14.03.2014 року
подано заяву про зменшення розміру
позовних вимог (а.с. 16-18). Так,
представник позивача просив
зобов'язати відповідача надати
запитувану в інформаційному запиті від
17.01.2014 № 79-33 інформацію - відповідь на
наступні запитання: 1) чи проводилася
відповідачем оцінка того, яка із двох
нижченаведених ситуацій більше
відповідає інтересам держави та
суспільства: а) примусове стягнення з
підприємств фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
яке призвело до банкрутства таких
підприємств, мало наслідком втрату
його працівниками робочих місць та
припинення надходжень податків та
зборів від такого підприємства до
бюджетів усіх рівнів. Після ліквідації
такого підприємства усі витрати щодо
виплати пільгових пенсій здійснюються
за рахунок коштів Державного бюджету
України; б) фінансове навантаження на
підприємства з відшкодування ними
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій істотно
зменшене або виключене повністю, що не
призводить до банкрутства підприємств.
При цьому на підприємствах
зберігаються робочі місця, воно
продовжує здійснювати відрахування
податків та зборів до бюджетів усіх
рівнів; 2) яку позицію займає відповідач
щодо можливого запровадження
ефективних заходів, які б
унеможливлювали порушення процедури
банкрутства та/або подальшу ліквідацію
підприємств внаслідок примусового
стягнення з останніх фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій; 3) яку позицію займає відповідач
щодо можливого часткового звільнення
підприємств радянського походження
від відшкодування ними фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій з урахуванням стажу
роботи із шкідливими та важкими
умовами праці, здобутого працівниками
цих підприємств до введення в дію
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

У відповідності до вимог статті 137
Кодексу адміністративного судочинства
України суд прийняв заяву про зміну
позовних вимог.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
представник позивача зазначає, що
відповідач у листі-відповіді від 31.01.2014
року № 412/0/10-14/039 на запит від 17.01.2014 року
неправомірно та незаконно надав лише
частково запитувану інформацію, а саме
надано відповідь лише на запитання №1,
тоді як запитання №2-4 залишилися без
відповіді, чим порушено право на
отримання відкритої за режимом доступу
інформації, необхідної, в тому числі,
для реалізації своїх завдань та
функцій. В судовому засіданні позовні
вимоги підтримані в повному обсязі, з
врахуванням зменшених позовних вимог.

Відповідачем позовні вимоги
заперечуються з огляду на те, що
відповідь на запит позивача №79-39 від
17.01.2014 року, Міністерством соціальної
політики України, на виконання
доручення Кабінету Міністрів України
від 25.01.2014 року №840/0/2-14, надано в межах
компетенції та в повному обсязі. В
судовому засіданні представник
відповідача наполягала на відмові в
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, встановлено наступне.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації, та
інформації, що становить суспільний
інтерес, визначений Законом України
"Про доступ до публічної інформації".

Статтею 1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
визначено, що публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом. Публічна інформація є
відкритою, крім випадків, встановлених
законом.

Статтею 3 Закону України
визначені гарантії забезпечення права
на доступ до публічної інформації,
відповідно до якої право на доступ до
публічної інформації гарантується:
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом;
визначенням розпорядником інформації
спеціальних структурних підрозділів
або посадових осіб, які організовують у
встановленому порядку доступ до
публічної інформації, якою він володіє;
максимальним спрощенням процедури
подання запиту та отримання
інформації; доступом до засідань
колегіальних суб'єктів владних
повноважень, крім випадків,
передбачених законодавством;
здійсненням парламентського,
громадського та державного контролю за
дотриманням прав на доступ до
публічної інформації; юридичною
відповідальністю за порушення
законодавства про доступ до публічної
інформації.

Відповідно пункту 2 частини 1 статті 5
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" доступ до інформації
забезпечується шляхом надання
інформації за запитами на інформацію.

Згідно статті 19 вищенаведеного Закону
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
встановлено, що розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 14
Закону України "Про доступ до публічної
інформації" розпорядники інформації
зобов'язані надавати достовірну, точну
та повну інформацію, а також, у разі
потреби, перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач звернувся до Кабінету
Міністрів України з інформаційним
запитом № 79-33 від 17.01.2014 року в порядку
ст. 19 Закону України "Про доступ до
публічної інформації", в якому просив
надати інформацію - відповідь на
наступні запитання: 1) які заходи вжиті
Кабінетом Міністрів України та/або за
його дорученням іншими центральними
органами виконавчої влади з метою
доопрацювання проекту Закону України
про внесення змін до деяких законів
України щодо пенсійного забезпечення
окремих категорій осіб (реєстр. № 1118),
який повернутий Кабінету Міністрів
України на доопрацювання згідно з
постановою Верховної Ради України від
04.04.2013 № 169-VІІ, а також яких результатів
досягнуто внаслідок здійснення таких
заходів; 2) чи проводилася Кабінетом
Міністрів України та/або за його
дорученням іншими центральними
органами виконавчої влади оцінка того,
яка із двох нижченаведених ситуацій
більше відповідає інтересам а)
примусове стягнення з підприємств
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, яке
призвело до банкрутства таких
підприємств, мало наслідком втрату
його працівниками робочих місць та
припинення надходжень податків та
зборів від такого підприємства до
бюджетів усіх рівнів. Після ліквідації
такого підприємства усі витрати щодо
виплати пільгових пенсій здійснюються
за рахунок коштів Державного бюджету
України; б) фінансове навантаження на
підприємства з відшкодування ними
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій істотно
зменшене або виключене повністю, що не
призводить до банкрутства підприємств.
При цьому, на підприємствах
зберігаються робочі місця, воно
продовжує здійснювати відрахування
податків та зборів до бюджетів усіх
рівнів; 3) яку позицію займає Кабінет
Міністрів України щодо можливого
запровадження ефективних заходів, які
б унеможливлювали порушення процедури
банкрутства та/або подальшу ліквідацію
підприємств внаслідок примусового
стягнення з останніх фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій; 4) яку позицію займає Кабінет
Міністрів України щодо можливого
часткового звільнення підприємств
радянського походження від
відшкодування ними фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій з
урахуванням стажу роботи із шкідливими
та важкими умовами праці, здобутого
працівниками цих підприємств до
введення в дію Закону України "Про
пенсійне забезпечення" (а.с. 8).

Департамент інформації та комунікацій
з громадськістю Секретаріату Кабінету
Міністрів України надав позивачу
відповідь № 17-14/147 від 27.01.2014 року на
запит та пояснив, що Секретаріат
Кабінету Міністрів України не є
розпорядником запитуваної інформації.
Крім того, повідомив, що запит №79-33
відповідно до ч. 3. ст. 22 Закону "Про
доступ до публічної інформації" листом
за № 840/0/2-14 від 25.01.2014 року надіслано до
Мінсоцполітики та Пенсійного фонду
України для розгляду та інформування у
встановленому порядку (а.с. 9).

В свою чергу листом №412/0/10-14/039 від 31.01.2014
року Міністерство соціальної політики
України разом із Пенсійним фондом
України на виконання доручення
Кабінету Міністрів України від 25.01.2014
року № 840/0/2-14 розглянули в межах
компетенції запит ПАТ
"Івано-Франківський завод "Промприлад"
(а.с. 19-20). В якому проінформувало, що з
метою удосконалення механізму
відшкодування пільгових пенсій на
розгляд Верховної Ради України Урядом
було внесено проект Закону України "Про
внесення змін до деяких законів
України щодо пенсійного забезпечення
окремих категорій осіб" (реєстр. № 1118).
Відповідно до постанови Верховної Ради
України від 04.04.2013 № 169 законопроект
повернуто Кабінету Міністрів України
на доопрацювання. На розгляді у
Верховній Раді України перебуває
проект Закону України "Про внесення
змін до деяких законів України щодо
пенсійного забезпечення окремих
категорій осіб (щодо пільгового
пенсійного забезпечення окремих
категорій осіб)" (реєстр. № 2531а від
04.07.2013), який має на меті удосконалити
порядок відшкодуваніня пільгових
пенсій.

Листами від 21.08.2013 № 3770/0/10-13/025, від 08.11.2013
№ 5201/0/10-13/025 та від 29.11.13 № 5707/0/10-13/025
Мінсоцполітики було надіслано до
Кабінету Міністрів України перелік
пріоритетних законопроектів, які
потребують першочергового розгляду,
зокрема, до переліку включено
вищезазначений законопроект. Також
доопрацьовується проект Закону
України "Про запровадження
обов'язкової професійної пенсійної
системи для особливих категорій
професій, пов'язаних із ризиком для
життя" із урахуванням зауважень,
внесених зацікавленими органами
виконавчої влади, та з метою його
внесення на розгляд Уряду в
установленому порядку. Проектом акта
пропонується удосконалити порядок
призначення та фінансування пільгових
пенсій, які призначені на пільгових
умовах. Станом на 1 січня 2014 року
заборгованість підприємств по
відшкодуванню пільгових пенсій,
призначених відповідно до пунктів "а"
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" - 4700,2 млн. грн, пунктів "б"-
"з" - 1461,8 млн. грн. Водночас,
заборгованість підприємств, які
належать до сфери управління
міністерств і відомств складає 4818,6 млн.
грн. або 78,2% загальної суми
заборгованості по пільгових пенсіях.
Заборгованість 1309 підприємств, які
перебувають в процедурах банкрутства,
складає 1668,5 млн. грн.

Існуюча заборгованість по пільгових
пенсіях стягнута у судовому порядку та
передана на виконання до Державної
виконавчої служби. Але стягнути цю
заборгованість у примусовому порядку,
зокрема, шляхом реалізації майна
боржника, неможливо, оскільки в
основному пільгові пенсії не
відшкодовують неактивні підприємства,
які роками не здійснюють господарську
діяльність, і у яких майно і кошти, на
які можливо звернути стягнення,
відсутні.

Фінансування виплати пільгових пенсій
є одним із основних питань, яке
розглядається на засіданнях
Національної тристоронньої
соціально-економічної ради, круглих
столів за участю експертів та
соціальних партнерів. Зокрема, на
вказаних заходах розглядалися
пропозиції в частині перекладення на
Державний бюджет витрат щодо
фінансування виплати і доставки
пільгових пенсій. Враховуючи, що такі
пропозиції не містили обґрунтувань
щодо джерел покриття додаткових витрат
Державного бюджету, пов'язаних із їх
реалізацією, вони не були підтримані.

На сьогодні триває робота по
опрацюванню комплексних заходів по
вдосконаленню фінансування виплати
пільгових пенсій.

Таким чином, як досліджено судом,
розпорядником інформації
Міністерством соціальної політики
України в листі №412/0/10-14/039 від 31.01.2014
року надано повну відповідь на запит
ПАТ "Промприлад" №79-33 від 17.01.2014 року.

При цьому, суд не погоджується з
твердженнями представника позивача
про те, що відповідач не надав
конкретні відповіді на питання: чи
проводилася відповідачем оцінка того,
яка із двох наведених ситуацій більше
відповідає інтересам держави та
суспільства та, яку позицію займає
відповідач з окремих правових питань,
оскільки у відповідності до вимог
статті 1 Закону України "Про доступ до
публічної інформації" запитувану
інформацію у вигляді, якому просив
позивач її надати, не слід вважати
публічною.

Так, дана інформація, а точніше обраний
спосіб отримання такої інформації, має
оціночний харахтер, та з врахуванням
вимог Положення про Міністерство
соціальної політики України, яке
затверджено Указом Президента України
від 6 квітня 2011 року № 389/2011, не може
бути відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях, тобто отримана або створена в
процесі виконання відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень своїх
обов'язків.

Крім того, на переконання суду,
зазначена в запиті від 17.01.2014 року за №
79-33 інформація, яку просив надати
позивач, не є публічною також з тих
підстав, що її слід розцінювати як
пропозицію до відповідача щодо
вдосконалення законодавчих актів, які
регулюють питання відшкодування
пільгових пенсій, з урахуванням
економічного стану підприємств та
держави в цілому.

Поряд з цим, відповідач на адресу суду
направив пояснення по справі від 17.03.2014
року №315/039/97-14 (а.с. 40-41), яким зазначив,
запитувана інформація у запиті
позивача №2-4 не є публічною. Також, у
додаткових поясненнях Міністерства
соціальної політики України від 27.03.2014
року №390/039/97-14, які надані суду з
врахуванням змінених позовних вимог,
зазначені пояснення відповідача з
приводу правомірності своїх дій при
розгляді запиту позивача, а тому дані
пояснення не слід вважати відповіддю
на запит.

При розгляді даного адміністративного
спору слід звернути увагу на те, що
частиною 1 статті 20 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
встановлено, що розпорядник інформації
має надати відповідь на запит на
інформацію не пізніше п'яти робочих
днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом, запит позивача
Міністерством соціальної політики
України отримано 25.01.2014 року та 31.01.2014
року надано інформацію-відповідь,
тобто своєчасно, протягом строків
встановлених частиною 1 статті 20 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації".

Таким чином, з урахуванням
встановлених обставин та матеріалів
адміністративної справи, суд
констатує, що позовні вимоги ПАТ
"Івано-Франківський завод "Промприлад"
є безпідставними та не підлягають
задоволенню.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст. ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Головуючий суддя:
/підпис/ Грицюк
П.П.

Судді:
/підпис/ Бобров
Ю.О.

/підпис/ Чуприна
О.В.

Постанова складена в повному
обсязі 15.04.2014.