Справа № 814/4685/13-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

07 квітня 2014 р. Справа № 814/4685/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Єнтіна А. П.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

за участю секретаря - Півень М.О.,

за участю представника прокуратури -
Стаценко В.М.,

за участю представника відповідача -
Бондаря В.А.

за участю представника третьої особи -
Туз І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою заступника прокурора
Миколаївської області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23 грудня
2013 року по справі за позовом прокурора
Корабельного району м. Миколаєва до
Миколаївської міської ради, за участю
третьої особи: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нерейінтертранс" про
визнання протиправним та скасування
пункту рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - прокурор Корабельного району
м. Миколаєва звернувся з позовом до
Миколаївської міської ради, за участю
третьої особи: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нерейінтертранс", в
якому просив визнати протиправним та
скасувати пункт 9 розділу 1 рішення
Миколаївської міської ради №12/39 від
23.12.2011 року зі змінами, внесеними
пунктом 1 розділу 3 рішення
Миколаївської міської ради №15/29 від
01.03.2012 року, яким надано дозвіл ТОВ
"Нерейінтертранс" для складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею 1
500 000 кв.м., нормативною грошовою оцінкою
80 796 950,46 грн., за рахунок земель міста не
наданих у власність або користування, з
метою передачі земельної ділянки в
оренду строком на 25 років для
будівництва терміналу сипучих
вантажів, підхідного каналу та
операційної акваторії по пр. Корабелів,
2- б у м. Миколаєві.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року у задоволенні позову прокурора
Корабельного району м. Миколаєва
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі, заступник
прокурора Миколаївської області,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, та
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, просить
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23 грудня
2013 року - скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
пунктом 9 розділу 1 рішення
Миколаївської міської ради №12/39 від
23.12.2011 року надано дозвіл ТОВ
"Нерейінтертранс" для складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки орієнтовною площею 1
500 000 кв.м., за рахунок земель міста не
наданих у власність або користування, з
метою передачі земельної ділянки в
оренду для будівництва терміналу
сипучих вантажів, підхідного каналу та
операційної акваторії по пр. Корабелів,
2-б у м. Миколаєві.

Пунктом 1 розділу 3 рішення
Миколаївської міської ради №15/29 від
01.03.2012 року внесено зміни до
зазначеного пункту рішення міської
ради та викладено його наступній
редакції: "Товариству з обмеженою
відповідальністю "Нерейінтертранс"
надати дозвіл для складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки орієнтовною площею 1500000 кв.м.,
за рахунок земель міста, не наданих у
власність або користування, та за
рахунок земель ТОВ "Нерейінтертранс", з
метою передачі ділянки в оренду
строком на 25 років для будівництва,
обслуговування та ремонту об'єктів
інженерної, транспортної, енергетичної
інфраструктури, для будівництва,
експлуатації, обслуговування та
ремонту комплексу спеціалізованих на
універсальних портових
перевантажувальних терміналів
сипучих, наливних, генеральних,
будівельних та інших вантажів,
підхідного каналу та операційної
акваторії, гідротехнічних споруд
(тунелі, канали, труби, лотки,
регуляційні споруди, причали, пірси,
відкриті водозабори, гідромеханічне та
механічне обладнання, призначене для
нормального функціонування споруд
тощо), а також інших будівель і споруд (у
тому числі допоміжних) по пр. Корабелів,
2-б у м. Миколаєві."

Також судом встановлено, що 22.10.2013 року
прокуратурою на адресу Миколаївської
міської ради було внесено подання
№(15-05) 5947 вих. - 13 від 21.10.2013 року про
усунення порушення вимог
законодавства, причин та умов, що їм
сприяли, в якому було викладено вимогу
щодо скасування пункту 9 розділу 1
рішення Миколаївської міської ради
№12/39 від 23.12.2011 року та пункт 1 розділу 3
рішення Миколаївської міської ради
№15/29 від 01.03.2012 року, яке на час
звернення прокуратури з даним позовом
відповідачем не розглянуто.

Як вбачається з матеріалів справи, в
основу своєї позиції в судовому
засіданні прокуратурою було покладено
висновки про те, що відповідно до
наявних у проекті відведення графічних
матеріалів (ситуаційного та
кадастрового планів), а також
інформації управління Держземагенства
у Миколаївському районі Миколаївської
області, згідно якої запроектована до
відведення ТОВ "Нерейінтертранс"
земельна ділянка орієнтовною площею 150
га є акваторією Бузького лиману, а
також відповідно до статистичної
звітності (форми 6-зем), обліковується
як внутрішні води під лиманами. В цьому
зв'язку, на думку прокурора, спірна
земельна ділянка належить до земель
державної власності, розпорядження
якими здійснюють Кабінет Міністрів
України та місцеві державні
адміністрації.

Відповідно до статті 79 Земельного
кодексу України, земельна ділянка - це
частина земної поверхні з
установленими межами, певним місцем
розташування, з визначеними щодо неї
правами. Право власності на земельну
ділянку поширюється в її межах на
поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на
водні об'єкти, ліси і багаторічні
насадження, які на ній знаходяться,
якщо інше не встановлено законом та не
порушує прав інших осіб. Право
власності на земельну ділянку
розповсюджується на простір, що
знаходиться над та під поверхнею
ділянки на висоту і на глибину,
необхідні для зведення житлових,
виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до статті 3 Водного кодексу
України усі водні об'єкти на території
України становлять її водний фонд. До
водного фонду належать: 1) поверхневі
води: природні водойми (озера);
водостоки (річки, струмки); штучні
водойми (водосховища,ставки) і канали;
інші водні об'єкти; 2) підземні води та
джерела; внутрішні морські води та
територіальне море.

До земель водного фонду згідно зі
статтею 4 Водного кодексу України та
статтею 58 Земельного кодексу України
належать землі, зайняті: морями,
річками, озерами, водосховищами, іншими
водоймами, болотами, а також островами;
прибережними захисними смугами вздовж
морів, річок та навколо водойм; зайняті
гідротехнічними та іншими
водогосподарськими спорудами та
каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них.

Згідно зі статтею 18 Земельного кодексу
України, до земель України належать усі
землі в межах її території, в тому числі
зайняті водними об'єктами, які за
основним цільовим призначенням
поділяються на категорії.

Відповідно до ст.85 Водного кодексу
України, порядок надання земель
водного фонду в користування та
припинення права користування ними
встановлюється земельним
законодавством.

З огляду на наведені норми чинного
законодавства, територія, щодо якої
відповідачем був наданий ТОВ
"Нерейінтертранс" дозвіл на розробку
проекту землеустрою, є землею в понятті
чинного законодавства і може бути
об'єктом земельних правовідносин, а
тому твердження позивача про те, що
вкрита водою земельна ділянка не може
бути об'єктом земельних правовідносин
є помилковим.

Щодо посилання позивача на те, що
надання у користування водних об'єктів
здійснюється відповідно до вимог
Водного кодексу України, слід
зазначити, що згідно ст. 1 Водного
кодексу України, водний об'єкт -
природний або створений штучно елемент
довкілля, в якому зосереджуються води
(море, річка, озеро, водосховище, ставок,
канал, водоносний горизонт).

Оскільки оспорюваним рішенням не
вирішується жодних питань щодо надання
у користування водних об'єктів, а
виключно, в порядку та на підставах,
встановлених Земельним кодексом
України, реалізуються повноваження
Миколаївської міської ради щодо
розпорядження землями, дане твердження
позивача не має жодного зв'язку з
предметом спору та не може бути
підставою для скасування оспорюваного
рішення, прийнятого відповідачем.

Відповідно до п.12 р. Х перехідних
положень Земельного кодексу України (в
редакції, що діяла на момент прийняття
оскаржуваного рішення міської ради) до
розмежування земель державної та
комунальної власності, повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзацах другому
та четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Стаття 1 Закону України «Про
розмежування земель державної та
комунальної власності» (що діяв на
момент прийняття оскаржуваного
рішення) встановлювала, що
розмежування земель державної та
комунальної власності полягає у
здійсненні організаційно-правових
заходів щодо розподілу земель
державної власності на землі
територіальних громад і землі держави,
а також щодо визначення і встановлення
в натурі (на місцевості) меж земельних
ділянок державної та комунальної
власності.

Абзац 3 ст.10 вищезазначеного закону
встановлює, що розмежування земель
державної та комунальної власності
здійснюється за проектами, які за
замовленням відповідних сільських,
селищних, міських рад, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, обласних
державних адміністрацій,
розробляються державними та іншими
землевпорядними організаціями.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування відповідно
до своїх повноважень, визначених цим
Законом, приймають рішення про
погодження та затвердження проектів
розмежування земель державної та
комунальної власності (абзац 7
вищезазначеного закону).

При цьому, як вбачається із позовної
заяви та додатків до неї позивачем не
надано доказів того, що в місті
Миколаєві розроблені та затверджені
проекти розмежування земель державної
та комунальної власності.

Тому, в даному випадку, при розгляді
земельних питань слід керуватися
приписами п.12 р. Х перехідних положень
Земельного кодексу України (в редакції,
що діяла на момент прийняття
оскаржуваного рішення міської ради), що
до розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзацах другому
та четвертому цього пункту), в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що оскаржувані
рішення було прийнято Миколаївською
міською радою в межах повноважень та у
спосіб передбачений чинним
законодавством.

Посилання апелянта на позицію,
викладену в постанові Вищого
адміністративного суду України у
справі за позовом ТОВ «Морський
спеціалізований порт «Ніка-Тера» до
Держкомзему України про визнання
протиправними та скасування висновків
землевпорядної експертизи, на думку
колегії суддів, не є доказом по даній
справі, оскільки в постанові Вищого
адміністративного суду України
предметом оскарження є висновки
землевпорядної експертизи, за
результатами розгляду Проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду. В справі ж, що
розглядається, предметом оскарження є
рішення Миколаївської міської ради про
надання ТОВ "Нерейінтертранс" дозволу
на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач,
який є суб'єктом владних повноважень,
свою позицію суду довів та обґрунтував.
В свою чергу позивач не довів
апеляційному суду протиправність
прийнятого відповідачем рішення.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Миколаївської області -
залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року по справі за позовом прокурора
Корабельного району м. Миколаєва до
Миколаївської міської ради, за участю
третьої особи: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нерейінтертранс" про
визнання протиправним та скасування
пункту рішення - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
виготовлення її в повному обсязі.

Повний
текст судового рішення виготовлений 09
квітня 2014 року.

Головуючий:

Судді: