Справа № 247/6268/13-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Чапланова О.М.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
справа №247/6268/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Юрко І.В., Блохіна А.А., розглянув
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Торезької міської ради на постанову
Торезького міського суду Донецької
області від 26 лютого 2014 року у справі №
247/6268/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління соціального захисту
населення Торезької міської ради,
треті особи: Державне підприємство
«Торезантрацит», Державне
підприємство
«Донвуглереструктуризація» про
визнання дій відповідача
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.12.2013 року звернувся з
адміністративним позовом до суду, який
в подальшому було уточнено, мотивуючи
свої вимоги тим, що він працював на
підприємствах вугільної промисловості
більше 20 років. До виходу на пенсію в 1994
році працював на шахті "Розсипнянська
№ 2", яка входила до складу Шахти
"Волинська". Після виходу на пенсію
отримав право користування паливом на
побутові потреби, яке до 2013 року
порушеним не було. На теперішній час
Державне підприємство
"Донвуглереструктуризація"
відмовляється прийняти документи на
виписку палива на побутові потреби у
зв'язку з тим, що ліквідація шахти
"Розсипнянська № 2" остаточно завершена
і правові підстави для виписки йому
палива на побутові потреби відсутні. На
звернення до Управління соціального
захисту населення Торезької міської
ради з приводу надання пільги на
придбання палива на побутові потреби
йому також відмовлено, оскільки згідно
з записами у трудовій книжці він
звільнений з підприємства
«Шахтоуправління Волинське», яке на
сьогоднішній день є діючим. ДП
«Торезантрацит» ВП шахтоуправління
«Волинське», у відповідь на його
звернення, посилається на те, що не є
правонаступником шахти "Розсипнянська
№ 2". Просив визнати протиправною
відмову відповідача у наданні пільг на
придбання побутового палива,
зобов'язати відповідача прийняти
документи щодо надання пільг на
придбання палива на побутові потреби
та надати йому пільги на придбання
твердого побутового палива згідно
Порядку надання пільг на придбання
твердого палива та зрідженого газу за
рахунок субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 77 від 31 січня 2007 року та № 887 від 12
серпня 2009 року зі змінами,
затвердженими згідно постанови
Кабінету Міністрів України № 831 від 13
листопада 2013 року.

Постановою Торезького міського
суду Донецької області від 26 лютого 2014
року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправними дії
Управління соціального захисту
населення Торезької міської ради щодо
відмови ОСОБА_2 у наданні пільг на
тверде пічне побутове паливо
відповідно до статті 48 Гірничого
Закону України.

Зобов'язано Управління
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області надати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний № НОМЕР_1, пільгу на
тверде пічне побутове паливо за 2013 рік
відповідно до статті 48 Гірничого
Закону України, у розмірі,
встановленому діючим законодавством.

Не погодившись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу про скасування оскаржуваної
постанови у повному обсязі. Зазначає,
що архівна довідка ВП «Шахтоуправління
«Волинське» ДП «Торезантрацит» від
25.12.2013 року № 01-2378 не може прийматись до
уваги у зв'язку з відсутністю підстав
підтвердження зазначених в ній фактів
(надані копії не дають змоги встановити
факт роботи ОСОБА_2 на шахті
«Розсипнянська № 2»).

Позивачем, відповідачем та
третіми особами на адресу суду
надіслані заяви про розгляд справи без
їх участі.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційній скарзі, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції залишити без змін, з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що позивач є
пенсіонером, перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України м.
Тореза та отримує пенсію за віком з 13
лютого 1994 року, що підтверджується
посвідченням № 50733 (а.с.11).

Відповідно до трудової книжки,
позивач з 02.06.1971 року працював на різних
посадах, з повним робочим днем під
землею, на підприємстві -
шахтоуправління «Волинське»
Торезького виробничого об'єднання по
видобутку антрацита (Торезантрацит),
яке було перейменоване на
шахтоуправління на підставі наказу МВП
УРСР № 162 від 27.08.1976 року. 31 березня 1999
року відповідно до наказу № 36/к від
07.04.1999 року звільнений за власним
бажанням за ст. 38 КЗпП України у зв`язку
із виходом на пенсію (а.с.4-5).

З архівної довідки Відособленого
підрозділу "Шахтоуправління
"Волинське" Державного підприємства
"Торезантрацит" від 25.12.2013 року
вбачається, що позивач дійсно працював
в "Шахтоуправлінні "Волинське" з 02.06.1971
року по 31.03.1999 року. Звільнений за
власним бажанням у зв'язку з виходом на
пенсію з ділянки зв'язку ш.
«Розсипнянська -2» ДВАТ
"Шахтоуправління "Волинське" ДХК
«Торезантрацит», наказ № 36/к від 07.04.1999
року (підстава: книги наказів, особиста
карточка ф. Т-2, табеля спуску та підйому
в шахту, особовий рахунок № 1705). На
момент призначення пенсії - 13.02.1994 року,
працював на ділянці зв'язку ш.
«Розсипнянська - 2» шахти «Волинська»
ВО «Торезантрацит» (а.с.6).

Наказом № 683 Міністерства палива
та енергетики України від 24 грудня 2001
року реорганізовано Державне відкрите
акціонерне товариство
"Шахтоуправління "Волинське" - дочірнє
підприємство Державної холдингової
компанії "Торезантрацит" шляхом
виділення з його складу структурного
підрозділу "Шахта "Розсипнянська № 2" та
створення на його базі Державного
підприємства "Шахта "Розсипнянська № 2".
Встановлено, що ДП "Шахта
"Розсипнянська № 2" є правонаступником
прав та обов'язків Державного
відкритого акціонерного товариства
"Шахтоуправління "Волинське" (а.с.41).

15 лютого 2002 року Міністерством
палива та енергетики України видано
наказ № 87 про ліквідацію Державного
підприємства "Шахта "Розсипнянська № 2"
та про створення ліквідаційної комісії
(а.с.42).

Відповідно до п.15.3.5 Проекту
ліквідації шахти "Розсипнянська № 2"
Шахтоуправління "Волинське" Державної
холдингової компанії "Торезантрацит" в
організаційно-підготовчий період і
період ліквідації шахти фінансування
витрат, що стосуються безкоштовного
забезпечення побутовим паливом
окремих категорій громадян,
провадиться за рахунок коштів, що
виділяються на закриття шахти. Після
ліквідації шахти забезпечення
безоплатним вугіллям провадиться
місцевим органом виконавчої влади за
рахунок передбачених на ці цілі коштів.
Тобто, обов'язок по забезпеченню
безоплатним побутовим паливом
позивача, як пенсіонера шахти, до
закінчення повної фізичної ліквідації
шахти, до 2012 року включно, було
покладено на Державне підприємство
"Донвуглереструктуризація" (а.с. 57-58).

З акту прийому-передачі статей
балансу вбачається, що станом на 01
березня 2002 року шахтоуправлінням
"Волинське" Державного відкритого
акціонерного товариства "Державна
холдингова компанія "Торезантрацит"
передано Державному підприємству
"Шахта "Розсипнянська № 2" зобов'язання
по сплаті, зокрема, заборгованості по
заробітній платі, аліментах, по
відшкодуванню шкоди за регресними
позовами (а.с.89).

Державним підприємством
"Донвуглереструктурізація" видано
довідку № 9107-157 від 24.01.2014 року, в якій
зазначено, що позивач забезпечувався
безоплатним побутовим паливом
відповідно до ст. 48 Гірничого Закону
України, як пенсіонер шахти
"Розсипнянська №2", з початку
ліквідації - з 2002 року по 2012 рік включно,
до закінчення повної фізичної
ліквідації шахти (а.с.117).

Наказом Міністерства енергетики
та вугільної промисловості України від
11 лютого 2013 року № 52 затверджено Акт
комісії з розгляду підсумків
фактичного виконання робіт і заходів,
передбачених проектом ліквідації
шахти "Розсипнянська № 2" та покладено
обов'язок на генерального директора ДП
«Донвуглереструктуризація» у місячній
термін після затвердження акту
завершити списання в установленому
порядку з балансу Державного
підприємства
"Донвуглереструктурізація" основних
засобів, прийнятих згідно з
розподільчим балансом від шахти
"Розсипнянська № 2" (а.с.56).

ВП «Шахтоуправління «Волинське»
ДП «Торезантрацит» листом від 25 грудня
2013 року № 01-2379 на звернення позивача з
питань забезпечення вугіллям відмовив
йому у забезпеченні безкоштовним
побутовим вугіллям на побутові потреби
та рекомендував звернутися з цього
приводу до Управління соціального
захисту Торезької міської ради
Донецької області. Крім того в цьому
листі зазначено, що позивач працював на
шахті «Розсипнянська № 2», яка була
виділена зі складу шахтоуправління
«Волинське», яке на даний час не є
правонаступником ліквідованої шахти
«Розсипнянська № 2» (а.с.8).

05.03.2013 року та 20.12.2013 року
відповідач повідомив позивача про
відмову у наданні пільг на тверде пічне
побутове паливо згідно статті 48
Гірничого Закону України, оскільки він
вийшов на пенсію 13.02.1994 року з діючого
підприємства ш/у «Волинське» (а.с.7).

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про задоволення
позову зроблені на підставі всебічно
досліджених доказів, обставинам справи
дана правильна правова оцінка, а при
прийнятті судового рішення вірно
застосовані норми матеріального та
процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги
суду першої інстанції виходив з того,
що чинним законодавством на
відповідача покладений обов'язок щодо
здійснення соціального захисту осіб
гірничих підприємств після їх
ліквідації відповідно до вимог ст. 48
Гірничого закону України, а тому
відмова відповідача надати позивачу
пільги на придбання твердого
побутового палива є протиправною.

Колегія суддів з зазначеним
висновком суду першої інстанції
погоджується, з наступних підстав.

Згідно положень ч. 7 ст. 43
Гірничого закону України підприємства
з видобутку вугілля та вуглебудівні
підприємства безоплатно надають
вугілля на побутові потреби у розмірі,
що визначається колективним договором,
у тому числі пенсіонерам колишнім
працівникам з видобутку (переробки)
вугілля та вуглебудівних підприємств.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 45
Гірничого закону України, ліквідація
або консервація гірничого
підприємства здійснюється за
проектом, затвердженим власником
(керівником) гірничого підприємства,
який включає соціально-економічне
обґрунтування, технічне рішення,
пропозиції про можливе відновлення
гірничих робіт, використання гірничих
виробок, будівель, споруд іншого
призначення, заходи, спрямовані на
запобігання небезпечному впливу на
інші підприємства, довкілля та людей,
та який пройшов екологічну, технічну
та інші види експертиз, а також
погоджений в установленому
законодавством порядку з органами
гірничого нагляду, органами місцевого
самоврядування та іншими
заінтересованими органами.

Проект ліквідації або
консервації гірничого підприємства
затверджується одночасно з
комплексним планом соціального
захисту працівників, які
вивільняються, розвитку соціальної
інфраструктури та з визначенням джерел
фінансування цих заходів.

Пунктом 2 частини 5 ст. 48 Гірничого
закону України передбачена категорія
осіб, яка після ліквідації чи
консервації гірничого підприємства
забезпечуються вугіллям на побутові
потреби, в межах галузевої угоди, а саме
пенсіонерам, які пропрацювали на
підприємствах з видобутку (переробки)
вугілля, вуглебудівних підприємствах
на підземних роботах - не менше ніж 10
років для чоловіків .

Крім того, відповідно до п. 12.10.7 та
12.10.8 Галузевої угоди між Міністерством
вугільної промисловості України,
іншими державними органами, власниками
(об'єднаннями власників), що діють у
вугільній галузі, і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
від 3 липня 2001 року, безоплатне
забезпечення вугіллям поширюється на
пенсіонерів, що живуть в Україні,
незалежно від того, з якого
підприємства вугільної промисловості
України вони вийшли на пенсію, якщо
вони відпрацювали в галузі: на
підземних роботах чоловіки не менше 10
років, жінки - 7,5 років; на роботах,
пов'язаних з підземними умовами,
чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5
років; на роботах у технологічному
ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що
будуються, шахт, розрізів,
збагачувальних і брикетних фабриках, в
шахтовуглебудівельних підприємствах
чоловіки не менше 20 років, жінки - 15
років.

Ця категорія осіб забезпечується
побутовим вугіллям тим Підприємством,
з якого вони вийшли на пенсію. На
підприємствах, що ліквідуються,
забезпечення працівників побутовим
паливом здійснюється за рахунок
бюджетних коштів.

Надання пільг на придбання
твердого пічного палива здійснюється
відповідно до статті 102 Бюджетного
кодексу України, згідно якої за рахунок
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на надання пільг та
житлових субсидій населенню на
придбання твердого та рідкого пічного
побутового палива і скрапленого газу
надаються пільги, виходячи із
розрахунку вартості однієї тонни
твердого палива та одного балона
скрапленого газу на домогосподарство
на рік, а особам, які мають таке право
згідно із статтею 48 Гірничого закону
України, - з розрахунку вартості 3,1
тонни вугілля або торф'яного брикету на
побутові потреби на домогосподарство
на рік.

Порядок, який визначає механізм
надання пільг на придбання твердого
палива і скрапленого газу за рахунок
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам особам, які мають
право на пільги за соціальною ознакою з
придбання твердого та рідкого палива і
скрапленого газу відповідно до статті
48 Гірничого закону України, визначений
«Порядком надання пільг на придбання
твердого палива за рахунок субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам»,
затвердженого відповідною постановою
Кабінету Міністрів України №77 від 31.01.07
року з наступними змінами і
доповненнями, яким передбачено, що
визначення права на пільги на тверде
побутове паливо відповідно до
Гірничого закону України покладено на
управління праці та соціального
захисту населення на підставі
відомостей із трудової книжки та
пенсійного посвідчення.

Пунктом 4 Порядку № 77,
встановлено, що для призначення пільг з
придбання твердого палива і
скрапленого газу територіальними
управліннями праці та соціального
захисту населення за місцем мешкання
здійснюється відносно осіб за їх
зверненнями, окрім тих осіб, які мають
право на безоплатне забезпечення
вугіллям для побутових потреб згідно
із статтею 48 Гірничого закону України,
тобто за виключенням тих осіб у тому
числі і пенсіонери, які були колишніми
працівниками вугільної промисловості
того підприємства, які на момент
звернення ліквідується або
консервується.

Зазначеним пунктом 4 Порядку
також встановлено, що особи, які мають
право на безоплатне забезпечення
вугіллям для побутових потреб згідно
із статтею 48 Гірничого закону України,
пред'являють уповноваженому органові
трудову книжку та пенсійне посвідчення
(крім не працевлаштованих працівників),
що підтверджують відповідність
вимогам статті 48 зазначеного Закону, а
також подають: заяву та довідку,
передбачені абзацом першим цього
пункту.

Вказаним пунктом 4 Порядку також
передбачено, що у разі коли на підставі
записів у трудовій книжці особи, яка
має право на безоплатне забезпечення
вугіллям для побутових потреб згідно
із статтею 48 Гірничого закону України,
неможливо встановити факт виходу на
пенсію з ліквідованого гірничого
підприємства (ліквідація,
реорганізація, перейменування), до
уповноваженого органу за його запитом
надається архівна довідка або довідка
Міненерговугілля про зміни, які
відбулися на гірничому підприємстві з
моменту виходу на пенсію особи до
ліквідації зазначеного підприємства,
та копії підтвердних документів
(розпорядження, накази).

Частиною 5 ст. 111 Цивільного
кодексу України передбачено, що
юридична особа є ліквідованою з дня
внесення до єдиного державного реєстру
запису про її припинення. Згідно
наявного у справі витягу із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Державне
підприємство «Шахта «Розсипнянська
№2» не виключено з єдиного державного
реєстру (а.с.102-104).

Разом з цим відповідно до Порядку
ліквідації збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 серпня 1997 № 939,
датою фізичної ліквідації гірничого
підприємства вважається дата
затвердження Мінвуглепромом актів
прийняття відповідних робіт, а також
визначення правонаступника щодо
соціального захисту осіб відповідно до
частини п'ятої статті 48 Гірничого
закону України.

Як вбачається з матеріалів
справи, відомості, зазначені в архівній
довідці, підтверджуються наступними
документами: випискою з наказу Шахти
"Волинська" № 36/к від 07 квітня 1999 року, в
якій зазначено, що ОСОБА_2, табельний №
1705, підземного електрослюсаря ділянки
зв'язку звільнено з 31.03.1999 року за
власним бажанням, у зв'язку з виходом на
пенсію, за ст.38 КЗпП України; особовою
карткою форми Т-2, в якій зазначено, що
ОСОБА_2 прийнятий лінійним доглядачем з
02 червня 1971 року на підставі наказу №
133/к ; табелем обліку робочого часу за
лютий 1994 року по ділянці ІТР шахта 2
(а.с.92, 93, 106-107).

Колегія суддів зазначає, що
матеріалами справи доведено, що
позивач працював у вугільній галузі,
перебував на посадах пов'язаних з
підземними умовами, останнім місцем
роботи позивача перед призначенням
пенсії є саме шахта «Розсипнянська №
2», яка була ліквідована без
правонаступника, проживає у житловому
приміщенні пічного опалення на
твердому паливі, тобто, позивач має
право на пільгове забезпечення паливом
на побутові потреби передбачене ч.5
статтею 48 Гірничого Закону України.

Матеріалами справи повністю
доведено той факт, що на момент виходу
на пенсію позивач працював на шахті
"Розсипнянська-2" в Шахтоуправлінні
"Волинське" Торезького виробничого
об'єднання з видобутку антрациту
"Торезантрацит".

З врахуванням викладеного
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач необґрунтовано відмовив
позивачу у наданні пільг на придбання
твердого палива.

Колегія суддів не приймає
посилання відповідача в апеляційній
скарзі, як на підставу для задоволення
скарги, на те, що обов'язок забезпечення
вугіллям покладено на ДП
«Торезантрацит» до складу якого
входить шахтоуправління «Волинське»,
оскільки, як зазначалось вище, позивач
працював на шахті «Розсипнянська №2»,
яка в подальшому була виділена в
самостійну юридичну особу - ДП «Шахта
«Розсипнянська №2», з відповідними
правами та обов'язками правонаступника
шахти «Розсипнянська №2»,
шахтоуправління «Волинське» не є
правонаступником шахти
«Розсипнянська №2», а тому відповідно
до чинного законодавства до нього не
перейшли обов'язки щодо забезпечення
позивача пільгами на придбання
твердого побутового палива.

З огляду на викладене, колегія суддів
прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, спір за суттю вирішений
вірно, підстави для скасування
судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 165, 167, 195,197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, 206, 211, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Торезької міської ради у справі №
247/6268/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Торезького міського суду
Донецької області від 26 лютого 2014 року
у справі № 247/6268/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління соціального захисту
населення Торезької міської ради,
треті особи: Державне підприємство
«Торезантрацит», Державне
підприємство
«Донвуглереструктуризація» про
визнання дій відповідача
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Г.М.
Міронова

Судді Судді

І.В. Юрко

А.А. Блохін