Справа № 812/585/14
Суддя: Ляшенко Д.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальова Т.І.
Суддя-доповідач - Ляшенко Д.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
справа №812/585/14
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів судді-доповідача Ляшенка Д.В.,
суддів Ястребової Л.В., Чумака С.Ю., при
секретарі Полторацькій С.С., за участі
представника позивача Степаненко Т.О.,
представника відповідача Тулупової
О.А. розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
р. у справі № 812/585/14 за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Луганськтепловоз" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н
О В И В :

В січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Луганськтепловоз"
звернулось до суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою суду 1 інстанції позов
задоволено. Визнано бездіяльність
спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів щодо неприйняття та
визнання податковою звітністю
уточнюючої податкової декларації з
податку на прибуток публічного
акціонерного товариства
"Луганськтепловоз" від 16 вересня 2013
року № противоправною.

Зобов'язано спеціалізовану державну
податкову інспекцію з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів прийняти та визнати
податковою звітністю уточнюючу
податкову декларацію з податку на
прибуток публічного акціонерного
товариства "Луганськтепловоз" від 16
вересня 2013 року № .

Зобов'язано спеціалізовану державну
податкову інспекцію з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів здійснити відповідні
коригування даних в електронній базі
податкової звітності та картці
особового рахунку по уточнюючій
податковій декларації з податку на
прибуток публічного акціонерного
товариства "Луганськтепловоз" від 16
вересня 2013 року № .

Не погодившись з таким рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову скасувати,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, та
постановити нове рішення яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача проти скарги заперечував.
Представник відповідача на
задоволенні скарги наполягав.

Заслухавши доповідача,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та обговоривши доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а постанову суду першої
інстанції необхідно залишити без змін
з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство
"Луганськтепловоз" є юридичною особою
та взятий на облік платника податків
(а.с.10-14).

У 2010 року ПАТ "Луганськтепловоз" подав
до СДПІ податкову декларацію з податку
на прибуток за 9 місяців 2010 року у
встановленій формі (затвердженої
наказом ДПАУ від 29.03.2003 р. № 143),
відповідно до якої сума податкового
зобов'язання з податку на прибуток (з
урахуванням суми зменшення податку)
склала 1 030 281,00 грн. (що відображено у
рядку 17 декларації).

Подаючи декларацію за результатами
діяльності за 2010 рік, позивачем було
задекларовано суму податку на прибуток
101 015,00 грн. та нараховано суму
податкового зобов'язання 0,00 грн. (рядок
14 декларації).

Погашення податкового зобов'язання за
2010 рік у сумі 101 015,00 грн. було здійснено
за рахунок зменшення суми нарахованого
податку, що відображалося в Додатку К6.

Додатки К6 до декларацій з податку на
прибуток за 9 місяців 2010 року та за 2010
рік були складені з дотриманням абз. "з"
п. 4.4.2 Закон України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" N 2181-III від 21.12.2000 та
разом з роз'яснювальною запискою
надані до податкового органу під час
здачі податкових декларацій, що не
заперечують сторони по справі.

З урахуванням строків давності,
визначених ст. 102 ПКУ, 16 вересня 2013 року
ПАТ "Луганськтепловоз" подав до СДПІ в
електронній формі (на підставі п. 49.4 ст.
49 ПКУ) уточнюючу податкову декларацію з
податку на прибуток підприємств за 2010
рік № за формою, затвердженою
наказом №1213, у рядку 26 якої
задекларував суму 101 015,00 грн. як
"Зменшення податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду
(періодів), що уточнюється (ються)
(від'ємне значення (рядок 16- рядок 16
Податкової декларації, яка
уточнюється) + від'ємне значення (рядок
22 - рядок 22 Податкової декларації, яка
уточнюється) або рядок (сума рядків) 26 з
додатка (ів) ВП до Податкової
декларації)" (а.с.19-22)

Позивач разом з уточнюючою декларацією
надав доповнення у вигляді листа від
16.09.2013 №866-586 з метою розкриття
необхідності її подання (а.с.23).

Факт прийняття даної податкової
звітності податковим органом
підтверджується квитанціями № 1 та № 2
від 16.09.2013 р.(а.с.24-25).

СДПІ з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів листом від 17.09.2013 р.
№3192/10/19-105 відмовив позивачу у визнанні
уточнюючої декларації з податку на
прибуток підприємства від 16.09.2013 р.
№ як податкової звітності з
причини, що до уточнюючою декларації не
додано обов'язкових додатків, які у
відповідності до абз. З п. 46.1 ст. 46 ПКУ є
її невід'ємною частиною (а.с.26)

Не погодившись висновком СДПІ, ПАТ
"Луганськтепловоз" направив лист від
25.09.2013 р.- №003/191, яким вдруге просив
прийняти уточнюючу декларацію з
податку на прибуток підприємства від
16.09.2013 р. № та визнати її
податковою звітністю. В обґрунтування
даної вимоги позивач зазначив, що
групування доходів і витрат за ПКУ
відрізняється від того, що було в
момент чинності Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
від 28.12.1994 р. № 334 - порівняти показники
строк двох декларації (застарілої та
діючої) не можливо з причини їх
суттєвих розбіжностей, крім того,
аналога додатку К6 до декларації,
затвердженої наказом №143, у діючій
декларації, затвердженої наказом №1213,
не існує (а.с.27).

04 грудня 2013 року був направлений лист
№866-906 від 04.12.13 з аналогічною вимогою
викладеній у листі від 25.09.2013 р. №003/191.
(а.с.28).

Згідно відповіді СДПІ від 30.12.13
№9502/10/19-105 податкова декларація не
прийнята, оскільки разом з нею не
подані обов'язкові додатки. СДПІ
відмову у прийнятті податкової
декларації мотивував порушеннями абз. 3
п. 46.1 ст. 46 ПКУ та п. 48.7 ст. 48 ПКУ, а саме:
додатки до податкової декларації є її
невід'ємною частиною; податкова
звітність, яка складена з порушеннями,
не вважається податковою
декларацією(а.с.29).

Відповідно до п. 46.1. ст. 46 ПКУ податкова
декларація, розрахунок - документ, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку.

Податкова декларація складається за
формою, затвердженою в порядку,
визначеному положеннями пункту 46.5
статті 46 цього Кодексу та чинному на
час її подання. Форма податкової
декларації повинна містити необхідні
обов'язкові реквізити і відповідати
нормам та змісту відповідних податку
та збору, (п. 48.1 ст. 48 ПКУ).

Згідно п. 49.1 та п. 49.3 ст. 49 ПКУ податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків. Податкова декларація
подається за вибором платника
податків, якщо інше не передбачено цим
Кодексом, в один із таких способів: а)
особисто платником податків або
уповноваженою на це особою; б)
надсилається поштою з повідомленням
про вручення та з описом вкладення; в)
засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством.

У разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку, (п.50.1 ст. 50 ПКУ).

Згідно п.п. 49.8, 49.9, 49.10 ст. 49 ПКУ прийняття
податкової декларації є обов'язком
органу державної податкової служби.
Під час прийняття податкової
декларації уповноважена посадова
особа органу державної податкової
служби, в якому перебуває на обліку
платник податків, зобов'язана
перевірити наявність та достовірність
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

За умови отримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
органу державної податкової служби, в
якому перебуває на обліку платник
податків, зобов'язана зареєструвати
податкову декларацію платника датою її
фактичного отримання органом
державної податкової служби.

Відмова посадової особи органу
державної податкової служби прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

Відповідно до п. 49.15 ст. 49 ПКУ податкова
декларація, надіслана платником
податків або його представником поштою
або засобами електронного зв'язку,
вважається неподаною за умови її
заповнення з порушенням норм пунктів
48.3 і 48.4 статті 48 цього Кодексу та
надсилання податковим органом
платнику податків письмової відмови у
прийнятті його податкової декларації.

З аналізу вищезазначених приписів,
підставою для відмови у прийнятті
податкової декларації, є заповнення її
всупереч вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті
48 Податкового кодексу України. У цьому
випадку, якщо контролюючий орган
направляє письмове повідомлення про
відмову у прийнятті податкової
декларації, то такий платник податків
має право: подати податкову декларацію
та сплатити штраф у разі порушення
строку її подання; оскаржити рішення
органу державної податкової служби у
порядку, передбаченому статтею 56 цього
Кодексу.

Положення пункту 48.3 статті 48
Податкового кодексу України містить
перелік обов'язкових реквізитів: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова
декларація;звітний (податковий) період,
що уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність;дата подання
звіту (або дата заповнення - залежно від
форми); ініціали, прізвища та
реєстраційні номери облікових карток
або інші відомості, визначені в абзаці
сьомому цього пункту, посадових осіб
платника податків; підписи платника
податку - фізичної особи та/або
посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає
сутності податку або збору та є
необхідним для його адміністрування,
форма податкової декларації додатково
може містити такі обов'язкові
реквізити: відмітка про звітування за
спеціальним режимом; код виду
економічної діяльності (КВЕД); код
органу місцевого самоврядування за
КОАТУУ; індивідуальний податковий
номер згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період (пункт
48.4. ст. 48 ПКУ).

Відповідно до листа Головного
управління міністерства доходів і
зборів України в м. Києві "Щодо
виправлення помилок з податку на
прибуток N 6386/10/06-406, 05.10.2012 року форму
Податкової декларації з податку на
прибуток підприємства затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 28.09.2011 р. № 1213 (далі - наказ № 1213).

До визначення нових форм декларацій
(розрахунків), які набирають чинності
для складання звітності за податковий
період, що настає за податковим
періодом, в якому відбулося їх
оприлюднення, є чинними форми
декларацій (розрахунків), чинні до
такого визначення (абз. 2 п. 46.6 ст. 46 ПКУ)).

З 01.04.2012 р., при виправленні самостійно
виявлених помилок, що містяться у
раніше поданих податкових деклараціях
(у тому числі і за звітні (податкові)
періоди до 01.04.2011 р.), використовується
Декларація за формою, затвердженою
наказом № 1213.

Декларація може подаватися платником
податку як звітна, так і уточнююча
(відповідні відмітки робляться в рядку
1 заголовної частини Декларації). При
цьому якщо Декларація подається як
уточнююча, то у рядку 2 її заголовної
частини зазначається звітний
(податковий) період, за який
проводиться уточнення.

Якщо виправлення проводиться в
уточнюючій Декларації, то додаток ВП до
Декларації не заповнюється, а
правильні значення доходів, витрат,
об'єкта обкладення податком на
прибуток зазначаються в такій
Декларації. На підставі порівняння
податкового зобов'язання такої
Декларації та Декларації, що
уточнюється, визначається сума
збільшення (зменшення) податкового
зобов'язання, пені та штрафу, які
відображаються у частині "Самостійне
виправлення помилок" (рядки 23 - 27).

Отже, з викладеного вбачається, що
позивачем подана уточнююча податкова
декларація за 2010 рік з вірно
заповненими графами, з уточнюючими
виправленнями в рядку 26 відповідно до
вищезазначених норм податкового
кодексу України (а.с.19-21).

Податкова декларація містить всі
реквізити, перелічені в пунктах 48.3, 48.4
ПК України та підписана відповідними
посадовими особами.

Також слід зазначити, що групування
доходів і витрат за ПКУ відрізняється
від того, що було в момент чинності
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" від 28.12.1994 р. № 334 -
порівняти показники строк двох
декларації (застарілої та діючої) не
можливо з причини їх суттєвих
розбіжностей, крім того, аналога
додатку К6 до декларації, затвердженої
наказом №143, у діючій декларації,
затвердженої наказом №1213, не існує.

Пункти 48.3 та 48.4 ст. 48 ПКУ містять
вичерпаний перелік підстав для відмови
у прийнятті декларації - не подання
додатків до декларації, які мають бути
подані, зазначеними пунктами не
передбачено.

Позивачем з дотриманням вимог Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» подано податкову
декларацію з податку на прибуток за 2010
рік.

Відповідно до вимог Податкового
кодексу України 16 вересня 2013 року
подана до СДПІ уточнююча податкова
декларація з податку на прибуток
підприємств за 2010 рік № за
формою, затвердженою Наказом № 1213 від
28.09.2011р.

Таким чином у відповідача
достатніх підстав не визнавати
уточнюючу декларацію від 16 вересня 2013
року податковою звітністю не виникло.

З огляду на викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду 1
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог позивача та вважає
відмову відповідача у прийнятті та
визнанні уточнюючої декларації -
неправомірною.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи та
ухвалено постанову з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи викладені в апеляційній скарзі
не спростовують висновків суду і
підстави для скасування постанови
відсутні.

Керуючись статтями 184, 195-196, 198, 200, 205, 206,
211, 212 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
р. у справі № 812/585/14 - залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками перегляду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі.

Суддя-доповідач
Д.В. Ляшенко

Судді
Л.В.
Ястребова

С.Ю. Чумак