Справа № 2а-156/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Справа № 25254/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Відділу Державної виконавчої
служби Сокальського районного
управління юстиції на постанову
Сокальського районного суду
Львівської області від 24 лютого 2011 року
по справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі до Відділу
Державної виконавчої служби
Сокальського районного управління
юстиції про визнання неправомірними
дій та скасування постанови про
накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2011 року Управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі
звернулося до суду із позовом, у якому
просило визнати неправомірними дії
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Сокальського районного управління
юстиції; скасувати постанову
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Сокальського районного управління
юстиції від 20.01.2011 року про накладення
штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що в порушення ст. 5, 7, 11-1
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
відділу ДВС Сокальського РУЮ після
відкриття виконавчого провадження по
справі не звертався до управління із
запитом про результати розгляду
клопотання про роз'яснення судового
рішення по справі № 2а-343, що свідчить
про неповне зясування матеріалів
справи, поверхневе ведення виконавчого
провадження.

Постановою Сокальського районного
суду Львівської області від 24 лютого 2011
року позов задоволено повністю.
Визнано неправомірними дії державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Сокальського
районного управління юстиції Варениця
Тараса Васильовича щодо накладення
штрафу на Управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі в
розмірі 340, 00 грн. Скасовано постанову
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби
Сокальського районного управління
юстиції Варениця Тараса Васильовича
від 20.01.2011 року про накладення штрафу на
Управління Пенсійного фонду України в
Сокальському районі в розмірі 340, 00 грн.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що державним
виконавцем не вчинено жодних дій
спрямованих на встановлення причин
невиконання виконавчого документу,не
перевірено поважність таких причин, та
прийнято рішення про накладення штрафу
всупереч Закону України «Про виконавче
провадження».

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Відділ Державної
виконавчої служби Сокальського
районного управління юстиції подав
апеляційну скаргу, вважає, що висновки
суду не відповідають обставинам
справи, суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в позові відмовити
повністю.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
постановою державного виконавця ВДВС
Сокальського РУЮ Варениці Т.В. від
24.11.2010 року відкрито виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2а-343, виданого 22.11.2010 року
Сокальським районним судом про
зобов'язання управління Пенсійного
Фонду України у Сокальському районі
провести нарахування та виплату ОСОБА_2
щомісячної державної соціальної
допомоги як дитині війни за період з
09.07.2007р. до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року, а також з 01.01.2009 року по
31.12.2009 року, у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, визначеному ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни". Надано боржнику термін до
01.12.2011 року для добровільного
виконання.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що виконання
виконавчого документу з об'єктивних
причин є неможливим, оскільки кошти
фонду мають цільовий характер і згідно
п.п.11 п.2.3 «Положення про управління
пенсійного фонду в районах в містах і
районах у містах» - Управління
пенсійного фонду у Сокальському районі
зобов'язане у межах своєї компетенції
розпоряджатись майном і коштами Фонду
в межах затвердженого кошторису
видатків. Крім цього, у зв'язку з
наведеними обставинами управління
пенсійного фонду України у
Сокальському районі листом від 01.12.2010 р.
№10859/06-18 повідомляло ВДВС Сокальського
РУЮ про неможливість в встановлений
для добровільного виконання
виконавчого документу строк здійснити
перерахунок допомоги як дитині війни
ОСОБА_2 і відповідно просили зупинити
виконавче провадження, а тому дії
державного виконавця щодо накладення
штрафу є неправомірними.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції помилковим,
оскільки ст. ст. 34, 35 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено
вичерпний перелік підстав для
зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає обов'язковому
зупиненню у випадках: 1) смерті
стягувача або боржника, оголошення
померлим чи визнання безвісно
відсутнім стягувача або боржника, або
припинення існування сторони -
юридичної особи, якщо встановлені
судом правовідносини допускають
правонаступництво; 2) визнання
стягувача або боржника недієздатним; 3)
проходження боржником строкової
військової служби у Збройних Силах
України, передбачених законом інших
військових формуваннях, якщо за
умовами служби провадження виконавчих
дій неможливе, чи на прохання
стягувача, який проходить строкову
військову службу в Збройних Силах
України або інших військових
формуваннях; 4) зупинення судом
стягнення на підставі виконавчого
документа; 5) прийняття судом до
розгляду скарги на дії органів
(посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення; 6) зупинення виконання
відповідного рішення або виконавчого
провадження посадовою особою, якій
законом надано таке право; 7) подання до
суду позову про виключення майна з акта
опису й арешту; 8) порушення
господарським судом провадження у
справі про банкрутство боржника, якщо
відповідно до закону на вимогу
стягувача поширюється дія мораторію,
введеного господарським судом, крім
випадків знаходження виконавчого
провадження на стадії розподілу
стягнутих з боржника грошових сум (у
тому числі одержаних від реалізації
майна боржника); 9) сплати боржником або
іншим гарантом у порядку,
передбаченому законодавством (у тому
числі за договорами про відшкодування
ядерної шкоди), коштів на
відшкодування ядерної шкоди, що
дорівнюють або перевищують
встановлену законом межу
відповідальності оператора ядерної
установки. Для обчислення сплачені
кошти підлягають перерахуванню у
Спеціальні права запозичення, що
встановлюються Міжнародним валютним
фондом, за офіційним курсом
Національного банку України на день
сплати; 10) внесення прокурором
касаційної скарги на рішення суду або
заяви до Верховного Суду України про
перегляд судових рішень; 11) звернення
до суду із заявою про заміну вибулої
сторонни правонаступником у порядку,
встановленому частиною четвертою
статті 11 цього Закону; 13) надання судом,
який видав виконавчий документ,
відстрочки виконання рішення; 14)
наявності коштів боржника на
депозитних, вкладних та інших подібних
рахунках боржника, з яких боржник не
вправі вимагати видачі чи списання
коштів до спливу певного строку, в
разі відсутності іншого майна
боржника, на яке може бути звернено
стягнення; 15) внесення підприємства
паливно-енергетичного комплексу до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу"; 16) призначення тимчасової
державної допомоги відповідно до
частини п'ятої статті 181 Сімейного
кодексу України". Виконавче
провадження з підстави, передбаченої
пунктом 7 частини першої цієї статті,
зупиняється лише в частині звернення
стягнення на майно, щодо якого до суду
подано позовну заяву про виключення
його з опису. Виконавче провадження з
підстави, передбаченої пунктом 15
частини першої цієї статті, не
зупиняється за рішеннями про виплату
заробітної плати, відшкодування
матеріальної (майнової) шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, стягнення
аліментів.

Статтею 35 цього ж Закону передбачено,
що виконавче провадження може бути
зупинено у разі: 1) звернення
державного виконавця до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про роз'яснення рішення, що підлягає
виконанню, про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання; 2) прохання боржника,
який проходить строкову службу у
складі Збройних Сил України чи інших
передбачених законом військових
формувань; 3) перебування боржника у
тривалому службовому відрядженні; 4)
знаходження боржника на лікуванні
у стаціонарному лікувальному закладі;
5) прийняття скарги на дії державного
виконавця або відмову в його відводі; 6)
оголошення розшуку боржника, його
майна або розшуку дитини; 7)
знаходження боржника або стягувача у
відпустці за межами населеного
пункту, де вони проживають; 8)
призначення експертизи; 9) надання
сторонам строку для запрошення
перекладача.

Подання заяви про роз'яснення рішення
суду яке подано більш ніж через десять
місяців з часу винесення постанови та
три місяці після набрання рішенням
законної сили після відкриття
виконавчого провадження на думку
відповідача свідчить лише про
намагання боржника не виконувати
постанову суду та уникнути
відповідальності за її невиконання. У
відповідності до ч. 3 ст. 14 КАС України
невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно із ст. 76 Закону України «Про
виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження по
виконавчому документу, який зобов'язує
боржника вчинити певні дії, державний
виконавець відповідно до статті 24
цього Закону визначає йому строк для
добровільного виконання рішення. У
разі невиконання без поважних причин
законних вимог державного виконавця,
державний виконавець застосовує до
боржника штрафні санкції, передбачені
законодавством, і призначає новий
строк виконання. У відповідності до ст.
87 Закону України „Про виконавче
провадження" у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
які можуть бути виконані лише
боржником, державний виконавець
виносить постанову про накладення
штрафу на боржника-юридичну особу в
розмірі від 20 до 30 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з доводами апелянта про
те, що відповідачем правомірно
винесено оскаржувану постанову про
накладення штрафу на Управління
Пенсійного фонду України в
Сокальському районі в розмірі 340, 00 грн.
та надано повторний строк виконання до
27.01.2011 року.

Крім того, ч. 2 ст. 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
(в редакції, чинній на час подання
позовної заяви та розгляду справи
судом першої інстанції) було
передбачено, що адміністративні
справи, у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, їх посадова чи службова особа,
підсудні окружним адміністративним
судам.

Таким чином, враховуючи, що відповідач
у справі належить до складу осіб,
визначених зазначеною вище нормою,
колегія суддів дійшла висновку, що дана
справа підсудна окружному
адміністративному суду, отже, справу
було розглянуто неповноважним судом.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
постанова підлягає скасуванню,
оскільки вона прийнята з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, а
висновки суду не відповідають
обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, п. 1 ч. 1 ст. 197, п. 3
ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу Державної
виконавчої служби Сокальського
районного управління юстиції
задовольнити повністю.

Постанову Сокальського районного суду
Львівської області від 24 лютого 2011 року
у справі № 2а-156/11 скасувати та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
позову Управління Пенсійного фонду
України в Сокальському районі
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскарження протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М.
Гінда

В.В. Ніколін