Справа № 816/1218/14
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/1218/14

Суддя Полтавського окружного
адміністративного суду Ясиновський
І.Г., розглянувши у письмовому
провадженні справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання в м. Полтаві про
відшкодування витрат по виплаті
пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2014 року Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві звернулось до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання в м. Полтаві
про відшкодування витрат по виплаті
пенсії по інвалідності у розмірі 288,08
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідачем
безпідставно відмовлено у прийнятті до
відшкодування зазначених сум витрат,
понесених Пенсійним фондом України.

Сторони явку уповноважених
представників в судове засідання не
забезпечили, про дату, час та місце
судового розгляду справи повідомлені
належним чином; позивач надав
клопотання про розгляд справи без його
участі.

Відповідач у своїх запереченнях
посилався на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як
працівники, що потерпіли внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
підприємстві країни СНД, не мають
статусу застрахованих осіб, які мають
право на відшкодування внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
підставі Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності". У відповідача
відсутні особові справи ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, у зв'язку з чим немає правових
підстав для здійснення відшкодувань
Пенсійному Фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві вказаним
особам, та не можливе проведення
відповідної звірки. Крім того, чинним
законодавством передбачено здійснення
відповідних розрахунків на
цетралізованому рівні, тобто між
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України та
Пенсійним Фондом України. Відтак, на
думку відповідача, відсутні підстави
для відшкодування витрат на виплату і
доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. У зв'язку з викладеним,
позовні вимоги вважає
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до положень частини
четвертої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи достатність наданих
сторонами доказів, суд, керуючись
положеннями частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України, визнав за можливе
розглядати справу без участі
відповідача.

Згідно з частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Оскільки перешкоди для розгляду справи
у судовому засіданні, визначені
статтею 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, - відсутні, суд
перейшов до розгляду справи у порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши інші докази у їх сукупності,
суд встановив такі обставини.

Згідно таблиці розбіжностей до акту
щомісячної звірки за лютий 2014 року
судом встановлено, що відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювання України в м. Полтаві
Полтавської області не враховані суми
витрат на виплату пенсій громадянам
держав-учасників СНД та членам їх
сімей, які отримали каліцтво в державах
СНД і переїхали на постійне місце
проживання в Україну у розмірі 288,08 грн.

Перевіряючи правомірність дій
відповідача щодо неприйняття до заліку
288,08 грн суми основного розміру пенсії
по інвалідності, виплаченої ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за лютий 2014 року, та
невідшкодування позивачу вказаної
суми, суд зазначає наступне.

З матеріалів адміністративної справи
судом встановлено, що нещасний випадок
на виробництві з ОСОБА_1 стався 02.07.2004
при здійсненні останнім трудової
діяльності на ТОВ "КНГ-Сервіс"
(Тюменська область, Ханти-Мансійський
район, м. Нягань), про що свідчить
наявний у матеріалах справи акт про
нещасний випадок на виробництві.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 являється
громадянином України та постійно
проживає на її території, що
підтверджується копією його паспорта.

Даній особі управлінням Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві призначено та проводиться
виплата пенсії по інвалідності, що
підтверджується відповідною довідкою
та проколом про призначення пенсії.

Нещасний випадок на виробництві з
ОСОБА_2 стався 21.10.2012 при здійсненні
останнім трудової діяльності на ТОВ
"КНГ-Сервіс" (Тюменська область,
Ханти-Мансійський район, м. Нягань), про
що свідчить наявний у матеріалах
справи акт про нещасний випадок на
виробництві.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 являється
громадянином України та постійно
проживає на її території, що сторонами
не заперечується.

Даній особі управлінням Пенсійного
фонду України Київського району в м.
Полтаві призначено та проводиться
виплата пенсії по інвалідності, що
підтверджується відповідною довідкою
та проколом про призначення пенсії.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 вказаних Основ в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

За пенсійним страхуванням, згідно зі
статтею 25 Основ, надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення, як пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї ж статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Частиною 4 статті 26 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
передбачено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23.09.1999 №1105-ХІV
закріплено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому, страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, до якої
належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо
відшкодування витрат на виплату
пенсії, по яким виник спір.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991
№1788-XII встановлено, що громадянам
України - переселенцям з інших держав,
які не працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Відповідно до пункту 3 розділу XI
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у статті 8
цього Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абзацом 3 пункту 3 розділу XI Прикінцевих
положень вказаного Закону встановлено,
що уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
Фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров`я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 9 наведеного
вище пункту, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Інструкцією "Про порядок передачі
виконавчій дирекції Фонду соціального
страхування нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України документів,
підтверджують право застрахованого
або членів його сім'ї на страхову
виплату" від 20 квітня 2001 року
встановлено, що відділення виконавчої
дирекції Фонду повинні приймати до
відшкодування документи на тих
працівників, які потерпіли на
виробництві до 01 квітня 2001 року та
право встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про відшкодує
шкоди, заподіяної працівникам
внаслідок травмування на виробництві.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їхніх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що усі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

За таких обставин, страховиком, який
має виплачувати пенсію по інвалідності
особам, які стали інвалідами від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків. В разі виплати такої
пенсії органами Пенсійного фонду
України, страховик, має відшкодувати ці
витрати органам Пенсійного фонду
України.

Постановою правління Пенсійного фонду
України, правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04 березня 2003
року № 5-4/4 закріплено, що відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України "Про
пенсійне забезпечення", "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій (пункт 4
Постанови).

Отже, сума витрат на виплату пенсій
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню з
відповідача.

Доводи відповідача про те, що Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання встановлено лише
механізм відшкодування коштів на
централізованому рівні між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та Пенсійним
фондом України, суд вважає
необґрунтованими, оскільки Порядок не
врегульовує спірних відносин, які
виникли в цьому випадку, тому що
встановлене ним правило підписання
актів звірки розраховано на
відсутність спору, а у разі незгоди на
підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків вирішується питання про
стягнення спірних сум.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про відшкодування суми витрат
на виплату пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва у розмірі
288,08 грн є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 128, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання в м.Полтаві про
відшкодування витрат по виплаті пенсії
задовольнити повністю.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання в м.Полтаві (, МФО 831019, р/р 44301 УДК в
Полтавській області) на користь
Управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві(р/р
9 в філії Полтавського
облуправління ВАТ "Державний Ощадний
банк України" МФО 331467, 9)
суму витрат по виплаті пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за лютий 2014
року в розмірі 288,08 грн (двісті
вісімдесят вісім гривень вісім
копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд.

Суддя
І.Г. Ясиновський