Справа № 802/40/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/40/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю: представника позивача -
Марцинковського Л.В.;

представника відповідача - Лабунець
Ю.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Автоцентр
Поділля" (далі - позивач) до Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Вінницькій області (далі - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 12.12.2013
року.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 10.02.2014 року
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення відповідача
№ від 12.12.2013 року в частині
визначення грошового зобов'язання за
основним платежем з податку на
прибуток в сумі 210347,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення в частині
визнання грошового зобов'язання за
основним платежем з податку на
прибуток в сумі 210347 грн. та ухвалити
нове рішення, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача доводи апеляційної скарги
підтримав.

Представник позивача заперечив проти
апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення сторін, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідачем проведено
планову виїзну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2010 року по 31.12.12 року,
результати якої оформлено актом
перевірки №1051/22/36309878 від 25.11.2013 року.
Актом перевірки встановлено порушення
позивачем, зокрема: п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135,
п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток всього в сумі 250860,00 грн., в т.ч.:
по декларації за 2-3 кв. 2011 року в сумі
210347,00 грн.; по декларації за 2-4 кв. 2011
року в сумі 210347,00 грн.; по декларації за 3
квартал 2012 року в сумі 40513.00 грн.; по
декларації за 2012 рік в сумі 40513,00 грн.. За
наслідками встановлений порушень
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 12.12.2013
року про збільшення товариству
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 250860,00 грн. та
застосування штрафних санкцій в сумі
10128,00 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є частково
обґрунтованими з огляду на
поверховість проведеної перевірки, без
врахування та оцінки всіх первинних
документів та не дослідження всіх
істотних для справи обставин.

Колегія судді погоджується з висновком
суду першої інстанції з таких підстав.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, що податковим органом
встановлено заниження на суму 192918,32
грн. по декларації за 3 квартали 2012 року.
В порушення п.п. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК
України товариством не віднесено до
складу інших доходів суму непогашеного
векселя, виданого ТОВ "Легенда-Авто". З
вказаним порушенням представник
позивача погодився.

Також відповідачем встановлено, що на
порушення п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України позивач в періоді, що
перевірявся віднесено до складу витрат
операційної діяльності, а саме до
собівартості придбаних та
реалізованих товарів, вартість
придбаних та в подальшому реалізованих
автомобілі у ТОВ "Хонда України",
придбання яких не підтверджене
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку. У зв'язку з чим,
встановлено, що платником у 3 кварталі
2011 року списувалася на собівартість
реалізації вартість реалізованих
автотранспортних засобів без
наявності підтверджуючих документів, а
саме накладних на придбання
автотранспортних засобів, які на
момент перевірки були відсутні на
товаристві. На підставі встановлених
обставин, відповідач дійшов висновку,
що позивач не мав підстав відносити
зазначені витрати до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування. Таким чином, перевіркою
повноти визначення витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування за період з 01.04.2011 року по
31.12.2012 року встановлено їх завищення
всього у сумі 914549,92 грн., по декларації
за 2-3 кв. 2011 року.

На підтвердження права на віднесення
сум витрат, позивач до матеріалів
справи надав копії первинної
документації, а саме: видаткові
накладні; акти прийняття-передачі
транспортних засобів та їх складових
частин; товарно-транспортні накладні
типової форми №1-ТН.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
усі вище перераховані документи
оформленими належними чином та
відповідають вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність".

Під час апеляційного перегляду
представником відповідача жодних
зауважень щодо повноти чи неточностей
заповнення первинної документації не
наведено.

Таким чином, факт придбання
автомобілів позивачем в результаті
здійснення господарських операцій з
ТОВ "Хонда Україна" підтверджується
вказаними документами та спрямоване на
реальне настання правових наслідків.

В даному випадку, позивачем віднесено
витрати на суму 210347,00 грн., за 2-4
квартали 2011 року, внаслідок здійснення
господарських операцій з ТОВ "Хонда
Україна" на підставі відповідних
накладних, які були видані останнім
позивачу, а також первинних документів,
що засвідчують факт здійснення
правочину.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (п.п.139.1.9
п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Безпідставні посилання відповідача на
те, що під час перевірки не були надані
видаткові накладні, оскільки
видаткові накладні були надані
податковому органу, разом із
письмовими запереченнями на акт
перевірки від 25.11.2013 року, в
спростування висновків перевіряючих.
Проте, як вірно встановлено судом
першої інстанції відповідач, всупереч
вимогам ст. 44 ПК України відповідачем
не проведено перевірки додатково
наданих до письмових заперечень
матеріалів, що які не були враховані
під час проведення перевірки,
відсутність яких обумовило прийняття
висновків про порушення позивачем
податкового законодавства. Тобто,
податковим органом, не враховано вище
вказані документи та передбачено
здійснено висновок про безтоварність
господарської операції.

З метою всебічного та об'єктивного
розгляду і вирішення даної справи
судом першої інстанції у відповідача
витребувано розрахунок визначених
(донарахованих) позивачу грошових
зобов'язань по податку на прибуток, за
період який перевірявся, та які знайшли
своє відображення в оскаржуваному
позивачем податковому
повідомленні-рішенні. Зазначений
розрахунок дозволив належним чином
оцінити правомірність спірного
рішення контролюючого органу і
прийняти обґрунтоване рішення,
зокрема, щодо часткової
протиправності правових актів
контролюючого органу.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відповідачем не надано
належних доказів, які б свідчили про
наявність виявлених та зафіксованих у
відповідному акті перевірки порушень
чинного законодавства України з боку
позивача, за наслідком виявлення яких
позивачу збільшено суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 210347,00 грн..

Оскільки в межах поданої апеляційної
скарги, встановленні порушення п.п.
135.5.4 п. 135.5 ст. 135 ПК України в наслідок не
віднесення позивачем до складу інших
доходів суму непогашеного векселя,
виданого ТОВ "Легенда-Авто" не
оскаржене, то апеляційний суд, в силу
приписів ч. 1 ст. 195 КАС України не
перевіряє їх правомірність.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення , а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Вінницькій області залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 10
лютого 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
18 квітня 2014 року .

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.