Справа № 813/1777/14
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/1777/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі :
головуючого - судді Костецького
за участю секретаря судового засідання
представника позивача
представника відповідача Богоніс
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технології ремонту
транспортної інфраструктури» до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технології ремонту
транспортної інфраструктури» (далі -
позивач, ТзОВ «Технології ремонту
транспортної інфраструктури»)
звернулось до Львівського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
області (далі - відповідач, ДПІ у
Залізничному районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області ), у
якому просить суд:
- визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області щодо відмови у
прийнятті уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за червень 2013 року;
- визнати протиправним та
скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
оформлене листом від 23.10.2013 року
№6242/10/11-1030 щодо відмови у прийнятті
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за червень 2013 року поданого
ТзОВ «Технології ремонту транспортної
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що у жовтні 2013 року позивач у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок скерував
відповідачу уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за червень 2013 року.
Однак листом вих.№6242/10/11-1030 від 23.10.2013
року податковий орган повідомив
позивача про те, що вказаний уточнюючий
розрахунок не визнано як податкову
звітність з мотивів її невідповідності
вимогам п.46.1 ст.46 ПК України та у зв'язку
з не надісланням разом з уточнюючим
розрахунком роз шифровки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів (додатку №5).
Позивач вважає, що ним було дотримано
норм ст. 46 ПК України та вимог щодо
форми і порядку заповнення податкової
звітності з ПДВ, у зв'язку з чим ДПІ не
мала підстав для неприйняття або
невизнання поданих позивачем
уточнюючих розрахунків з ПДВ, не
обґрунтувала підстав неприйняття
податкової звітності та не довела
наявності конкретних недоліків такої
звітності, які могли би зумовити
відмову у її прийнятті або визнанні, а
тому оспорюване рішення, оформлене
листом від 23.10.2013р., є незаконним,
підлягає скасуванню, а дані податкової
звітності позивача мають бути внесені
ДПІ до бази даних адресата звітності та
особового рахунку підприємства.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав
повністю, надав суду пояснення
аналогічні доводам, викладеним у
позові, просив суд задовольнити позов
Представник відповідача у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечила у повному
обсязі з підстав, викладених в поданих
суду письмових запереченнях (а.с.25).
Додатково пояснила, що ДПІ у
Залізничному районі м.Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області
правомірно відмовлено позивачу в
прийнятті уточнюючого розрахунку у
зв'язку з порушенням вимог Податкового
кодексу України №2755-ІV від 02/12/2010 року, в
ст.46.1 якого зазначено, що додатки до
податкової декларації є її невід'ємною
частиною. Просила суд відмовити у
задоволенні позову повністю.
Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
подані документи і матеріали,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
ТзОВ «Технології ремонту
транспортної інфраструктури»
зареєстровано 12.03.2008 року Виконавчим
комітетом Львівської міської ради, як
юридичну особу, із присвоєнням коду
економічної діяльності визначено: 45.21.1
будівництво будівель.
Судом встановлено, що у жовтні 2013
року позивач у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок направив
відповідачу уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за червень 2013 року
Листом ДПІ у Залізничному районі
м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області №6242/10/11-1030 від 23.10.2013 року
повідомила ТзОВ «Технології ремонту
транспортної інфраструктури» про
неприйняття уточнюючого розрахунку за
червень 2013 року від жовтня 2013 року та
запропонувала подати декларацію у
відповідності до вимог чинного
законодавства, а саме: одночасно з
уточнюючим розрахунком податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість у зв'язку з виправленням
самостійно виявлених помилок подати
розшифровку податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (додаток №5)(а.с.5).
Таким чином, між сторонами виник
спір внаслідок неприйняття ДПІ у
Залізничному районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області як
податкової звітності, уточнюючого
розрахунку ТзОВ «Технології ремонту
транспортної інфраструктури» за
червень 2013 року, поданого у жовтні 2013
Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 ст.16
Податкового кодексу України
встановлено, що платник податків
зобов'язаний подавати до контролюючих
органів у порядку, встановленому
податковим та митним законодавством,
декларації, звітність та інші
документи, пов'язані з обчисленням і
сплатою податків та зборів.
Згідно з п.49.1 ст. 49 Податкового
кодексу України, податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Відповідно до п.46.1 ст.46
Податкового кодексу України податкова
декларація, розрахунок є документом, що
подається платником податків (у тому
числі відокремленим підрозділом у
випадках, визначених цим Кодексом)
контролюючому органу у строки,
встановлені законом, на підставі якого
здійснюється нарахування та/або сплата
податкового зобов'язання, чи документ,
що свідчить про суми доходу,
нарахованого (виплаченого) на користь
платників податків - фізичних осіб,
суми утриманого та/або сплаченого
податку. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.
Таким чином, відповідно до
положень діючого законодавства
формами податкової звітності з податку
на додану вартість є податкова
декларація з податку на додану
вартість; уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок та розрахунок податкових
зобов'язань, нарахованих отримувачем
послуг, не зареєстрованим як платник
податку на додану вартість, які
постачаються нерезидентами, у тому
числі їх постійними представництвами,
не зареєстрованими платниками
податків, на митній території України.
В силу вимог п.50.1 ст.50 Податкового
кодексу України у разі якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою чинною
на час подання уточнюючого розрахунку.
Матеріали справи свідчать, що у
жовтні 2013 року позивач у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок адресував відповідачу
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за червень 2013 року.
Наявний в матеріалах справи
уточнюючий розрахунок (а.с.6) від жовтня
2013 року містить всі необхідні
реквізити, визначені п.48.3 та п.48.4 ст.48
Податкового кодексу України, а саме:
тип документа; звітний період, за який
подається податкова декларації та
звітний період, що уточнюється; повне
найменування та код платника податків,
його місцезнаходження; реєстраційний
номер облікової картки платника
податків; найменування контролюючого
органу, до якого подається звітність;
дати подання звітів; ініціали, прізвища
та реєстраційні номери облікових
карток посадових осіб платника
Крім цього згідно наявного в
матеріалах справи витягу інформації з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» та опису вкладення
(а.с. 31-32) відповідачем отримано
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, розшифровку податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів та реєстр виданих
та отриманих видаткових накладних.
Відтак враховуючи наведене суд
зазначає, що уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за червень 2013 року від жовтня
2013 року містить всі необхідні
реквізити, визначені п.48.3 та п.48.4
Податкового кодексу України та
відповідає вимогам ст.49 Податкового
Частиною 2 ст.19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Враховуючи викладене, суд вважає,
що відповідач, відмовляючи в прийнятті
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за червень 2013 року від жовтня
2013 року, діяв не на підставі, не в межах
повноважень та не в спосіб визначений
чинним законодавством, а тому відмова
ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області
№6242/10/11-1030 від 23.10.2013 року в прийнятті
уточнюючого розрахунку є
необґрунтованою, неправомірною і
такою, що прийнята без урахуванням всіх
обставин, що мають значення для її
Відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Згідно статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона адміністративної справи
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень
повинен надати суду всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази у справі.

На виконання цих вимог
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не надав суду жодних
доказів, які спростовували б
твердження позивача, а відтак, не довів
правомірності своїх дій.

Суд, всебічно та об'єктивно
дослідивши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, дійшов
висновку, що викладені в позовній заяві
доводи позивача є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню,
враховуючи належний спосіб захисту
порушених прав.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
понесені позивачем судові витрати
(судовий збір) відшкодовуються йому за
рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 7-14, 17, 18, 49, 51, 158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними дії
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області щодо відмови у
прийнятті уточнюючого розрахунку
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за червень 2013 року
поданого ТзОВ «Технології ремонту
транспортної інфраструктури».

3.Визнати протиправним та
скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
оформлене листом від 23.10.2013 року
№6242/10/11-1030 щодо відмови у прийнятті
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за червень 2013 року поданого
ТзОВ «Технології ремонту транспортної
інфраструктури».

4.Стягнути з Державного бюджету
України на користь ТзОВ «Технології
ремонту транспортної інфраструктури»
73(сімдесять три) грн.08 коп. судового
збору.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга подається до адміністративного
суду апеляційної інстанції через
Львівський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження
в апеляційному порядку, є остаточною.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку не було подано. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження. Якщо строк
апеляційного оскарження буде
поновлено, то вважається, що постанова
суду не набрала законної сили.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повий текст постанови виготовлено 14
квітня 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.