Справа № 379/92/14-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 379/92/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Потеряйко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу відділу
Державної виконавчої служби
Таращанського районного управління
юстиції Головного управління юстиції у
Київській області на постанову
Таращанського районного суду
Київської області від 21.01.2014 у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
відділу Державної виконавчої служби
Таращанського районного управління
юстиції Головного управління юстиції у
Київській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду
першої інстанції із позовом, в якому
просив: визнати дії начальника відділу
Державної виконавчої служби
Таращанського районного управління
юстиції Лисаченко Л.А. щодо закінчення
виконавчого провадження у вигляді
постанови від 20.12.2013 про закінчення
виконавчого провадження по
примусовому виконанні виконавчого
листа № 2-а-5496/10 виданого 16.12.2010
Таращанським районним судом Київської
області, про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Таращанському районі провести
перерахунок та виплату пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», доплат до
пенсії відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з розрахунку однієї мінімальної
заробітної плати та додаткової пенсії
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
розрахунку 75 % від мінімальної пенсії
за віком за період з 15.11.2010 з фактично
виплачених сум - протиправними;
скасувати постанову про закінчення
виконавчого провадження від 20.12.2013 по
виконавчому листу № 2-а-5496/10 виданого
16.12.2010 Таращанським районним судом
Київської області, про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Таращанському районі провести
перерахунок та виплату пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», доплат до
пенсії відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з розрахунку однієї мінімальної
заробітної плати та додаткової пенсії
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
розрахунку 75 % від мінімальної пенсії
за віком за період з 01.12.2010 з фактично
виплачених сум від 16.12.2010 та зобов'язати
поновити виконавче провадження по
вищевказаному виконавчому листу.

Постановою Таращанського
районного суду Київської області від
21.01.2014 позов задоволено.

Не погоджуючись з зазначеним
вище судовим рішенням відповідач
звернувся із апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати оскаржувану
постанову, як таку, що постановлена із
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 16.12.2010 Таращанським районним
судом Київської області видано
виконавчий лист у справі № 2-а-5496/2010 про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Таращанському районі
Київської області проводити
перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії
та доплат до пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», доплат до
пенсії відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
з розрахунку однієї мінімальної
заробітної плати та додаткової пенсії ,
відповідно до ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
розрахунку 75 % від мінімальної пенсії
за віком за період з 01.12.2010 з
урахуванням фактично виплачених сум.

Начальником відділу Державної
виконавчої служби Таращанського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Київській області Лисаченко Л.А. 18.12.2013
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

Листом № 4645/03 від 13.12.2013 управління
Пенсійного фонду України в
Таращанському районі Київської
області повідомило, що в лютому 2011
ОСОБА_2 проведено перерахунок та
призначено виплату у розмірі 19 939, 70 грн.
на березень 2011 року. Законом України
«Про Державний бюджет України на 2011»
(зі змінами) передбачено, що у 2011 році
норми і положення застосовуються в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансування ресурсу
бюджету Пенсійного фонду України на 2011.
Кошти в Державному бюджеті враховані в
розмірах, передбачених постановою
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 №
745, а тому виплата боргу по рішенню суду
буде здійснена після надходження
коштів з Державного бюджету.

20.12.2013 начальником відділу Державної
виконавчої служби Таращанського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Київській області Лисаченко Л.А. було
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження ВП № 41266529 з
виконання виконавчого листа
Таращанського районного суду
Київської області від 16.12.2010 у справі №
2-а-5496/10.

Вказана постанова була винесена на
підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження», тобто на
підставі фактичного виконання в
повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відділом Державної
виконавчої служби Таращанського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Київській області не було проведено
перевірки виконання судового рішення,
що призвело до порушення прав та
інтересів позивача, а тому постанову ВП
№ 27972021 від 20.12.2013 про закінчення
виконавчого провадження винесено
неправомірно.

Крім того, дії відповідача у винесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження є неправомірними та не
відповідають вимогам Закону України
«Про виконавче провадження», тому що
рішення суду повністю не виконано.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
державним виконавцем при винесенні
постанови про закінчення виконавчого
провадження не порушено норм Закону
України «Про виконавче провадження»,
дії державного виконавця при виконанні
рішення суду повністю відповідали
Закону.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне. Закон
України «Про виконавче провадження»
визначає умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
Закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Згідно з ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вжити
передбачених цим законом заходів з
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відділ Державної виконавчої служби
Таращанського районного управління
юстиції Головного управління юстиції у
Київській області при винесенні
постанови ВП № 41266529 від 16.12.2010 про
закінчення виконавчого провадження
посилається лише на лист № 4645/03 від
13.12.2013 управління Пенсійного фонду
України в Таращанському районі
Київської області де повідомило, що
ОСОБА_2 проведено перерахунок та
призначено виплату пенсії, однак
виплата боргу по рішенню суду буде
здійснена після надходження коштів з
Державного бюджету.

Згідно до ст. 5 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює необхідні заходи
щодо своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення
(виконавчий документ), у спосіб і
порядок, визначений виконавчим
документом.

Статтею 76 цього ж Закону передбачено,
що після відкриття виконавчого
провадження по виконавчому документу,
який зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець відповідно до
статті 24 вказаного Закону визначає
йому строк добровільного виконання
рішення. У разі невиконання без
поважних причин цих вимог державний
виконавець застосовує до боржника
штрафні санкції чи інші заходи,
передбачені законодавством, і
призначає новий строк виконання.

Згідно статті 89 цього Закону у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу - від двадцяти до
тридцяти неоподаткованих мінімумів
доходів громадян та призначає новий
строк для виконання. У разі повторного
невиконання рішення боржником без
поважних причин державний виконавець у
тому ж порядку накладає штраф у
подвійному розмірі. При подальшому
невиконанні рішення боржником
державний виконавець порушує
клопотання перед судом про кримінальну
відповідальність боржника відповідно
до закону.

Зазначені правові норми узгоджуються з
приписами пункту 8.1 Інструкції про
проведення виконавчих дій,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 15 грудня 1999 року №
74/5.

Статтею 50 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачені
наслідки закінчення виконавчого
провадження. У разі закінчення
виконавчого провадження згідно із
статтею 37 цього Закону, крім
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого органу державної
виконавчої служби; повернення
виконавчого документа стягувачу
згідно із статтею 40 цього Закону;
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, згідно із
статтею 40-1 цього Закону, припиняється
чинність арешту майна боржника,
скасовуються інші здійснені державним
виконавцем заходи примусового
виконання рішення, а також провадяться
інші дії, необхідні у зв'язку з
завершенням виконавчого провадження.
Завершене виконавче провадження не
може бути розпочате знову, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення, що не було
зроблено відповідачем.

Таким чином, закінчення виконавчого
провадження без вчинення усіх
передбачених законом заходів для його
виконання є неправомірним.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України рішення суду ухвалюється
іменем України та є обов'язковим для
виконання.

Колегія суддів також бере до уваги, що
обов'язкове виконання рішення суду, в
тому числі, суб'єктами наділеними
владними повноваженнями, покладається
і конвенцією «Про захист прав та свобод
людини», яка ратифікована Законом
України «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод» від 17.07.1997. Отже, її положення є
обов'язковими для виконання Україною.
Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує
неухильність виконання рішення суду
громадянами, юридичними особами та
всіма органами влади України, до яких
відносяться також і управління праці
та соціального захисту населення.
Тобто, рішення суду, яке набрало
законної сили повинно бути виконане, а
інші обставини щодо його невиконання
суперечать основним принципам права і
до уваги судом не беруться. У
протилежному випадку буде мати місце
порушення принципу юридичної
визначеності, що є одним із базових
складових принципу верховенства права,
визнаного Україною як на рівні
Конституції, так і шляхом ратифікації
Європейської Конвенції з прав людини.

Посилання апелянта, як на підставу для
закінчення виконавчого провадження, на
те, що управлінням Пенсійного фонду
України в Таращанському районі
Київської області виконано рішення
суду в частині проведення позивачу
перерахунку та призначення виплати
пенсії, однак така виплата не здійснена
у зв'язку із відсутністю коштів не
беруться колегією суддів до уваги,
оскільки часткове виконання рішення
суду чи зобов'язання виконати рішення в
майбутньому не входить до виключного
переліку підстав, за яких виконавче
провадження підлягає закінченню,
передбачених ч. 1 ст. 49 Закону України
«Про виконавче провадження».

Крім того, начальником відділу,
закінчуючи виконавче провадження по
ухваленій судом постанові, яка не
виконана, позбавив позивача права
повторної подачі для виконання до
виконавчої служби виконавчого листа №
2-а-5496/10 та порушив гарантоване
Конституцією України право позивача на
відновлення порушених прав, шляхом
обов'язкового виконання постанови
суду, якою його порушені права
відновлені.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відділу Державної
виконавчої служби Таращанського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Київській області залишити без
задоволення, а постанову Таращанського
районного суду Київської області від
21.01.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко
Я.М.

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.