Справа № 805/3762/14
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 р.
Справа № 805/3762/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Толстолуцька
М.М розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі
м. Горлівки до

Центрально - Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції про визнання
бездіяльності незаконною,
зобов'язання виконати дії з
примусового виконання постанов про
накладення адміністративного
стягнення № 226 від 16.12.2009, № 39 від 16.01.2013.

Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
звернулось до суду з позовом до
Центрально - Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції, про визнання бездіяльності
незаконною, зобов'язання виконати дії
з примусового виконання постанов про
накладення адміністративного
стягнення № 226 від 16.11.2009, № 39 від 16.01.2013.

Представник позивача до судового
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
судом належним чином.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, через канцелярію
суду надав заперечення на позовну
заяву, в яких просив розгляд справи
провести без участі представника
відповідача.

За таких обставин суд, враховуючи
вимоги частини четвертої статті 122,
частини шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представників
сторін в порядку письмового
провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, суд -

В С Т
А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
звернулось до суду із адміністративним
позовом до Центрально - Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції, про визнання бездіяльності
незаконною, зобов'язання виконати дії
з примусового виконання постанов про
накладення адміністративного
стягнення № 226 від 16.12.2009, № 39 від 16.01.2013.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що в провадженні
відповідача знаходяться постанови:
від 16.12.2009 № 226 про накладення на
громадянку ОСОБА_1, головного
бухгалтера ТОВ «Таір»
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425,00 гривень, але у
зв'язку з направленням постанови на
примусове виконання органам
державної виконавчої служби,
стягненню підлягає 850,00 гривень; від
16.01.2013 № 39 про накладення на
громадянку ОСОБА_1, головного
бухгалтера ТОВ «Таір»
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425,00 гривень, але у
зв'язку з направленням постанови на
примусове виконання органам
державної виконавчої служби,
стягненню підлягає 850,00 гривень.

Разом з тим, з моменту відкриття
виконавчого провадження 29.01.2010 року та
12.03.2013 відповідачем не здійснювались
дії направлені на виконання постанов
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м.
Горлівки.

Просить визнати бездіяльність
Центрально - Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції незаконною та зобов'язати
виконати дії з примусового виконання
постанов про накладення
адміністративного стягнення № 226 від
16.12.2009, № 39 від 16.01.2013.

Представником відповідача через
канцелярію суду надано заперечення на
позовну заяву в яких він зазначив
наступне.

Постанова від 16.12.2009 № 226, видана УПФУ
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
УПФУ штрафу у розмірі 850,00 гривень,
надійшла на виконання до Центрально -
Міського відділу державної виконавчої
служби Горлівського міського
управління юстиції 27.01.2010. 29.01.2010,
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Постанова від 16.01.2013 № 39, видана УПФУ
про стягнення з ОСОБА_1 на користь
УПФУ штрафу у розмірі 850,00 гривень,
надійшла на виконання до Центрально -
Міського відділу державної виконавчої
служби Горлівського міського
управління юстиції 11.03.2013. 12.03.2013
державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Постановами державного виконавця від
25.03.2013 вищезазначені виконавчі
провадження були приєднані до
зведеного виконавчого провадження
відповідно до ст. 33 ЗУ «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ч. 2 статті 30 Закону
України «Про виконавче провадження»
строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Останній виконавчий документ, а саме
постанова № 39, видана УПФУ 16.01.2013,
додано до зведеного виконавчого
провадження 25.03.2013. Датою, коли
позивач дізнався або повинен був
дізнатися про порушення свого права
є наступний день після спливання
шестимісячного строку виконання
рішення, а саме 26.09.2013. Отже, відповідно
до статті 181 КАСУ боржник мав право
звернутися до суду з позовною заявою
про визнання дій або бездіяльності
державної виконавчої служби у період
з 26.09.2013 до 07.10.2013. Позивач у
вищевказаний період не звернувся із
позовною заявою за відновленням
порушеного права, що свідчить про
порушення строків звернення до
адміністративного суду. На підставі
вищевказаного позовну заяву просив
залишити без розгляду.

Судом встановлено, що позивач -
Управління Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
є юридичною особою публічного права,
суб'єктом владних повноважень - органом
виконавчої влади, який у спірних
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього
статтею 12 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
Положенням про Пенсійний фонд України,
затвердженим Указом Президента
України від 06.04.2011 № 384/2011 (далі -
Положення) з наступними змінами та
доповненнями.

Відповідач - Центрально - Міський
відділ державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції, діє на підставі Законів
України «Про державну виконавчу
службу» та «Про виконавче
провадження», відповідно до яких
виконує функції з виконання судових
рішень.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши
доводи позову, дослідивши зібрані по
справі докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Управлінням
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
відносно ОСОБА_1 винесено постанову
від 16.12.2009 № 226 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь УПФУ штрафу у розмірі 850,00
гривень за несвоєчасну сплату
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (сума страхових внесків
827,20 гривень надійшла 20.11.2009 року, чим
порушено вимоги ч. 6 ст. 20 Закону
України від 09.07.2003 № 1058) та постанову
від 16.01.2013 №39 про стягнення з ОСОБА_1 на
користь УПФУ штрафу у розмірі 850,00
гривень за несплату єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (сума єдиного
внеску 1272,60 гривень не надійшла, чим
порушено вимоги п. 8 ст. 9 Закону України
від 08.07.2010 року № 2464-VI).

Постановою Центрально - Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції від 29.01.2010 (ВП № 1902) відкрито
виконавче провадження про примусове
виконання постанови від 16.11.2009 № 226,
постановою від 12.03.2013 ( ВП № 36950715)
відкрито виконавче провадження про
примусове виконання постанови від
16.01.203 № 39.

Постановами державного виконавця від
25.03.2013 року вищезазначені виконавчі
провадження були приєднані до
зведеного виконавчого провадження №
42900932.

13.03.2014 року при ознайомленні з
матеріалами виконавчого провадження
по виконанню зазначених документів
посадовим особам стягувача стало
відомо про відсутність дій, тобто
бездіяльність державного виконавця
по примусовому виконанню постанов.

27.06.2010 державним виконавцем був
зроблений запит до ДПІ.

26.07.2010 та 15.10.2010 були направлені запити
до МРЕВ.

26.07.2010 та 15.10.2010 направлені запити до
БТІ.

Відповіді на зазначені запити не
надійшли. Повторно запити не
направлялись.

Запит до земельних ресурсів взагалі
не направлявся, вихід за адресою
боржника для встановлення майнового
стану не проводився.

26.01.2011 державним виконавцем до ТОВ
«Таір» було направлене розпорядження
про утримання боргу з заробітної
плати. 30.07.2011 боржником було сплачено
340, 00 гривень. Утримання боргу з
заробітної плати не було. Перевірка
державним виконавцем не проводилась.

Відповідно до Закону України «Про
державну виконавчу службу» примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці відділу примусового
виконання рішень Департаменту
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України,
підрозділу примусового виконання
рішень відділів державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, обласних,
Київського та Севастопольського
міських управлінь юстиції, районних,
міських (міст обласного значення),
районних у містах відділів державної
виконавчої служби.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Державний виконавець, як працівник
органу державної виконавчої служби за
ст. 7 Закону України «Про Державну
виконавчу службу», зобов'язаний
сумлінно виконувати службові
обов'язки, не допускати в своїй
діяльності порушення прав громадян та
юридичних осіб, гарантованих
Конституцією України та законами
України, а з огляду на ст. 6 Закону
України «Про виконавче провадження» -
використовувати надані йому права у
точній відповідності до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

В силу ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право: 1) проводити перевірку
виконання боржниками рішень, що
підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; 2) здійснювати перевірку
виконання юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; 3) з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; 4) безперешкодно
входити до приміщень і сховищ, що
належать боржникам або зайняті ними,
проводити огляд зазначених приміщень і
сховищ, у разі необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення і сховища; 5) накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку;
6) накладати арешт на кошти та інші
цінності боржника, зокрема на кошти,
які перебувають на рахунках і вкладах у
банках, інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах, а також
опечатувати каси, приміщення і місця
зберігання грошей; 7) за згодою власника
використовувати приміщення, у тому
числі комунальної власності, для
тимчасового зберігання вилученого
майна, а також транспортні засоби
стягувача або боржника для перевезення
майна; 8) звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення; 9)
звертатися до органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ, про
роз'яснення змісту документа; 10)
звертатися до суду з поданням про
розшук боржника - фізичної особи або
дитини чи про постановлення
вмотивованого рішення про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння боржника - фізичної або іншої
особи, в якої перебуває майно боржника
чи майно та кошти, належні боржникові
від інших осіб, або дитина, стосовно
якої складено виконавчий документ про
її відібрання; 11) викликати фізичних
осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ; 12)
залучати у встановленому порядку до
провадження виконавчих дій понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
інших осіб, а також експертів,
спеціалістів, а для оцінки майна -
суб'єктів оціночної діяльності -
суб'єктів господарювання; 13) накладати
стягнення у вигляді штрафу на фізичних,
юридичних та посадових осіб у випадках,
передбачених законом; 14) застосовувати
під час провадження виконавчих дій
відеозапис, фото- і кінозйомку; 15) у
процесі виконання рішень за наявності
вмотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до житлових та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб, проводити в них огляд, у разі
необхідності примусово відкривати їх в
установленому порядку із залученням
працівників органів внутрішніх справ,
опечатувати такі приміщення,
арештовувати, опечатувати та вилучати
належне боржникові майно, яке там
перебуває та на яке за законом можливо
звернути стягнення; 16) вимагати від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників - фізичних осіб
надання пояснень за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження; 17) з метою
профілактичного впливу повідомляти
органам державної влади, громадським
об'єднанням, трудовим колективам і
громадськості за місцем проживання або
роботи особи про факти порушення нею
вимог законодавства про виконавче
провадження; 18) у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням; 19) у разі необхідності
залучати до проведення чи організації
виконавчих дій суб'єктів
господарювання, у тому числі на платній
основі, за рахунок авансового внеску
стягувача; 20) здійснювати інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами.

Також суд зазначає, що частиною другою
статті 30 Закону України «Про виконавче
провадження» встановлено, що державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

Як вказувалось раніше, постановами
Центрально - Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції від 29.01.2010 (ВП № 1902) відкрито
виконавче провадження про примусове
виконання постанови від 16.12.2009 № 226,
постановою від 12.03.2013 ( ВП № 36950715)
відкрито виконавче провадження про
примусове виконання постанови від
16.01.203 № 39. Тобто відповідачем, зокрема,
порушені строки проведення виконавчих
дії з виконання постанов.

Суд не приймає твердження відповідача
про те, що позивачем порушено строк
звернення до адміністративного суду, у
зв'язку з тим, що відповідно до
частини 2 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства
позовну заяву може бути подано до
суду у десятиденний строк з дня, коли
особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення її прав,
свобод чи інтересів. Як свідчать надані
суду матеріали, днем, коли особа
дізналась про порушення свої прав, є
дата ознайомлення з матеріалами
виконавчого провадження, а саме 13.03.2014.
Тобіш, позивачем подано позовну заяву у
встановлений строк.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи
документи суд погоджується з
позивачем, що відповідачем дійсно не в
повному обсязі проводилась робота по
виконанню постанов Управління
Пенсійного фонду України в
Центрально-Міському районі м. Горлівки
від 16.12.2009 № 226 та від 16.01.2013 № 39.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 зазначеного
Кодексу суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 71 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Враховуючи порушення строку
здійснення виконавчого провадження,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі
м. Горлівки до Центрально - Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції про визнання бездіяльності
незаконною, зобов'язання виконати дії
з примусового виконання постанов про
накладення адміністративного
стягнення № 226 від 16.12.2009, № 39 від 16.01.2013,
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 8, 9, 10, 11, 158, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України,
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов Управління Пенсійного фонду
України в Центрально-Міському районі
м.Горлівки до Центрально - Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції про визнання
бездіяльності незаконною,
зобов'язання виконати дії з
примусового виконання постанов про
накладення адміністративного
стягнення № 226 від 16.12.2009, № 39 від 16.01.2013-
задовольнити.

Визнати бездіяльність Центрально -
Міського відділу державної виконавчої
служби Горлівського міського
управління юстиції незаконною.

Зобов'язати Центрально - Міський
відділ державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції виконати дії передбачені ст. 11
Закону УКРАЇНИ « Про виконавче
провадження» з примусового виконання
постанов про накладення
адміністративного стягнення від 16.12.2009
№ 226, від 16.01.2013 № 39, а саме: направити
повторні запити до всіх реєстраційних
установ для встановлення майнового
стану боржника, здійснити вихід за
адресою боржника для встановлення
майнового стану та накласти арешт на
виявлене майно, звернутися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника за межі України.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті
та проголошено її повний текст 15 квітня
2014 року.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Толстолуцька М.М.