Справа № 2-1052/10
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
Справа № 9104/32517/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Рибачука А. І., Хобор Р. Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційні
скарги ОСОБА_1 та Шевченківського
відділу соціального захисту
Управління соціального захисту
Департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради на рішення
Шевченківського районного суду м.
Львова від 18 серпня 2010 року у справі
№2а - 1052/10 за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Шевченківського відділу
соціального захисту Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
протиправними, стягнення коштів,
зобов'язання до вчинення дій, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського
районного суду м. Львова з
адміністративним позовом до
Шевченківського відділу соціального
захисту Управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради і
просила: визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови у виплаті їй
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі не менше прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей
віком до шести років; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
належної ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у відповідності з вимогами
чинного законодавства та доплатити
належні їй платежі в сумі 11 404 гривні 86
коп. за період із листопада 2007 року по 31
січня 2010 року та надалі до ІНФОРМАЦІЯ_2
виплачувати допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі не менше прожиткового
мінімуму, встановленого
законодавством для дітей віком до 6
років.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем здійснюється виплата
допомоги ОСОБА_1 по догляду за дитиною у
розмірі, що не відповідає
законодавству, оскільки розмір такої
допомоги повинен бути не менше розміру
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для дітей віком
до шести років.

До початку судового розгляду позивачем
було подано письмову заяву про
уточнення позовних вимог, в якій
просила: визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови виплачувати
їй допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі не менше прожиткового
мінімуму, встановленого для дітей
віком до шести років; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
доплатити належні їй платежі в сумі 14 495
гривень 36 коп. за період з 01 листопада
2007 року по 30 червня 2010 року та надалі до
ІНФОРМАЦІЯ_2 виплачувати допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі не менше
прожиткового мінімуму, встановленого
законодавством для дітей віком до 6
років.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 18 серпня 2010 року
позов задоволено частково. Зобов'язано
Шевченківський відділ соціального
захисту Управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
провести донарахування і виплату
недоплаченої щомісячної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1
з 01 листопада 2007 року по 31 грудня 2007
року в розмірах, визначених Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», а саме у розмірі встановленого
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 - ти років щомісячно. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням
суду, сторони подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду
першої інстанції та постановити нове
рішення, яким задовольнити її позов.
Вважає, що суд, задовольняючи позов, не
врахував всіх наведених аргументів
щодо неправомірних дій відповідача за
2007-2010 роки.

Шевченківський відділ соціального
захисту Управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог. Обгрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, відповідач
посилається на ті обставини, що у 2007
році правомірно виплачував позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення неї трирічного віку у
відповідності до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Позивач в судове засідання не прибула,
а також не направив представника в
судове засідання відповідач, хоча
сторони належним чином повідомлялися
про дату, час і місце судового
засідання. Тому, на підставі ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України справу розглянуто в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційних скарг у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення,
суд першої інстанції свої висновки
мотивував тим, що відповідач у 2007 році
неправомірно виплачував позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
відповідності до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам осіб, які
подали апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і є
застрахованою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, а також
перебуває на обліку в Шевченківському
відділі соціального захисту
Управління соціального захисту
Департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради як одержувач з
31 грудня 2007 року допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Вказані обставини
підтверджуються довідкою відповідача
від 20 листопада 2009 року №1553,
Свідоцтвом про народження Серії
НОМЕР_1, виданим 01 листопада 2007 року, а
також не заперечуються відповідачем.

До 01 січня 2007 року відносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
(далі - Закон №2811 - ХІІ) дія якого
поширювалася на осіб, незастрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(ст. 13 цього Закону) та Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими Законами. Зокрема, ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон №2240 - III) було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 7 ст. 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» дію
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було зупинено.

Конституційний Суд України рішенням
від 9 липня 2007 року №6 - рп/2007 положення
п.7 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» визнав
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) у частині
зупинення на 2007 рік дії ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» №2240 - III.

Із 01 січня 2008 року набрав чинності
Закон України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України».

Пунктами 23, 25 розділу II цього Закону
внесені відповідні зміни до Закону №2811
- XII та Закону №2240 - III. Зокрема, змінами
до ст. 13 Закону №2811 - XII його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону №2240 - III було виключено статті 40 -
44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року №10 - рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону №107 - VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону №107 - VI щодо виключення
статей 40 - 44 Закону №2240 - III.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України рішень №6
- рп/2007 та №10 - рп/2008 відновлювали свою
дію вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Проте, відповідно до Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік» Розділ I цього
Закону набирає чинності із 01 січня 2008
року і діє по 31 грудня 2008 року.

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
установлено, що у 2009 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 45 Закону
України від 27 квітня 2010 року №2154 - VI
«Про Державний Бюджет України на 2010
рік» було встановлено, що допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001
року саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» на виконання ст. 46 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та ст. 45 Закону України «Про
Державний Бюджет України на 2010 рік»
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

З огляду на наведене, а також
враховуючи те, що ОСОБА_1 є
застрахованою у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, апеляційний
суд приходить до висновку, що на
відносини щодо виплати їй допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку поширювалися норми
спеціального Закону (яким є Закон №2240 -
III), відповідно до ст. 43 якого допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Враховуючи наведені доводи та
обставини по справі, приймаючи до уваги
дату звернення позивача до суду із
даним адміністративним позовом, а
також те, що даний спір вирішувався на
підставі та керуючись ЦПК України, яким
встановлено загальний строк позовної
давності 3 роки, колегія суддів вважає
за потрібне поновити строк звернення
до адміністративного суду, а заявлений
позов задоволити частково.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
підлягають задоволенню за 31 грудня 2007
року та за період з 22 травня 2008 року по
30 червня 2010 року відповідно до ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та
похованням».

Проте, суд першої інстанції, вирішуючи
даний публічно правовий спір,
припустився помилки, застосувавши до
вказаних правовідносин положення
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Розмір державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку визначений ч. 1 ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» і повинен відповідати
розміру встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Суд апеляційної інстанції приходить до
висновку щодо необґрунтованості вимог
позивача у подальшому здійснювати
нарахування та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, оскільки така вимога
стосується правовідносин, що
виникатимуть в майбутньому, щодо
обставин, які фактично не настали, і
регулювання цих правовідносин повинно
здійснюватися діючими на той час
нормативними актами.

Крім цього, вимога позивача про
стягнення на її користь боргу по
виплаті допомоги по догляду за дитиною
не узгоджується із повноваженнями суду
при вирішенні справи, визначеними ст. 162
Кодексу адміністративного судочинства
України і порушене право не може бути
захищене у такий спосіб.

Також, посилання відповідача на
відсутність бюджетного фінансування
розмірів щомісячної допомоги, як на
причину невиконання державою взятих на
себе зобов'язань, до уваги апеляційним
судом не приймаються, оскільки
реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно - правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування судом
апеляційної інстанції постанови або
ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

З огляду на викладене та враховуючи, що
рішення суду першої інстанції винесене
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення: оскаржуване
рішення суду першої інстанції слід
скасувати та прийняти нову постанову
про часткове задоволення позовних
вимог з урахуванням вищевикладених
мотивів.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254,
256 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та
Шевченківського відділу соціального
захисту Управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 18 серпня 2010 року по
справі №2а - 1052/10 скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
Шевченківського відділу соціального
захисту Управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради щодо
відмови у нарахуванні та виплаті
ОСОБА_1 щомісячної державної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, визначеному ст.
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Зобов'язати Шевченківський відділ
соціального захисту Управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за 31 грудня 2007 року та за період з
22 травня 2008 року по 30 червня 2010 року
відповідно до ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, визначеному ст.
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» із
врахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
постанови особам, які беруть участь у
справі і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
А. І. Рибачук

Р. Б. Хобор