Справа № 826/251/14
Суддя: Мамчур Я.С
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/251/14
Головуючий у 1-й інстанції: Соколової
Суддя-доповідач: Мамчур Я.С.
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м.
Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді Мамчура
Я.С.

суддів
Горяйнова А.М., Желтобрюх І.Л.

при секретарі Гімарі
Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві у
відповідності до положень ст.41 КАС
України без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 лютого 2014 року у справі за
адміністративним Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва Головного управління
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив скасувати податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва Головного управління
Міндоходів у м. Києві від 30 жовтня 2013
року №, стягнути з відповідача на
його користь витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1837,00 грн.

В обгрунтування адміністративного
позову позивач вказує на те, що
господарські операції здійснені ним з
ТОВ «Білдім» за період, що перевірявся,
мали реальний характер, що
підтверджується первинними
документами. Податкові накладні даного
контрагента є належною підставою для
виникнення у нього права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість за грудень 2010 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
лютого 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить дану
постанову скасувати та прийняти нову
про відмову в задоволенні
адміністративного позову, посилаючись
на те, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В обгрунтування апеляційної скарги,
відповідач вказує на правомірність
висновків відповідача про відсутність
у позивача права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість на підставі податкових
накладних ТОВ «Білдім».

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач зареєстрований як фізична
особа - підприємець та є платником
податку на додану вартість.

Так, Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі м. Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві проведено позапланову невиїзну
перевірку суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2, за результатами
якої складено акт від 11 жовтня 2013 року
№1875/26-58-17-01-17-.

На підставі даного акту відповідачем
прийнято податкове повідомлення -
рішення від 30 жовтня 2013 року №,
яким позивачу збільшено податкове
зобов'язання податку на додану
вартість в сумі 7 708,00 грн. та
застосовані штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 1 927,00 грн.

Не погоджуючись з даним податковим
повідомлення - рішення, позивач
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції вказав на
реальність господарських операцій,
здійснених між позивачем та ТОВ
«Білдім» за період, що перевірявся та
на наявність у позивача права
формувати податковий кредит з податку
на додану вартість на підставі
податкових накладних даного
контрагенту.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

З системного аналізу положень ст. ст. 14,
198 Податкового кодексу України
вбачається наступне.

Витрати платника податків - це будь-які
його витрати, понесені ним під час
здійснення господарської діяльності,
визначальною ознакою якої є якою є те,
що вона повинна спричиняти реальні
зміни майнового стану платника
податків та повинна бути підтверджена
первинними документами, складеними під
час здійснення господарської операції.

Умовою для виникнення у платника
податку права на формування
податкового кредиту є придбання
платником податків товарів (послуг) для
використання їх в своїй господарській
діяльності. Підставою для виникнення
такого права є податкова накладна,
виписана контрагентом платника
податків, зареєстрованого як платник
податку на додану вартість та
оформлена відповідно до вимог чинного
законодавства.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, в
період, що перевірявся позивач мав
взаємовідносини з ТОВ «Білдім».

Так, ТОВ «Білдім» (Постачальник) на
адресу позивача (Одержувач) виписаний
рахунок-фактура № 30/12 від 30 грудня 2010
року на поставку товару: кондиціонери
та запчастини для них. (а.с.27)

Позивачем та ТОВ «Білдім» підписано
видаткову накладну № 30/12 від 30 грудня
2010 року на суму 46 246,68 грн. у т.ч. ПДВ 7 707,78
грн., в якій зазначені повні реквізити
постачальника та одержувача товарів,
найменування товару, одиниця виміру,
кількість, ціна та сума без податку на
додану вартість. Видаткова накладна
підписана представниками обох сторін
із зазначенням прізвищ, які
сприймаються судом як належний доказ
товарності спірної господарської
операції. Істотні умови постачання
знайшли своє відображення у вище
згадуваній видатковій накладній. (а.с.28)

ТОВ «Білдім» на адресу позивача
виписана податкова накладна № 130 від 30
грудня 2010 року на суму 46 246, 68 грн. у т.ч.
ПДВ 7 707,78 грн., і сума податку на додану
вартість по якій була віднесена
позивачем до податкового кредиту за
грудень 2010 року. (а.с.29). Оплата
отриманого товару позивачем проведена
шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок позивача,
підтвердженням чого є виписка з
банківського рахунку, копія якої
наявна в матеріалах справи.

В подальшому отриманий товар позивач
використав у своїй господарській
діяльності, видами діяльності якої є,
зокрема, монтаж систем опалення,
вентиляції та кондиціювання повітря.
Так, отриманий товар позивачем
реалізовано його контрагентам -
покупцям ТОВ БГ «Капітель» та ТОВ ВП
«Побутрембудматеріали».

Для здійснення господарської
діяльності позивач має у власності
автотранспортний засіб - вантажний
фургон VOLKSWAGEN LT 32, що підтверджено
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_1 (а.с.41).

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про реальність
господарських операцій, здійснених між
позивачем та його контрагентом ТОВ
«Білдім». Товар отриманий позивачем у
даного контрагента використаний ним у
своїй господарській діяльності.

Відповідно до даних офіційного веб
-сайту http://minrd.gov.ua/anulir свідоцтво
платника податку на додану вартість
ТОВ «Білдім» анульовано 30 травня 2011
року. Отже, на час виписання податкової
накладної позивачу (на грудень 2010 року)
ТОВ «Білдім» був зареєстрований як
платник податку на додану вартість.

З огляду на те, що податкова накладна
ТОВ «Білдім» від 30 грудня 2010 року №130
оформлена відповідно до вимог чинного
законодавства, позивачем правомірно
сформовано податковий кредит на
підставі даної податкової накладної.

Акт Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва Державної
податкової служби від 10 червня 2011 року
№699/23-6/35482257 не є належним доказом
відсутності реального характеру
господарських операцій, здійснених між
позивачем та ТОВ «Білдім» за період, що
перевірявся, оскільки податковим
органом не здійснено перевірку
первинних документів даного
товариства, а лише встановлено
відсутність ТОВ «Білдім» за його
місцезнаходженням.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення.

Суд першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, дослідив
наявні докази, надав їм належну оцінку
та прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування
не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись статтями 41, 196, 198, 200, 205, 206, 212
КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м.Києва Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду м.Києва від 12
лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С.

Судді Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.

.

Головуючий суддя
Мамчур Я.С

Судді:
Горяйнов А.М.

Желтобрюх І.Л.