Справа № 815/1713/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року 10год. 30хв. м. Одеса
Справа № 815/1713/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі :

головуючого судді Іванова
Е.А.

секретарі Чиженко А.О.

за участю представника позивача
Гареєва Є.Ш.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Одесі
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Охорона -
сервіс-Техно" до Державної податкової
інспекції у Приморському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Охорона -
сервіс-Техно" (далі - ТОВ
«Охорона-сервіс-Техно») звернулося до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області (далі - ДПІ у
Приморському районі) в якому позивач
просить визнати недійсним та скасувати
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Приморському районі від 20.02.2014 року
№ про сплату 136896 податку на
додану вартість та штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 68448 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
результатами перевірки ТОВ
«Охорона-сервіс-Техно» ДПІ у
Приморському районі м. Одеси складений
акт, на підставі якого прийняте
податкове повідомлення-рішення, якими
позивачу донараховано податок на
додану вартість. Проте позивач вважає
вказане податкове
повідомлення-рішення неправомірними
та просить його скасувати та зазначає,
що головною підставою вважати правочин
нікчемним є його недійсність
встановлена законом, а не актами
перевірки податкових органів, оскільки
в акті перевірки, на думку позивача
міститься суб'єктивна думка
податкового інспектора щодо
недійсності того чи іншого правочину.
Також позивач зазначає, що навіть за
наявності ознак нікчемності правочину,
податкові органи мають право лише
звертатися до судів з позовами про
стягнення в доход держави коштів,
отриманих по правочинах, здійснених з
метою, що свідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, посилаючись на
їх нікчемність. Позивач також зазначає,
що у нього є всі первинні документи, що
підтверджують його право на формування
податкового кредиту та вказані
первинні документи відповідають
вимогам діючого законодавства.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просив його
задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про день, час та місце
проведення судового засідання проте
надав до заперечення проти позовних
вимог у письмовому вигляді, які
мотивовані тим, що ТОВ
«Охорона-сервіс-Техно» безпідставно
сформовано податковий кредит за
рахунок сум ПДВ по податковим
накладним, отриманим від ТОВ
«Альянсгрупп» на загальну суму ПДВ -
136895,94 грн., оскільки згідно акту
перевірки ДПІ в Оболонському районі м.
Києва «Про неможливість проведення
звірки ТОВ «Альянсгрупп», щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.03.2013
року по 30.09.2013 року» встановлено
відсутність у ТОВ «Альянсгрупп»
об'єктів оподаткування при придбанні
та продажу товарів (послуг) за період з
01.03.2013 року по 30.09.2013 року. які
підпадають під визначення ст.. 185, ст.. 198
ПК України.

Вислухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши обставини справи
та дослідивши наявні у справі докази,
суд доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі
пп..78.1.1 п.78.1 ст. 78, п. 79.2, ст.. 79
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010р. №2755-УІ (із змінами та
доповненнями) та відповідно до наказу
ДПІ у Приморському районі від 31.01.2014
року №239 проведено позапланову
невиїзну документальну перевірку ТОВ
«Охорона-сервіс-Техно», щодо
підтвердження взаємовідносин з ТОВ
«Альянсгрупп», за період з липня по
серпень 2013 року.

За результатами вказаної перевірки
складений акт від 07.02.2014 року
№876/15-53-22-3/32288556 «Про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки ТОВ «Охорона-сервіс-Техно»
щодо підтвердження взаємовідносин з
ТОВ «Альянсгрупп», за період з липня по
серпень 2013 року» (т. 1 а.с. 16-26)..

В акті перевірки встановлені порушення
позивачем п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст.198
Податкового кодексу України із змінами
та доповненнями, в результаті чого
завищено податковий кредит з податку
на додану вартість всього у сумі 136895,94
грн.. в т.ч. по періодам липень 2013 року у
сумі 70700,61 грн., серпень 2013 року у сумі
66195,33 грн.

На підставі вказаного акту ДПІ у
Приморському районі м. Одеси прийняте
податкове повідомлення-рішення від
20.02.2014 року №, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на
загальну суму 205344 грн. з них 136896 грн.
основного зобов'язання та 68448 грн.
штрафних санкцій (т. 1, а.с. 15).

Судом встановлено, що у вказаний в акті
перевірки період, позивач мав
правовідносини з наступним суб'єктом
господарювання, а саме ТОВ
«Альянсгрупп».

Судом встановлено, що 01.07.2013 року між
Позивачем та ТОВ «Альянсгрупп»,
укладено договір надання послуг №0107,
згідно умов якого за яким ТОВ
«Охорона-сервіс-Техно» (м. Одеса)
(замовник) доручає, а ТОВ «Альянсгрупп»
(м. Київ) (виконавець) приймає на себе
зобов'язання на протязі всього строку
дії договору забезпечити роботи по
профілактичному обслуговуванню
засобів сигналізації більш ніж на 1200
об'єктах розташованих в м. Одесі.

На підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем були
надані акт від 31.07.2013 року №АГ 000000337
прийому - здачі виконаних робіт по
наданню послуг, акт від 30.08.2013 року №АГ
прийому - здачі виконаних робіт
по наданню послуг, податкову накладну
від 17.07.2013 року №68 на загальну суму 50000
грн., в т.ч. ПДВ у сумі 8333,33 грн.,
податкову накладну від 24.07.2013 року №139
на загальну суму 55000 грн., в т.ч. ПДВ у
сумі 9166,67 грн., податкову накладну від
25.07.2013 року №156 на загальну суму 9000 грн.,
в т.ч. ПДВ у сумі 1500 грн., податкову
накладну від 30.07.2013 року №219 на загальну
суму 55000 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 9166,67 грн.,
податкову накладну від 31.07.2013 року №252
на загальну суму 102441,40 грн., в т.ч. ПДВ у
сумі 17073,57 грн., податкову накладну від
16.08.2013 року №99 на загальну суму 55000 грн.,
в т.ч. ПДВ у сумі 9166,67 грн., податкову
накладну від 30.08.2013 року №370 на загальну
суму 217119,40 грн., в т.ч. ПДВ у сумі 36186,57
грн., платіжні доручення та виписки по
рахункам.

Також судом встановлено, що 10.06.2013 року
між позивачем та ТОВ «Альянсгрупп»
укладено договір про виконання робіт
№1006/3, згідно умов якого ТОВ
«Охорона-сервіс-Техно» (замовник)
доручає, а ТОВ «Альянсгрупп»
(виконавець) бере на себе виконання
наступних робіт: монтаж та комплекс
пусконалагоджувальних робіт системи
пожежної сигналізації та сповіщення
про пожежу на об'єкті замовника: ТОВ
«Промтоварний ринок», за адресою
Одеська область, Овідіопольський
район, смт. Авангард, вул.. Базова. 20,
кафе «Харчевня» на 49 посадочних місць.

На підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем були
наданні акт від 11.07.2013 року №АГ000000197
здачі - прийому виконаних робіт,
податкову накладну від 11.07.2013 року №79
на загальну суму 152762,20 грн., в т.ч. ПДВ у
сумі 24460,37 грн., платіжні доручення та
виписки по рахункам.

Також 22.07.2013 року між позивачем та ТОВ
«Альянсгрупп» укладено договір про
виконання робіт №2207/1, згідно умов
якого ТОВ «Охорона-сервіс-Техно»
(замовник) доручає, а ТОВ «Альянсгрупп»
(виконавець) бере на себе виконання
наступних робіт: монтаж та комплекс
пусконалагоджувальних робіт системи
пожежної сигналізації та сповіщення
про пожежу на об'єкті замовника: ТОВ
«Промтоварний ринок», за адресою
Одеська область, Овідіопольський
район, смт. Авангард, вул.. Базова. 20,
приміщення туалету №3 на території
СТРП-3 з АС №3 ТСК-1.

На підтвердження виконання умов
вказаного договору позивачем були
наданні акт від 28.08.2013 року №АГ000001420
здачі - прийому виконаних робіт,
податкову накладну від 28.08.2013 року №387
на загальну суму 125034,52 грн., в т.ч. ПДВ у
сумі 20839,09 грн., платіжні доручення та
виписки по рахункам.

Відповідно до ч 1. ст.. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Як вбачається з матеріалів справи,
загальна сума послуг (робіт) за
податковими накладними виписаними ТОВ
«Альянсгрупп» становить 821367,52 грн., в
тому числі ПДВ у сумі 136895,94 грн. яка була
включена ТОВ «Охорона-сервіс-Техно» до
складу податкового кредиту з ПДВ
відповідних періодів та відображено у
податкових декларацій з ПДВ за періоди:
липень 2013 року на суму 70700,61 грн.,
серпень 2013 року на сум 66195,33 грн.

Як встановлено судом станом на день
проведення перевірки кредиторська
заборгованість позивача відсутня.

По бухгалтерському обліку ТОВ
«Охорона-сервіс-Техно» розрахунки з
ТОВ «Альянсгрупп» відображено
бухгалтерською проводкою Дт 631 Кт31.

Як вбачається з договору від 01.07.2013 року
№0107 про надання послуг в ньому не
зазначені прізвища осіб, які
відповідальні за здійснення
господарської операції зі сторони
позивача та відповідача, а маються лише
підписи осіб, що не дає змогу суду,
ідентифікувати цих осіб, так само як і в
рахунках виписаних ТОВ «Альянсшрупп»
ТОВ «Охорона-сервіс-Техно».

Згідно довідки Головного управління
статистики у м. Києві, видами
діяльності ТОВ «Альянсгрупп» є:
будівництво житлових і нежитлових
будівель; діяльність у сфері
архітектури; діяльність у сфері
проводового електрозв'язку;
будівництво інших споруд, н.в.і.у; інші
спеціалізовані будівельні роботи,
н.в.і.у.; неспеціалізована оптова
торгівля.

Та серед вказаних видів, «монтаж та
комплекс пусконалагоджувальних робіт
системи пожежної сигналізації та
сповіщення про пожежу» не міститься.

Згідно п. 28, ч. 3, ст.. 9 Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності» №1775 від
01.06.2000 року ліцензуванню серед інших,
підлягають такі види господарської
діяльності: надання послуг і виконання
робіт протипожежного призначення.

Проте доказів наявності ліцензії на
виконання вказаних робіт у ТОВ
«Альянсгрупп» представником позивача
суду не надано.

Актом перевірки ДПІ у Оболонському
районі м. Києва від 17.10.2013 року
№586/26-54-2-03/38556614 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Альянсгрупп», щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.03.2013 року по
30.09.2013 року», встановлено наступне: «від
ОУ ДПІ у Оболонському районі м. Києва
отримано рапорт ст.. о/у ВОСА ПДВ ОУ ДПІ
у Оболонському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві, згідно якого не встановлено
місцезнаходження ТОВ «Альянсгрупп» за
податковою адресою.

Як зазначено у висновку вищевказаного
рапорту ТОВ «Альянсгрупп» за
податковою адресою не знаходиться, за
наслідками проведених заходів
встановлено фактичні дані, що можуть
свідчити про наявність ознак
фіктивності ТОВ «Альянсгрупп» та
відсутність фактів реального
здійснення господарських операцій.

Враховуючи вищевикладене, вбачається
проведення транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій надання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
з метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту. Які не
мають реального товарного характеру.

Виходячи з вищевикладеного, ТОВ
«Альянсгрупп» здійснювало діяльність
спрямовану на здійснення операцій
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третім особам.

Звіркою встановлено відсутність
об'єктів оподаткування по операціях з
придбання товарів (послуг) у
підприємств - постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам - покупцям за
період з 01.03.2013 року по 30.09.2013 року,
розумінні ст.. 185, ст.. 198 ПК України.»

Сукупний аналіз обставин справи вказує
на те, що первинні документи позивача,
на підставі яких він формував
податковий кредит, складені формально,
тобто за відсутності реального
отримання послуг від контрагента.

Судом встановлено, що позивач замовив
роботи з обслуговування монтажу та
комплекс пусконалагоджувальних робіт
системи пожежної сигналізації та
сповіщення про пожежу у ТОВ
«Альянсгрупп», яке знаходиться в м.
Києві (тобто, майже за півтисячі
кілометрів від місця виконання робіт),
замість замовлення таких робіт у
підприємства, розташованого набагато
ближче до місця виконання робіт,
наприклад, в Одеській області, з
урахуванням їх кількості більш ніж 1200
об'єктів, що фактично вимагає постійної
присутності працівника(ків), що їх
виконує в м. Одесі.

Крім того, вказані роботи з
обслуговування позивач здатний
виконувати самостійно та виконував їх
раніше, не довівши суду сенсу в таких
діях, що підтверджується договорами
укладеними позивачем з ПАТ «Дельта
Банк» №2159 від 24.10.2012 року, ТОВ «Фарлеп -
Інвест» №1125 від 31.03.2011 року, ТОВ
«Шевченківський Девелопмент» №2147 від
01.09.2012 року, згідно з умовами яких ТОВ
«Охорона-сервіс-Техно» всі роботи
(послуги) здійснює власними силами.

Також суд звертає увагу на лист ВАСУ
від 02.06.2011 року №742/11/13-11 в якому серед
іншого також зазначено: «…відсутність
реального вчинення господарських
операцій та як наслідок, юридична
дефектність відповідних первинних
документів за змістом п 44.1 ПК України
не дозволяє формувати дані податкового
обліку незалежно від спрямованості
умислу платників податків - учасників
відповідних операцій».

Так з матеріалів справи вбачається, що
у ТОВ «Альянсгрупп» відсутні основні
фонди, кваліфіковані працівники,
обладнання, транспортні засоби, які б
суб'єкт господарювання міг
використовувати при здійсненні
фінансово-господарської діяльності,
для проведення робіт з обслуговування
монтажу та комплекс
пусконалагоджувальних робіт системи
пожежної сигналізації та сповіщення
про пожежу в м. Одесі більш ніж на 1200
об'єктах на місяць.

В зв'язку з чим суд погоджується з
висновками відповідача в акті
перевірки, що позивачем безпідставно
сформовано податковий кредит у
перевіряємому періоді за рахунок сум
ПДВ по податковим накладним, отриманим
на придбання послуг (робіт) від ТОВ
«Альянсгрупп» на загальну суму 136895,94
грн.

Статтею 3 Господарського кодексу
України визначено поняття
господарської діяльності, відповідно
до якої під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну, або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 2 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Виходячи з вимог п. 2 ст. 3 цього Закону,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити, зокрема, зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. N 88 (надалі Положення),
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Первинні документи
повинні бути складені у момент
проведення кожної господарської
операції або, якщо це неможливо,
безпосередньо після її завершення.

Пунктом 2.4 Положення встановлено, що
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити, серед іншого,
зміст та обсяг господарської операції,
одиниця виміру господарської операції
(у натуральному та/або вартісному
виразі), посади і прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення, особистий чи
електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Згідно з п. 198.6 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 2.15 та 2.16
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Надання податковому органу належним
чином оформлених документів
передбачених законодавством про
податки та збори, з метою одержання
податкової вигоди є підставою для її
одержання, якщо податковий орган не
встановив та не довів, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та/або суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів.

Про необґрунтованість податкової
вигоди можуть свідчити підтвердженні
доказами доводи податкового органу,
зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість здійснення платником
податку зазначених операцій з
урахуванням часу, місця знаходження
майна або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних для
виробництва товарів, виконання робіт
або послуг, нездійснення особою, яка
значиться виробником товару,
підприємницької діяльності;

- відсутність у платника податку
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, основних коштів, виробничих
активів, складських приміщень,
транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки
тих господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
права на податковий кредит або
бюджетне відшкодування, якщо для
даного виду діяльності також потрібне
здійснення і облік інших господарських
операцій;

- здійснення операцій з
товарно-матеріальними цінностями, які
не вироблялися або не могли бути
вироблені в обсязі, зазначеному
платником податку в документах обліку.

Відповідно до ст.1 Закону України від
16.07.99 року № 996-XIV "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Первинний
документ - це документ, який місить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Тому будь-які документи (в тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством. З
урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, якою відповідно до Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» є дія
або подія, яка викликає зміни у
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Згідно із п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Оскільки, як встановлено вище, укладені
позивачем правочини з вищевказаним
контрагентом не мають реального
товарного характеру, та не
підтверджено отримання позивачем
послуг (товарів) від вищевказаного
контрагенту, що є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість, тому всі первинні документи,
зокрема податкові накладні, отримані
позивачем від вказаного контрагенту,
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів, не мають доказовості
здійснення господарських операцій між
позивачем та вказаним контрагентом, а
підтверджують лише документування
операції, тому суми ПДВ зазначені у
таких податкових накладних не можуть
бути віднесені позивачем до складу
податкового кредиту за липень-серпень
2013 року

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи те, що первинні документи на
підставі яких позивач включив до
податкового кредиту з ПДВ в
липні-серпні 2013 року суми сплачені ТОВ
«Альянсгрупп», мають ознаки
нікчемності, а також те, що у ТОВ
«Альянсгрупп» відсутні основні фонди,
кваліфіковані працівники, обладнання,
транспортні засоби, які б суб'єкт
господарювання міг використовувати
при здійсненні
фінансово-господарської діяльності,
суд доходить висновку, що ДПІ у
Приморському районі м. Одеси
правомірно прийняло податкове
повідомлення-рішення про
донарахування податкових зобов'язань
та штрафних санкцій, а тому суд вважає,
що у задоволенні позову слід відмовити.

Аналогічну позицію висловив ВАСУ у
постанові від 20.02.2013 року по справі
№К/9991/59642/12.

Керуючись, ст. ст. 2, 71, 158, 160, 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ Охорона -
сервіс-техно" до Державної податкової
інспекції у Приморському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
20.02.2014р. № відмовити.

Постанова набирає законної
сили відповідно до ст.254 КАС України.

Апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом
десяти днів після отримання копії
постанови. Апеляційна скарга подається
до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 15
квітня 2014 року.

Суддя
Е.А.Іванов

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю „ Охорона -
сервіс-техно" до Державної податкової
інспекції у Приморському районі
м.Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
20.02.2014р. № відмовити.

15 квітня 2014 року.