Справа № 759/4773/14-а
Суддя: Лук'яненко Л. М.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/4773/14-а
пр. № 2-а/759/163/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року суддя
Святошинського районного суду м. Києва
Лук'яненко Л.М., розглянувши в порядку
скороченого провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до
Святошинського районного суду м. Києва,
як адміністративного суду, з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, в якому просила суд, визнати
протиправною бездіяльність та
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
позивачу одноразову компенсацію, як
дружині громадянина із числа
ліквідаторів аварії на ЧАЕС, смерть
якого пов'язана з Чорнобильською
катастрофою у розмірі 60 мінімальних
заробітних плат, виходячи із розміру
мінімальної заробітної плати на момент
втрати годувальника.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим,
що вона є вдовою ОСОБА_2 - громадянина із
числа ліквідаторів, смерть якого
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою.

Позивач зазначає, що законодавством
передбачено, що сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильські АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, одноразова компенсація
виплачується в розмірі 60 мінімальних
заробітних плат.

Однак, позивачу не було здійснено
виплату у вказаному розмірі, у зв'язку з
чим позивач і була змушена звернутися
до суду з даним позовом.

Відповідач у визначені ч. 3 ст. 183-2 КАС
України строки свої заперечення чи
заяви про визнання позову, суду не
надав.

Керуючись ч. 5 ст. 183-2 КАС України
суддя вважає за необхідне розглянути
справу за відсутності запереченьчи
заяви про визнання позову відповідача.

Ухвалою Святошинського районного
суду м. Києва суду від 28 березня 2014
року відкрито скорочене провадження за
вищевказаним позовом.

10 квітня 2014 року заступник
начальника Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації надав суду
письмові заперечення, в яких вказав на
те, що позивач посилалась на редакцію
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка втратила чинність, а
відповідно до чинної редакції даної
статті одноразова компенсація сім'ї,
яка втратила годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою
виплачується в порядку та в розмірах,
встановлених Кабінетом міністрів. У
зв'язку з чим управлінням було прийнято
рішення про призначення компенсації
позивачу, як дружині, за втрату
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС в розмірі 7586
гривень, і таке нарахування проведено
відповідно до вимог чинного
законодавства. У зв'язку з викладеним
представник вказав, що Управління не
має законних підстав для призначення
та виплати компенсації, яка вказана в
позовній заяві. Крім того зазначає, що
управління здійснює нарахування сум до
виплат, до його компетенції не входить
здійснення виплат.

Суддя, дослідивши матеріали справи
та прийнявши до уваги заперечення
відповідача, приходить до висновку про
не обґрунтованість позовних вимог та
необхідність у відмові у їх
задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.17 КАС України визначено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, що згідно
відмітки в паспорті ОСОБА_1
зареєструвала шлюб 14.12.1974 року в
Лемешівській сільській раді
Яготинського району Київської області
з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, крім того ці дані
підтверджуються копією свідоцтва про
шлюб від 14.12.1974 р.ку серія НОМЕР_1 згідно
якого громадяни ОСОБА_2 та громадянка
ОСОБА_1 уклали шлюб 14 .12.1974 року,
прізвище дружити після укладення шлюбу
ОСОБА_1. (а.с.7, 9)

Згідно свідоцтва про смерть серії
серія НОМЕР_2 від 23.07.2013 року, ОСОБА_2
помер (а.с. 9)

Експертним висновком №379 від 02.10.2013
року встановлено, що ОСОБА_2 помер
внаслідок захворювання, яке пов'язано з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. (а.с. 8)

Відповідно до посвідчення НОМЕР_3
від 15.10.2013 року, ОСОБА_1, є дружиною
померлого громадянина із числа
ліквідаторів першої категорії смерть
якого пов'язана з Чорнобильською
катастрофою. (а.с. 8)

Позивач звернулась до начальника
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації про усунення помилок в
розрахунку виплати одноразової
компенсації як особі яка втратила
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
відповідно до ч.1 ст.48 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (а.с. 5)

Відповідно до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які
стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії
наЧорнобильській АЕС та
смерть яких пов'язана з
Чорнобильською катастрофою,
щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України. Текст
статті 48 в редакції Закону N
2532-XII ( 2532-12 ) від 01.07.92; із змінами,
внесеними згідно із Законами N 230/96-ВР
від 06.06.96, N 563-XIV ( 563-14 )
від 25.03.99, 2638-III ( 2638-14 ) від
11.07.2001; в редакції Закону N 107-VI ( 107-17 ) від
28.12.2007 - зміну визнано
неконституційною згідно з Рішенням
Конституційного Суду N 10-рп/2008 ( v010p710-08 )
від 22.05.2008 Щодо дії тексту
статті 48 додатково див.
Закони N 3235-IV ( 3235-15 ) від
20.12.2005, N 489-V ( 489-16 ) від 19.12.2006, Рішення
Конституційного Суду 6-рп/2007
( a6p710-07 ) від 09.07.2007 .

Відповідно ч.1,2 ст. 23 Бюджетного
кодексу України, будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету
здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
якщо інше не передбачено законом про
Державний бюджет України. Бюджетні
призначення встановлюються законом
про Державний бюджет України (рішенням
про місцевий бюджет) у порядку,
визначеному цим Кодексом.

Згідно положень Закону України «Про
державний бюджет на 2013 рік»,
установлено, що у 2013 році норми і
положення статті 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Пунктом 2 резолютивної частини
рішення Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012
встановлено, що в аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Згідно п. 4 ч.1 постанови Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2007 р. N 649
«Про встановлення розмірів виплат
деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», установлено такі розміри
виплат деяким категоріям громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: одноразової
компенсації сім'ям, які
втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації аварії на
Чорнобильській АЕС, смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, - 7 586 гривень.

З наведених норм чинного
законодавства України та фактичних
обставин справи випливає наступне.

ОСОБА_1 було призначено компенсацію,
як дружині, за втрату годувальника із
числа осіб, віднесених до учасників
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, в розмірі
7586 гривень.

Судом було встановлено, що даний
розмір грошової компенсації був
призначений позивачу згідно вимог
діючого законодавства 28.10.2013 року у
сумі 7 586 гривень та, оскільки,
Управління праці та соціального
захисту населення Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації здійснює лише
нарахування виплати то позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 6, 11, 12, 17-19, 122, 128, 130,
158 183-2 КАС України, рішенням
Конституційного Суду України від 25
січня 2012 року № 3-рп/2012, ч.1,2 ст. 23
Бюджетного кодексу України, ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», Закон України «Про
державний бюджет на 2013 рік», п. 4 ч.1
постанови Кабінету Міністрів України
від 20 квітня 2007 р. N 649 «Про встановлення
розмірів виплат деяким категоріям
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Святошинської районної у м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
Апеляційного адміністратив ного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя
Л.М.
Лук'яненко