Справа № 664/4926/13-а
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 664/4926/13-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Яценко О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

Судді доповідача - Потапчука В.О.

суддів - Коваля М.П.

- Семенюка Г.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 05 лютого 2014
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до реєстраційної служби
Цюрупинського районного управління
юстиції Херсонської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
реєстраційної служби Цюрупинського
РУЮ Херсонської області про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Постановою Цюрупинського районного
суду Херсонської області від 05 лютого
2014 року відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивачем подано
апеляційну скаргу, у якій зазначено, що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
у зв'язку з чим апелянт просить
скасувати оскаржувану постанову та
ухвалити нову, якою задовольнити
позовні вимоги позивача.

Оскільки від усіх осіб, які беруть
участь у справі, відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участю, то колегія суддів приходить до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження відповідно до п. 1 ч. 1 ст.
197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивачем в 2003 році
було побудовано житловий будинок
АДРЕСА_1 на підставі рішення виконкому
Цюрупинської міської ради «Про
відведення під індивідуальне
будівництво земельної ділянки із
міськземфонду» № 252 від 09.10.1991 року. По
закінченню будівництва, 14.09.2003 року
йому був виданий технічний паспорт без
надання інформації щодо необхідності
реєстрації нерухомого майна і видачі
свідоцтва про право власності на
будинок. У 2006 році була надана
будинкова книга, у якій і був
прописаний син позивача. У 2013році його
дружина звернулася до державної
міграційної служби із заявою про
здійснення її реєстрації за адресою:
АДРЕСА_1. Проте їй було відмовлено у
зв'язку із відсутністю свідоцтва про
право власності на житловий будинок. З
причин виникнення зазначених обставин
позивач ОСОБА_2 звернувся до державної
реєстраційної служби Цюрупинського
РУЮ з заявою встановленого зразка,
копією технічного паспорту, паспорту,
ідентифікаційного коду. Згідно
відповіді реєстраційної служби, йому
було відмовлено в здійснені державної
реєстрації, оскільки він не надав
документу про сплату державного мита,
плати за надання витягу з Державного
реєстру прав, документу, що засвідчує
речове право на земельну ділянку, а
також документу про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництва.
Вказану відповідь вважає незаконною,
оскільки реєстрація житлового будинку
здійснюється незалежно від реєстрації
права власності на житловий будинок.
Щодо надання документу про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництва,
то позивач зазначив, що у 2003 році не
існувало відповідного законодавчого
акта, а тому вимагання вказаного
документу є незаконним. В частині
несплати ним державного мита та плати
за надання витягу, то причиною стала
відмова відповідача у здійсненні
реєстрації права власності. Позивач
просить визнати неправомірною вимогу
відповідача щодо надання документу, що
посвідчує речове право на земельну
ділянку, документу, що засвідчує
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництвом об'єкту та зобов'язати
відповідача здійснити реєстрацію
житлового будинку АДРЕСА_1

При вирішенні питання суд першої
інстанції дійшов до висновку, що не
здійснення державної реєстрації
житлового будинку АДРЕСА_1 у зв'язку із
неподанням документу, що посвідчує
речове право на земельну ділянку та
документу про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництва є
обґрунтованою та такою, що відповідає
вимогам законодавства.

Колегія суддів вважає правильним такий
висновок суду першої інстанції
виходячи з наступного

Відповідно до п. 10 Порядку державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 703 від 22.06.2011 року, заявник разом із
заявою про державну реєстрацію подає
органові державної реєстрації прав
необхідні для такої реєстрації
документи, визначені цим Порядком, їх
копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита. Документи,
необхідні для проведення державної
реєстрації, що подані з порушенням
вимог, установлених законом, цим
Порядком та іншими
нормативно-правовими актами, є
підставою для зупинення розгляду заяви
про державну реєстрацію або відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, а не для відмови в прийнятті
заяви про державну реєстрацію. Орган
державної реєстрації прав не приймає
заяву про державну реєстрацію у разі
відсутності документа, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документа
про сплату державного мита.

Відповідно до п. 12 Порядку державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, під час розгляду
заяви про державну реєстрацію і
документів, що додаються до неї,
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрованими
речовими правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо:
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках); повноважень заявника;
відомостей про нерухоме майно, речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень,
наявних у Державному реєстрі прав та
поданих документах; наявності обтяжень
прав на нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Положенням п. 1.6 Наказу № 7/5 від 07.02.2002
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18 лютого 2002 року за №
157/6445 «Про затвердження Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно», що діяв
на момент завершення позивачем
будівництва, встановлено, що
реєстрації підлягають права власності
тільки на об'єкти нерухомого майна,
будівництво яких закінчено та які
прийняті в експлуатацію у
встановленому порядку.

Відповідно до положень розділу II
Наказу № 7/5 від 07.02.2002 року, при
здійсненні реєстрації серед переліку
передбачалося подання
правовстановлюючих документів та
інших документів, встановлених
положенням.

Колегія суддів вважає правильним
неприйняття судом першої інстанції
обставин, викладених позивачем у
позовній заяві в частині того, що
вимога про надання документів,
передбачених у Порядку державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, є незаконною,
оскільки у 2003 році обов'язкового
прийняття в експлуатацію закінченого
будівництва та посвідчення права на
земельну ділянку не було, а відповідно
норми закону зворотної сили не мають,
оскільки на момент завершення
будівництва діяв наказ, який
передбачав надання вказаних
документів, а також передбачав
реєстрацію об'єктів нерухомого майна,
будівництво яких закінчене та прийняте
в експлуатацію.

Згідно ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що при прийнятті
оскаржуваної постанови суд першої
інстанції дійшов вірних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 206,254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити
без задоволення, а постанову
Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 05 лютого 2014
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до реєстраційної служби
Цюрупинського районного управління
юстиції Херсонської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Суддя-доповідач:
Потапчук В.О.

Судді:
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.