Справа № 826/3445/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

17 квітня 2014 року 12:38
№ 826/3445/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва, у складі: Головуючого судді
Добрянської Я.І., суддів: Власенкової
О.О., Кротюка О.В., секретаря судового
засідання Корніюк А.В., розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Супермаркет
вугілля»до відповідачаМіністерства
доходів і зборів України провизнання
протиправними дій суб'єкта владних
повноваженьвід позивача: Ширяєва О.І.
(довіреність № б/н від 13.03.2014 р.)

від відповідача: Деревцов С.І.
(довіреність № 99-99-10-17/42 від 14.06.2013 р.).

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в судовому засіданні 17.04.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю «Супермаркет
вугілля» звернувся в Окружний
адміністративний суд міста Києва з
позовом до відповідача Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправними дій суб'єкта владних
повноважень щодо надання
недостовірної інформації (податкової
консультації) на звернення.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19.03.2014 р. головуючим
суддею Добрянською Я.І. було відкрито
провадження в адміністративній справі
№ 826/3445/14, та призначено попереднє
судове засідання на 03.04.2014 р.

Також, ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.04.2014 р. головуючим суддею Добрянською
Я.І. було закінчено підготовче
провадження та призначено справу №
826/3445/14 до судового розгляду колегією
суддів в судовому засіданні 17.04.2014 року,
зважаючи на те, що відповідач є
центральним органом виконавчої влади.

В судовому засіданні 17.04.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю та в судових
дебатах просив суд:

- визнати протиправними дії
Міністерства доходів і зборів України
щодо надання недостовірної інформації
на звернення ТОВ «Супермаркет вугілля»
від 07 листопада 2013 року;

- визнати недостовірною інформацію,
надану Міністерством доходів і зборів
України щодо питань оподаткування
акцизним податком синтетичних палив із
вугілля.

На думку позивача, інформація, що
надана відповідачем на звернення ТОВ
«Супермаркет вугілля» від 07 листопада
2013 року щодо питань оподаткування
акцизним податком синтетичних палив із
вугілля, не відповідає дійсності, є
недостовірною, та не узгоджується з
положеннями чинного законодавства.

Відповідачем, в свою чергу, були надані
письмові заперечення на позовну заяву,
та в судовому засіданні 17.04.2014 р.
представник Міністерства доходів і
зборів України проти задоволення
позовних вимог позивача також
заперечив повністю і просив суд
відмовити у позові.

Так, відповідач зазначив, що в даному
випадку, відповідь Міністерства
доходів і зборів України на звернення
ТОВ «Супермаркет вугілля» від 07
листопада 2013 року жодним чином не
впливає на права та обов'язки позивача,
що не узгоджується з положеннями до ч. 1
ст. 2 та ч. 1 ст. 6 КАС України, а надана
податковим органом позивачу податкова
консультація (інформація на звернення)
не має сили нормативно-правового акта,
а є виключно певною формою
оприлюднення офіційного розуміння
окремих положень законодавства, що
регулює податкові правовідносини, та
не породжує для відповідних суб'єктів
настання будь-яких юридичних
наслідків, не впливає на їхні права та
обов'язки, а також не є обов'язковою для
виконання, що також підтверджується
позицією Київського апеляційного
адміністративного суду, викладеною в
постанові останнього від 18.04.2012 р.
справа № 2а-4509/11/1070.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, 11 листопада 2013 року позивач ТОВ
«Супермаркет вугілля» звернувся до
відповідача Міністерства доходів та
зборів України з листом за вих. № 545 від
07.11.2013 р. із проханням надати відповіді
на питання стосовно правового
регулювання створення підприємством
синтетичних видів палива із вугілля.

Зазначений лист позивача був отриманий
відповідачем 14 листопада 2013 р.

Листом від 24.12.2013 р. № 18214/6/99-99-19-04-03-15
відповідачем було надано відповідь на
звернення позивача (фактично податкову
консультацію щодо питань ТОВ
«Супермаркет вугілля»), яку платник
податків вважає не достовірною, за
наслідками чого останній звернувся за
захистом своїх прав та інтересів в
судовому порядку до Окружного
адміністративного суду м. Києва.

Дослідивши наявні у справі докази,
проаналізувавши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Окружний адміністративний суд
м. Києва дійшов до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог позивача, зважаючи
зокрема на наступне.

Офіційне визначення терміну
узагальнюючої податкової консультації
надане в п.п. 14.1.173 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України (далі - ПКУ), а саме:
узагальнююча письмова податкова
консультація - оприлюднення позиції
контролюючого органу, що склалася за
результатами узагальнення податкових
консультацій, наданих платникам
податків.

Наведена норма ПКУ свідчить про те, що
узагальнююча податкова консультація
являє собою позицію центрального
контролюючого органу, що склалася за
результатами узагальнення податкових
консультацій, наданих платнику
податків у сфері адміністрування того
чи іншого податку (збору). При цьому
Кодекс не надає узагальнюючій
податковій консультації юридичного
статусу нормативно-правового акту та
не встановлює обов'язковості її
положень, тобто, узагальнююча
податкова консультація носить для
платника податків виключно
інформативний характер, що може бути
оскаржена в судовому порядку.

За правилами п. 53.1 ст. 53 ПКУ, не може бути
притягнуто до відповідальності
платника податків, який діяв
відповідно до податкової консультації,
наданої йому у письмовій або
електронній формі, а також
узагальнюючої податкової
консультації, зокрема, на підставі
того, що у майбутньому така податкова
консультація або узагальнююча
податкова консультація була змінена
або скасована.

Інших наслідків застосування
узагальнюючої податкової консультації
для платників податків Кодекс не
передбачає.

Так, перевіривши наявні матеріали
справи, та вивчивши норми чинного
законодавства з даного приводу, суд
вважає, що відповіддю Міністерства
доходів і зборів України від 24.12.2013 р. №
18214/6/99-99-19-04-03-15 (податковою
консультацією) на звернення ТОВ
«Супермаркет вугілля» № 545 від 07.11.2013 р.
(що скероване 11.11.2013 р.), жодним чином не
було порушено прав, свобод або
інтересів позивача, що відповідно є
підставою для відмови у задоволенні
позову, зважаючи зокрема на таке.

Відповідно до п. 52.2, 52.5, 52.6 ст. 52
Податкового кодексу України, податкова
консультація має індивідуальний
характер і може використовуватися
виключно платником податків, якому
надано таку консультацію. Контролюючі
органи мають право надавати
консультації виключно з тих питань, що
належать до їх повноважень.
Центральний орган контролюючого
органу проводить періодичне
узагальнення податкових консультацій,
які стосуються значної кількості
платників податків або значної суми
податкових зобов'язань, та затверджує
наказом узагальнюючі податкові
консультації, які підлягають
оприлюдненню.

З аналізу вищезазначених норм
Податкового кодексу України
вбачається, що податкові консультації
не мають сили нормативно-правового
акта, а тому не можуть вступати в
конкуренцію з іншими рішеннями
(нормативно-правовими актами чи
правовими актами індивідуальної дії)
суб'єкта владних повноважень, оскільки
за юридичною природою є відмінними від
останніх.

Така форма оприлюднення офіційного
розуміння окремих положень
законодавства, що регулює податкові
правовідносини, не породжує для
відповідних суб'єктів настання
будь-яких юридичних наслідків, не
впливає на їхні права та обов'язки, а
також не є обов'язковою для виконання
(дана позиція також зазначена в
постанові Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2012 р.
справа № 2а-4509/11/1070 ).

По суті інформації та висновків, що
викладені в зазначеній відповіді
(податковій консультації) відповідача
на звернення позивача, судом
вбачається їх обґрунтованість, не
суперечність нормам Податкового
кодексу України, а також правам та
інтересам платника податків.

Так, стосовно питання (на якому
наголошує позивач у позовній заяві) - чи
підлягають вироблені синтетичні
палива (ДП, Бензин та ін.) із вугілля під
акцизні платежі, встановлені
законодавством України під час
реалізації ГЗМ?, відповідачем було
зазначено, що статтею 215 Податкового
кодексу України визначено підакцизні
товари та ставки податку.

Зокрема, у підпункті 215.2.3 пункту 215.2
статті 215 ПКУ визначено, що ставки
акцизного податку на бензин моторний
за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2710 11 51 00, 2710 11
59 00, що містить тетраетилсвинець,
збільшуються в 1.5 рази.

А згідно з підпунктом 215.3.4 пункту 215.3
статті 215 ПКУ, податок справляється з
таких товарів та обчислюється за
такими ставками нафтопродукти,
скраплений газ, речовини, що
використовуються як компоненти
моторних палив: перелік кодів товарів
згідно з УКТ ЗЕД, опис товарів згідно з
УКТ ЗЕД, та ставки акцизного податку у
твердих сумах з одиниці реалізованого
товару (продукції) наведені у
відповідній таблиці до вказаного п.п.
215.3.4 п. 215.3 ст. 215 ПКУ.

Таким чином, з огляду на наявні
матеріали справи, та норм наведеного
законодавства, судом вбачається, що
Міністерство доходів і зборів України,
в даному випадку, діяло у порядку та
спосіб, визначений Законом, при наданні
позивачу відповіді (податкової
консультації) на звернення останнього
з листом за вих. № 545 від 07.11.2013 р..

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно положень ч. 1 ст. 6 КАС України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Однак, як було встановлено вище, та
зазначене підтверджується наявними у
справі доказами, в даному випадку,
відповідь Міністерства доходів і
зборів України (податкова
консультація) на звернення ТОВ
«Супермаркет вугілля» від 07 листопада
2013 року жодним чином не впливає на
права та обов'язки позивача, що не
узгоджується з положеннями до ч. 1 ст. 2
та ч. 1 ст. 6 КАС України, а надана
податковим органом позивачу податкова
консультація (інформація на звернення)
не має сили нормативно-правового акта,
а є виключно певною формою
оприлюднення офіційного розуміння
окремих положень законодавства, що
регулює податкові правовідносини, та
не породжує для відповідних суб'єктів
настання будь-яких юридичних
наслідків, не впливає на їхні права та
обов'язки, а також не є обов'язковою для
виконання, що також підтверджується
позицією Київського апеляційного
адміністративного суду, викладеною в
постанові останнього від 18.04.2012 р.
справа № 2а-4509/11/1070.

Крім того, як було зазначено вище, та
вказане узгоджується з нормами
наведеного законодавства, для
встановлення підлягання чи не
підлягання виробленого товару (в
даному випадку синтетичного палива)
під перелік підакцизних товарів та
визначення ставки податку
підакцизного товару - є необхідним
виключно встановлення коду УКТ ЗЕД
такого товару, проте як позивачем
ставилося питання перед податковим
органом саме щодо ще невиробленого
товару (який тільки має на меті
вироблятися), та відносно якого
відповідно не було певними експертними
організаціями проведено експертного
дослідження його хімічного складу та
властивостей, а також не визначено коду
УКТ ЗЕД, що в свою чергу не дає
можливості достовірно встановити його
належності до акцизних товарів, з яких
сплачується податок.

В судовому засіданні представник
позивача також не заперечив, що самого
товару (відносно якого ставиться
питання щодо встановлення підлягання
чи не підлягання останнього під
перелік підакцизних товарів), ТОВ
«Супермаркет вугілля» на даний час ще
не виробляється, та експертного
встановлення коду УКТ ЗЕД щодо такого
товару - не проводилося.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, надав суду
достатні обґрунтування та допустимі
докази на їх підтвердження, щодо
безпідставності заявлених позивачем
позовних вимог.

Натомість позивач, не надав суду
допустимих доказів на обґрунтування
заявлених ним позовних вимог, що
спростовуються наявними матеріалами
справи та нормами чинного
законодавства.

Враховуючи вищенаведене в сукупності,
а також керуючись ст.ст. 2, 71, 86, 94, 97, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В адміністративному позові
відмовити.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Головуючий суддя:
Я.І. Добрянська

Судді:
О.О. Власенкова

О.В. Кротюк

Дата складання та підписання в повному
обсязі постанови - 18.04.2014 р.