Справа № 809/1004/14
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р.
Справа №
809/1004/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Біньковської Н.В.

при секретарі судового засідання Хоми
О.В.

за участю:

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу в сумі 271,47 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області звернулася
в суд з адміністративним позовом до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення податкового боргу в сумі 271,47
грн.

Позовні вимоги мотивовані наявністю у
відповідача заборгованості перед
бюджетом по сплаті орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності в сумі 271,47 грн.,
яка виникла внаслідок несплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання згідно поданої податкової
декларації з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2012 рік № 921
від 13.02.2012 року.

Представник позивача в судове
засіданні не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи позивач
судом повідомлений належним чином,
проте подав на адресу суду клопотання
про розгляд справи за його відсутності,
зазначивши, що позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, в задоволенні
адміністративного позову просив
відмовити. Суду пояснив, що угода про
фактичне використання землі від 17.01.2012
року не відповідає чинному
законодавству, а землекористування
відповідач здійснював на меншій площі
ніж визначено вказаною угодою.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши
пояснення відповідача, дослідивши
письмові докази, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 23.01.2006 року ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, перебуває на обліку
в Державній податковій інспекції у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області як платник
податків.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до підпункту 9.1.10. пункту 9.1.
статті 9 Податкового кодексу України
плата за землю належить до
загальнодержавних податків і зборів.

За приписами підпункту 14.1.147. пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
плата за землю - загальнодержавний
податок, який справляється у формі
земельного податку та орендної плати
за земельні ділянки державної і
комунальної власності.

Згідно пункту 15.1. статті 15 та статті 269
Податкового кодексу України
відповідач являється платником плати
за землю та у відповідності до пункту
16.1.4 статті 16 Податкового кодексу
України несе обов'язок по сплаті
податків та зборів у строки та розмірах
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1.
статті 16 Податкового кодексу України
платники податків зобов'язані
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи, що,
у відповідності до статті 36 Кодексу, є
податковим обов'язком. Податковий
обов'язок виникає у платника за кожним
податком, збором та є безумовним і
першочерговим стосовно інших
неподаткових обов'язків платника
податків, крім випадків, передбачених
законом. Підстави припинення
податкового обов'язку, крім його
виконання, визначені пунктом 37.3. статті
37 Податкового кодексу України. Згідно
пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.
Пунктом 38.2. статті 38 Податкового
кодексу України визначено, що сплата
податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Згідно статті 287.1. Податкового кодексу
України власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54
Податкового кодексу України крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно пункту 49.1. статті 49 Податкового
кодексу України податкова декларація
подається за звітний період в
установлені цим Кодексом строки органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 49.2. статті 49
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний за кожний
встановлений цим Кодексом звітний
період подавати податкові декларації
щодо кожного окремого податку,
платником якого він є, відповідно до
цього Кодексу незалежно від того, чи
провадив такий платник податку
господарську діяльність у звітному
періоді.

Згідно пункту 288.7 статті 288 Податкового
кодексу України податковий період,
порядок обчислення орендної плати,
строк сплати та порядок її зарахування
до бюджетів застосовується відповідно
до вимог статей 285-287 цього розділу.

Статтею 285 даного Кодексу передбачено,
що базовим податковим (звітним)
періодом для плати за землю є
календарний рік. Базовий податковий
(звітний) рік починається 1 січня і
закінчується 31 грудня того ж року (для
новостворених підприємств та
організацій, а також у зв'язку із
набуттям права власності та/або
користування на нові земельні ділянки
може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.2. статті 286 Податкового
кодексу України визначено, що платники
плати за землю (крім фізичних осіб)
самостійно обчислюють суму податку
щороку станом на 1 січня і до 1 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку відповідно
до пункту 288.1. статті 288 ПК України є
договір оренди такої земельної
ділянки. Згідно пункту 288.4. статті 288 ПК
України розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем.

Судом встановлено, що 17.01.2012 року між
відповідачем та Русівською сільською
радою укладено угоду за фактичне
використання землі (а.с.10), згідно якої
Русівська сільська рада в особі
сільського голови Стефаника О.М.
передала відповідачу у платне
користування земельну ділянку за
межами населеного пункту по вул.
Грушевського загальною площею 0,50 га
для обслуговування викупленого
приміщення комори.

13.02.2012 року фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 подано до позивача податкову
декларацію з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2012 рік № 921
від 13.02.2012 року (а.с.7-9) із Додатком № 1 - "
Відомості про наявні земельні ділянки"
(а.с.12). У вказаній податковій
декларації, відповідач самостійно
визначив податкове зобов'язання по
орендній платі за земельні ділянки
державної і комунальної власності на
2012 рік в загальному розмірі 3335,56 в тому
числі за січень 2012 року в сумі 878,00 грн.
та за кожний наступний місяць 2012 року в
розмірі 277,96 грн.

За приписами пункту 56.11. статті 56
Податкового кодексу України
самостійно визначене платником
податків податкове зобов'язання
оскарженню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що самостійно обраховане податкове
зобов'язання відповідача з орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності за 2012 рік
визначене ним в податковій декларації
з плати за землю (земельний податок
та/або орендна плата за земельні
ділянки державної або комунальної
власності) за 2012 рік № 921 від 13.02.2012 року
є узгодженим з дня подання такої
декларації.

Частина нестягнутого у судовому
порядку та несплаченого податкового
зобов'язання з орендної плати за
земельні ділянки державної і
комунальної власності на момент
розгляду справи за вищенаведеною
податковою декларацією становить 271,47
грн.

У відповідності до пункту 287.3. статті 287
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Відповідно до статті 290 Податкового
кодексу України плата за землю
зараховується до відповідних місцевих
бюджетів у порядку, визначеному
Бюджетним кодексом України для плати
за землю.

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України,
Державною податковою інспекцією у
Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
надсилалася відповідачу податкова
вимога форми "Ф" від 09.09.2013 року за № 31-15,
яка 12.09.2013 року отримана фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, про що
свідчить підпис відповідача на
рекомендованному повідомленні про
вручення поштового відправлення (а.с.13).
На час розгляду справи податкова
вимога є неоскаржена та невідкликана.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту
14.1. статті 14 Податкового кодексу
України податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що сума узгодженого
податкового зобов'язання з орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності в розмірі 271,47
грн. є податковим боргом відповідача,
який ним не сплачено.

Податковий борг відповідача
підтверджується податковою
декларацією з плати за землю (земельний
податок та/або орендна плата за
земельні ділянки державної або
комунальної власності) за 2012 рік № 921
від 13.02.2012 року (а.с.7-9, 12), розрахунком
розміру орендної плати за земельні
ділянки державної або комунальної
власності (а.с.11), податковою вимогою
форми "Ф" від 09.09.2013 року за № 31-15 (а.с.13),
довідкою від 27.03.2014 року за № 220/10/20-030/68
(а.с.14), а також зворотнім боком
облікових карток платника, які
містяться в матеріалах справи.

Доказів, які б свідчили про погашення
зазначеної заборгованості
відповідачем суду не надано. Також,
відповідачем суду не надано доказів
визнання недійсною угоди за фактичне
використання землі від 17.01.2012 року та
доказів уточнення податкового
зобов'язання по орендній платі за
земельні ділянки державної і
комунальної власності за 2012 рік.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
погасити податковий борг з орендної
плати за земельні ділянки державної і
комунальної власності за 2012 рік в сумі
271,47 грн. Наявність такого обов'язку у
відповідача є визначальною для
вирішення вказаного спору, крім того,
даний обов'язок забезпечується статтею
67 Конституції України.

Відповідно до пункту 95.1. статті 95
Податкового кодексу України
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі..

Згідно пункту 95.3. статті 95 Податкового
кодексу України стягнення коштів з
рахунків платника податків у банках,
обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Державної податкової інспекції
у Снятинському районі Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 271,47
грн. є обґрунтованими, а позов таким що
підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
в дохід бюджету податковий борг в сумі
271 (двісті сімдесят одну) гривню 47
копійок з розрахункових рахунків у
банках, які обслуговують фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 та за рахунок
готівки, що йому належить.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Біньковська Н.В.

Постанова складена в повному обсязі
18.04.2014 року.