Справа № 805/382/14
Суддя: Мозговая Н. А.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 р.
Справа №805/382/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 13 год.45
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді
Мозгової Н.А.

при секретарі
Проніні Д.С.

за участю

позивача
не з'явився

представника позивача
не з'явився

представника відповідача
не з'явився

представника третьої особи
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за адресою: м. Донецьк, вул. 50
Гвардійської дивізії, 17
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про скасування вимоги №Ф-29101-17
від 07.12.2013року,-

В С Т А Н
О В И В:

Позивач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про скасування вимоги №Ф-29101-17
від 07.12.2013року та визнання дій
відповідача щодо нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування протиправними.

31.03.2014року представником позивача було
надано суду заяву про залишення без
розгляду позовних вимог в частині
визнання дій відповідача
протиправними.

Ухвалою суду від 31.03.2014 року позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 в частині визнання дій
відповідача щодо нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування протиправними
були залишені без розгляду.

Ухвалою від 17.03.2014року за клопотанням
відповідача судом було залучено в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Управління
Пенсійного фонду України в м.
Красноармійську та Красноармійському
районі Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що вона є пенсіонером за
віком та отримує пенсію по втраті
годувальника, знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Красноармійську та
Красноармійському районі як платник
єдиного внеску, є фізичною
особою-підприємцем та перебуває на
спрощеній системі оподаткування.
20.12.2013року на його адресу надійшла
вимога відповідача № Ф-29101-17 від 07.12.2013р.
про сплату недоїмки з єдиного внеску у
розмірі 9 720,83грн. Вважає, що зазначена
вимога є незаконною, оскільки з 06.08.2011
року набрав чинності Закон України
«Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деякі інші
законодавчі акти України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» № 3609-VI,
яким внесені доповнення до ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Зазначила, що
внесені зміни звільняють її, як фізичну
особу - підприємця та пенсіонера, від
сплати за себе єдиного внеску без її
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Вважає, що
вимога відповідача № Ф-29101-17 від 07.12.2013р
про зобов'язання сплатити 9 720,83грн.
винесена у спосіб, що суперечить
чинному законодавству України та
підлягає скасуванню.

Відповідач не погоджується з позовними
вимогами позивача, в матеріалах справи
наявні письмові заперечення проти
позову, в яких останній посилається на
те, що відповідно до вимог Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
пенсіонер - це особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом. Пенсія - щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визначення її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.
Зазначив, що умови призначення пенсії
за віком визначені ст. 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», відповідно до
якої особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. Таким чином, вважає, що
оскільки позивач отримує пенсію по
втраті годувальника, він зобов'язаний
сплачувати єдиний внесок. Просив
відмовити у задоволені позовних вимог.

Позивач та представник позивача,
відповідача і третьої особи, належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явились. В матеріалах
справи наявна письмова заява
представника позивача щодо здійснення
розгляду справи без її участі та участі
позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановлено
наступне.

Позивач, ОСОБА_1, є фізичною
особою-підприємцем, зареєстрована в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
29.01.1999р., перебуває на спрощеній системі
оподаткування, що підтверджується
свідоцтвом про сплату єдиного податку
серії НОМЕР_2 З 21.11.2009 року позивач є
пенсіонером та до 22.02.2010р. отримував
пенсію за віком, що підтверджується
листом Управління Пенсійного фонду
України в м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області, знаходиться на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
м. Красноармійську та
Красноармійському районі як платник
єдиного внеску. З 22.02.2010р. отримує
пенсію по втраті годувальника.

Відповідач, Красноармійська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області, є органом
виконавчої влади, який в цих
правовідносинах здійснює
повноваження, покладені на нього п.
19-1.1.8 Податкового кодексу України,
відповідно до якого забезпечує
достовірність та повноту обліку
платників податків та платників
єдиного внеску, суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
об'єктів оподаткування та об'єктів,
пов'язаних з оподаткуванням.

Так, з набранням чинності Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи»
та Закону України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України у зв'язку з
проведенням адміністративної реформи»
повноваження щодо формування
податкової політики в частині
адміністрування, зокрема, єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та забезпечення
її реалізації з 01.10.2013 року покладені на
органи доходів і зборів України.

Пунктом 3-1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (в редакції,
чинній на момент звернення позивача до
суду) органи доходів і зборів -
центральний орган виконавчої влади, що
формує податкову і митну політику (в
частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів, єдиного
внеску) та забезпечує її реалізацію
(центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику),
та його територіальні органи.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 13 цього Закону органи
доходів і зборів мають право стягувати
з платників несплачені суми єдиного
внеску.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058), Законом України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 р. (далі Закон №1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

07 грудня 2013 року відповідачем прийнято
вимогу № Ф-29101-17 про сплату недоїмки,
якою зобов'язано позивача сплатити
суму єдиного внеску в розмірі 9 720,83грн.

Як вбачається з доданих до позовної
заяви повідомлень-розрахунків
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області здійснено нарахування
позивачеві єдиного внеску за період
серпень - грудень 2011р. в розмірі
1566,32грн., січень - грудень 2012 року у
розмірі 4572,42грн., січень-березень
2013року у розмірі 1194,03грн., квітень -
червень 2013року у розмірі 1194,03грн.,
згідно зворотнього боку облікової
картки платника податків та
розшифровки заборгованості з єдиного
соціального внеску відповідачем було
здійснено нарахування позивачеві
єдиного внеску за період липень -
вересень 2013року у розмірі 1194,03грн.

Позивач вважає спірну вимогу про
сплату недоїмки з єдиного внеску такою,
що підлягає скасуванню, оскільки він є
фізичною особою-підприємцем та
пенсіонером за віком і відповідно до
вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 звільнений
від сплати за себе єдиного внеску
оскільки не укладав з відповідачем
договору про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Аналізуючи норми законодавства, що
регулюють спірні правовідносини,
оцінивши докази, які наявні в
матеріалах справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону № 1788
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом право на пенсію в разі
втрати годувальника мають
непрацездатні члени сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні (стаття 38). Батьки і чоловік
(дружина) померлого, які не були на його
утриманні, також мають право на пенсію,
якщо згодом втратили джерело засобів
до існування.

Статтею 1 Закону №1058 визначено поняття
«пенсія» - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач з 21.11.2009 року є пенсіонером за
віком та до 22.02.2010р. отримувала пенсію
за віком. З 22.02.2010р. позивача згідно
особистої заяви від 22.02.2010року
переведено на інший вид пенсії
відповідно до Закону № 1058, а саме
пенсії по втраті годувальника.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону №2464 платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

За загальним правилом пенсію за віком
прийнято називати таку пенсію, яка
встановлюється з досягненням певного
віку та за наявності необхідного стажу
роботи. Пенсії за віком поділяються на
три види: 1) на загальних підставах; 2)
пільгових; 3) спеціальних юридичних
підставах (умовах).

З частини четвертої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" вбачається, що
однією з умов звільнення осіб від
сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком. Будь-яких
застережень в цій нормі про те, що під
пенсіонерами за віком слід розуміти
лише тих осіб, яким призначено пенсію
за віком згідно Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не має.

Системний аналіз викладеного вказує на
те, що під пенсіонерами за віком,
указаними в частині четвертій статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
необхідно розуміти всіх осіб, яким
призначено пенсію у зв'язку з
досягненням віку і незалежно від
законів, якими таке право на пенсію за
віком встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 2464
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; вести облік виплат
(доходу) застрахованої особи та
нарахування єдиного внеску за кожним
календарним місяцем і календарним
роком, зберігати такі відомості в
порядку, передбаченому законодавством;
подавати звітність до територіального
органу Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом за погодженням з
відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади.

Згідно з частиною 8 статті 9 Закону № 2464
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Єдиний
внесок підлягає сплаті незалежно від
фінансового стану платника, як
передбачено частиною 12 статті 9 Закону
№2464.

Відповідно до приписів статті 9 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

Статтею 26 вищевказаного Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

З аналізу норм законів слідує, що
надання позивачу законодавчо
визначеної пільги, вираженої у
заниженні віку, необхідного для
призначення пенсії, не змінює виду
пенсійного забезпечення та не
позбавляє права особи на призначення
пенсії (пенсії за віком), передбаченої
законом.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою ст. 4 Закону № 2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р., наведено
вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу відповідно до закону, які
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску.

З аналізу вищезазначених норм
вбачається, що пенсія у зв'язку з
втратою годувальника є різновидом
пенсійних виплат, які призначаються у
відповідності до Закону №1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі. Нормою ст. 4 Закону №2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р.,
законодавцем не виключені особи, які є
пенсіонерами за віком та отримують
пенсію по втраті годувальника у зв'язку
з переходом на інший вид пенсії.

Таким чином, з 06.08.2011р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами та отримують відповідно
до закону пенсію або соціальну
допомогу.

Оскільки позивач є пенсіонером за
віком та отримує пенсію відповідно до
Закону № 1058, він у відповідності з ч. 4
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
звільняється з 06.08.2011 р. від сплати за
себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску
врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону
України № 2464, обов'язковою умовою
добровільної участі особи у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є належним
чином укладений договір в порядку,
визначеному ст. 10 цього Закону.

Матеріали справи не містять доказів
укладення позивачем договору про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади й органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією і законами
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 статті 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, приймаючи до уваги
наведені вище правові норми, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про скасування вимоги №Ф-29101-17
від 07.12.2013року є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86,
94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
м. Красноармійську та
Красноармійському районі Донецької
області про скасування вимоги №Ф-29101-17
від 07.12.2013року задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Красноармійської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області № Ф-29101-17 від
07.12.2013року, відповідно до якої
визначено суму недоїмки в розмірі
9720,83грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) судовий
збір в сумі 182 (сто вісімдесят дві)
грн.70коп.

Постанову прийнято у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 31.03.2014 року.

Повний текст постанови у відповідності
з вимогами ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
виготовлений 07.04.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10 - денний строк з дня
отримання постанови апеляційної
скарги з подачею її копії до суду
апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Мозговая Н. А.