Справа № 750/3421/14
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3421/14
Провадження № 2-а/750/269/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 року
м.
Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у
складі:

головуючого судді
Рахманкулової І.П.

при секретарі Разумейко К.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області про визнання протиправною та
скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

07.04.2014 року позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача, в якому просить
визнати протиправною та скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області про закінчення виконавчого
провадження від 27.03.2014 року щодо
виконання виконавчого листа
№2а/2506/1587/11, виданого 15.02.2013 року
Деснянським районним судом м.
Чернігова, яким зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області здійснити з
14.07.2010 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням доплат та надбавок,
пов'язаних з виконанням службових
обов'язків у зоні відчуження
Чорнобильської АЕС в розмірі 150%
мінімальної заробітної плати, та
виплатити перераховану суму з
урахуванням зроблених виплат.

Обгрунтував позивач свої вимоги тим, що
вважає оскаржувану постанову
незаконною, оскільки судове рішення не
виконано, але виконавче провадження
безпідставно закінчене на підставі п.11
ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження».

У судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений завчасно
і належним чином, причин неявки суду не
повідомив.

У судовому засіданні встановлено, що
постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області Курильця В.І. від 11.03.2013 року
відкрито виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
№2а/2506/1587/11, виданого 15.02.2013 року
Деснянським районним судом м.
Чернігова, яким зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області здійснити з
14.07.2010 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням доплат та надбавок,
пов'язаних з виконанням службових
обов'язків у зоні відчуження
Чорнобильської АЕС в розмірі 150%
мінімальної заробітної плати, та
виплатити перераховану суму з
урахуванням зроблених виплат.

27.03.2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області Курильцем В.І. винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження з підстав, встановлених
пунктом 11 частини 1 статті 49 Закону
України «Про виконавче провадження».
При цьому в мотивувальній частині
вказаної постанови зазначено про
часткове виконання судового рішення, а
саме в частині перерахунку пенсії
стягувачу. В частині здійснення
виплати неможливо виконати рішення
суду без участі боржника. Штрафні
санкції до боржника застосувати не
можливо, оскільки рішення суду боржник
не виконує у зв'язку з незалежними від
нього обставинами (відсутні кошти для
даного виду виплат).

Таким чином, постанова суду в частині
зобов'язання боржника виплатити
перераховану суму з урахуванням
зроблених виплат, залишилась
невиконаною.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті
49 цього Закону виконавче провадження
підлягає закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому ч.3
статті 75 цього Закону.

Частиною 3 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі якщо виконати рішення суду без
участі боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

У оскаржуваній постанові державним
виконавцем не зазначено підстав, за
яких він прийшов до висновку про
неможливість виконання рішення суду
без участі боржника, враховуючи, що
боржником є юридична особа - управління
ПФУ в м. Чернігові.

Крім того, при винесенні оскаржуваної
постанови про закінчення виконавчого
провадження з підстави, передбаченої
п.11 ч.1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», державним
виконавцем не виконані вимоги,
встановлені ч.3 ст. 75 цього Закону щодо
обов'язкового накладення на боржника
штрафу відповідно до ст. 89 цього Закону
та внесення подання правоохоронним
органам.

Стаття 75 вказаного Закону передбачає,
що після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення.

Якщо рішення підлягає негайному
виконанню, його виконання
перевіряється не пізніше наступного
робочого дня після відкриття
виконавчого провадження. У разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Статтею 89 Закону № 606 передбачено, що у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що у разі повторного невиконання
рішення боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Суд вважає, що під поважними причинами
слід розуміти лише ті обставини, які
об'єктивно є непереборними, тобто не
залежать від волевиявлення особи,
пов'язані з дійсно істотними
обставинами, перешкодами чи
труднощами, що унеможливлюють
виконання у добровільному порядку
рішення суду. Такі обставини мають бути
підтверджені відповідними та
належними доказами.

Разом з тим, доказів невиконання
боржником виконавчого листа
Деснянського районного суду м.
Чернігова №2а/2506/1587/11, виданого 15.02.2013
року Деснянським районним судом м.
Чернігова, у зв'язку з наявністю
поважних причин, відповідачем не
наведено.

Як зазначає відповідач, причиною
невиконання рішення суду щодо сплати
позивачу грошових коштів за рішенням
суду є відсутність державного
асигнування на такі виплати.

Проте, Європейським Судом з прав людини
у справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції про захист прав і
основоположних свобод, юрисдикція
Європейського Суду з прав людини
поширюється на всі питання тлумачення
і застосування Конвенції та протоколів
до неї.

Згідно пункту 1 Закону України «Про
ратифікацію Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7
та 11 до Конвенції», Україна повністю
визнає на своїй території юрисдикцію
Європейського Суду з прав людини в усіх
питаннях, що стосуються тлумачення і
застосування Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Таким чином, суд вважає, що відсутність
державного асигнування не є поважною
причиною для невиконання пенсійним
органом рішення суду, що набрало
законної сили.

Реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція
узгоджується з практикою Вищого
адміністративного суду України,
викладеною в ухвалах від 17 грудня 2013
року у справі № К/9991/4996/12, від 24 жовтня
2013 року у справі № К/9991/6432/12, від 12
грудня 2013 року у справі № К/9991/9003/12.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина 2 статті 71 КАС України
визначає, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд не може визнати
оскаржувану постанову правомірною, а
тому вбачає підстави для задоволення
вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 12, 71, 158-163, 167, 186 КАС
України, суд,-

п о с т а н о в и в :

позов ОСОБА_1 до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Чернігівській області про визнання
протиправною та скасування постанови,
задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Чернігівській
області про закінчення виконавчого
провадження від 27.03.2014 року щодо
виконання виконавчого листа
№2а/2506/1587/11, виданого 15.02.2013 року
Деснянським районним судом м.
Чернігова, яким зобов'язано Головне
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області здійснити з
14.07.2010 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням доплат та надбавок,
пов'язаних з виконанням службових
обов'язків у зоні відчуження
Чорнобильської АЕС в розмірі 150%
мінімальної заробітної плати, та
виплатити перераховану суму з
урахуванням зроблених виплат.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 73 грн. 08 коп.
на відшкодування сплаченого судового
збору.

Постанову може бути оскаржено до
Київського апеляційного
адміністративного суду протягом 10 днів
з дня її проголошення, в порядку
встановленому статтею 186 КАС України.

Суддя: