Справа № 802/172/14-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/172/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Дончик В.В.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

секретар судового засідання:
Сокольвак Ю.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Гуменюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Вінницькій області, Міністерства
доходів і зборів України, третя особа
без самостійних вимог на предмет
позову на стороні відповідачів -
Державна податкова служба України про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась з позовом до
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Вінницькій
області, Міністерства доходів і зборів
України, третя особа без самостійних
вимог на предмет позову на стороні
відповідачів - Державна податкова
служба України про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач - Головне
управління Міністерства доходів і
зборів України у Вінницькій області
подало апеляційну скаргу, в якій
просить суд скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

13.03.2014 року представник Міністерства
доходів та зборів України надала суду
заяву про приєднання до апеляційної
скарги на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
26.02.2014 року у справі №802/172/14-а.

Представник відповідачів в судовому
засіданні 08 квітня 2014 року апеляційну
скаргу підтримала у повному обсязі,
просила вимоги, що в ній викладені,
задовольнити.

Позивач та її представник з вимогами
апеляційної скарги не погодились,
оскільки вважають, що постанова суду,
прийнята за наслідками розгляду справи
в суді першої інстанції, є законною та
обгрунтованою, а тому просили
Вінницький апеляційний
адміністративний суд апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року - без змін.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась. Про дату, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь третьої сторони -
Державної податкової служби України в
судовому засіданні не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів прийшла до
висновку щодо можливості апеляційного
розгляду справи без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції -без змін з
наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи,
наказом ДПС України № 393-о від 21.02.2012
року ОСОБА_2 було призначено на посаду
заступника голови ДПС у Вінницькій
області. На виконання Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів» № 229 від
20.03.2013 року, наказом ДПС України № 12 від
30.04.2013 року позивача призначено головою
комісії з проведення реорганізації ДПС
у Вінницькій області. Згідно
повідомлення державного реєстратора
Реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції 24.12.2013 року
до Державного реєстру юридичних осіб
та фізичних осіб підприємців внесено
запис про проведення державної
реєстрації припинення юридичної особи
ДПС у Вінницькій області.

17.01.2014 року начальником ГУ Міндоходів у
Вінницькій області Федиком Г.П. листом
№775/8/04-00-36 на адресу Міністра доходів і
зборів України відкликано подання
№9750/8/04-00-36 від 25.10.2013 «Про призначення
на посаду» щодо ОСОБА_2

Однак, в супереч нормам Кодексу законів
про працю України позивача не було
повідомлено про наступне вивільнення,
не запропоновано та не переведено до
новоствореного територіального органу
Міністерства доходів і зборів України,
у зв'язку з чим вона звернулась до суду
за захистом порушеного права.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, вірно
встановив обставини, яким дав
правильну правову оцінку і прийшов до
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення адміністративного позову,
виходячи з наступного.

Статтею 43 Конституції України
визначено, кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку вільно погоджується.

Частина 4 статті 36 Кодексу законів про
працю України передбачає, що у разі
зміни власника підприємства, а також у
разі його реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, виділення,
перетворення) дія трудового договору
працівника продовжується. Припинення
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
можливе лише у разі скорочення
чисельності або штату працівників.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
40 КЗпП України, трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках: змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених у
пунктах 1, 2 і 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України,
про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Одночасно з попередженням про
звільнення у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
власник або уповноважений ним орган
пропонує працівникові іншу роботу на
тому ж підприємстві, в установі,
організації. При відсутності роботи за
відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

Відповідно до пункту 11 Положення «Про
Міністерство доходів і зборів
України», затвердженого Указом
Президента України № 141/2013 від 18.03.2013
року, Міністр як керівник Міністерства
призначає на посади за погодженням із
головами відповідних місцевих
державних адміністрацій та звільняє з
посад керівників територіальних
органів Міндоходів України, призначає
на посади та звільняє з посад
заступників керівників територіальних
органів Міністерства.

Відповідно до абзацу 2 пункту 13
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
06.03.2008р. №2 «Про практику застосування
адміністративними судами окремих
положень Кодексу адміністративного
судочинства України під час розгляду
адміністративних справ», при розгляді
спорів з приводу прийняття громадян на
публічну службу, її проходження,
звільнення з публічної служби
застосовуються положення, встановлені
спеціальними законами. У разі коли ці
закони зазначені питання не
врегульовують, то необхідно
субсидіарно застосовувати
законодавство про працю, зокрема, КЗпП
України.

Відповідно до підпункту «б» п. 1
постанови Кабінету Міністрів України
№ 423 від 17.06.1994 року «Про деякі питання
застосування статей 4, 15 і 27 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що без конкурсного
відбору або стажування можуть
прийматись державні службовці, які
перебували на відповідних посадах у
державних органах та виконавчих
органах Рад, в тому числі в тих, що
ліквідуються, до новостворених органів
державної виконавчої влади і місцевого
самоврядування.

Як встановлено судом першої інстанції
та перевірено при апеляційному
розгляді справи, відповідачами не було
здійснено усіх відповідних дій, щодо
забезпечення виконання вищезазначених
норм діючого законодавства відносно
ОСОБА_2, оскільки на момент проведення
реорганізації ДПС України скорочення
кількості посад керівництва не
відбулось, не було повідомлено про
вивільнення її із займаної посади та не
вирішено питання щодо подальшого її
працевлаштування в новоствореному
органі ГУ Міндоходів у Вінницькій
області.

Крім того, суд першої інстанції вірно
зазначає, що Розпорядженням Кабінету
Міністрів України № 166-р від 20.03.2013 року
погоджено можливість забезпечення
покладених на Міністерство Доходів і
зборів України функцій і повноважень
Державної податкової служби та
Державної митної служби, що
припиняються, а відтак Міністерство
доходів і зборів України могло
повідомити про наступне вивільнення
позивача з ДПС у Вінницькій області.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
задоволення позовних вимог щодо
визнання протиправною бездіяльності
Міністерства доходів та зборів України
та Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області щодо непереведення
ОСОБА_2 на посаду заступника начальника
Головного управління Міндоходів у
Вінницьій області або іншу рівнозначну
посаду.

Також, суд апеляційної інстанції
повністю погоджується з позицією суду
першої інстанції, щодо безпідставності
позовних вимог, в частині визнання
протиправною бездіяльності
відповідачів щодо не переведення
позивача саме на посаду заступника
начальника ГУ Міндоходів у Вінницькій
області, оскільки положення статті 49-2
КЗпП України передбачають можливість
переведення, в разі відсутності
вакантної посади за відповідною
професією чи спеціальністю, на іншу
посаду.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

При цьому за змістом ч.1 ст. 70 КАС
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
обґрунтовує вимоги і заперечення осіб,
які беруть участь у справі, та ніші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги відповідача -
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у Вінницькій
області не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Вінницькій області, -
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
15 квітня 2014 року .

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.