Справа № 821/4290/13-а
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

07 квітня 2014 р. Справа № 821/4290/13-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Кисильова О.Й.

Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року по справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні до приватного Херсонського
обласного акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях "Херсонтурист",
за участю третьої особи - ОСОБА_1 про
стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні звернувся до
адміністративного суду з позовом до
приватного Херсонського обласного
акціонерного товариства по туризму та
екскурсіях "Херсонтурист", за участю
третьої особи - ОСОБА_1 про стягнення
коштів в сумі 47677,99 грн., мотивуючи
позовні вимоги тим, що документи,
надані ОСОБА_1 відповідачем для
призначення їй пенсії по втраті
годувальника, не відповідають
дійсності, у зв'язку з чим третя особа
безпідставно отримувала пенсію на
загальну суму 47677,99 грн. Оскільки
відповідачем, як страхувальником,
надано недостовірні документи щодо
працевлаштування ОСОБА_2, то
відповідальність за надміру
виплаченої пенсії несе дане
підприємство, що, у свою чергу,
передбачає стягнення суми переплати.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні до приватного
Херсонського обласного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях
"Херсонтурист", за участю третьої особи
- ОСОБА_1 про стягнення коштів -
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі, представник
Управління Пенсійного фонду України в
місті Херсоні, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, та неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просить постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року - скасувати та прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
18.10.2005 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, маючи
дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулась
до управління Пенсійного Фонду України
в місті Херсоні із заявою про
нарахування пенсії по втраті
годувальника, надавши позивачу довідку
про заробіток, документи про
народження дитини, документи про
трудовий стаж, копію паспорту,
ідентифікаційного коду, свідоцтво про
смерть та свідоцтво про укладання
шлюбу. Відповідно до протоколу
призначення пенсії № 4556 від 18.10.2005 р.
ОСОБА_1 нараховано пенсію по втраті
годувальника з 18.10.2005 р. зі щомісячною
виплатою суми 284 грн. 69 коп. на утримання
доньки ОСОБА_3

Також судом встановлено, що свідоцтво
про смерть ОСОБА_2 видане 26.07.2005 р., у той
час, як датою смерті є ІНФОРМАЦІЯ_3, про
що зроблено актовий запис в Книзі
реєстрації 25.07.2000 р. за № 2934.

Підставою для нарахування пенсії про
втраті годувальника стали документи,
видані приватним Херсонським обласним
акціонерним товариством по туризму та
екскурсіях "Херсонтурист", а саме:
довідка від 13.10.2005 р. № 305 про
підтвердження факту роботи на
вказаному підприємстві ОСОБА_2 з 1 січня
1988 року (наказ № 1161 від 03.01.1988 р.) по 30
груденя 1992 року (наказ № 2003 від 02.01.1993
р.), а також довідка про заробіток
ОСОБА_2 для обчислення пенсії за період
1988-1992 рр. Як вбачається із копій
вказаних документів, дані довідки
підписані головою правління
товариства ОСОБА_4 та головним
бухгалтером ОСОБА_5, завірені печаткою
ПХОАТ "Херсонтурист".

За змістом акту УПФ в місті Херсоні від
26.12.2012 р., складеного за результатами
перевірки достовірності довідки про
заробітну плату ОСОБА_2, виданої
відповідачем у жовтні 2005 р., позивачем
проведено зустрічну перевірку
підприємства на предмет нарахування
заробітної плати за період з 01.01.1988 р. по
31.12.1992 р. на підставі перевірки особових
рахунків працівників ПХОАТ
"Херсонтурист" за 1988-1992 р.р. Перевіркою
встановлено, що серед працівників,
зазначених в особових рахунках за
відповідні роки, яким щомісяця
нараховувалась заробітна плата, ОСОБА_2
відсутній, накази № 1161 від 03.01.1988 р. та №
2003 від 02.01.1993 р. серед наказів по
особовому складу ПХОАТ "Херсонтурист"
за вказані роки у підприємства
відсутні.

Крім того, приватним Херсонським
обласним акціонерним товариством по
туризму та екскурсіях "Херсонтурист" у
січні 2013 р. надіслано позивачу лист, зі
змісту якого слідує, що довідка від
14.10.2005 р. є недійсною, оскільки у книгах
про нарахування заробітної плати
працівникам Товариства у період з
1988-1993рр. прізвище ОСОБА_2 відсутнє.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем не
підтверджено належними та допустимими
доказами факту видачі відповідачем
недостовірних довідок, чи зловживання
посадовими обов'язками посадовими
особами підприємства, тобто доказів,
які б підтверджували існування вини
відповідача у недостовірності поданих
третьою особою документів, а тому
позовні вимоги є необґрунтованими та є
такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з вище
вказаними висновками суду першої
інстанції та вважає, що при винесенні
постанови про відмову у задоволенні
позову судом першої інстанції були
правильно застосовані норми
матеріального права, виходячи з
наступного.

Правовідносини щодо призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців
врегульовані Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 № 1058-VII (далі -
Закон № 1058-VII) та Основами
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 04.01.1998 №
16/98-ВР.

Так, статтею 36 Закону № 1058-VII визначено,
що пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Судом встановлено, що у період з жовтня
2005 р. по листопад 2012 р. ОСОБА_1
отримувала пенсію по втраті
годувальника ОСОБА_2 на загальну суму
47677,99 грн. Дана пенсія була нарахована
третій особі на підставі поданих нею
документів, у тому числі довідки від
13.10.2005 р. № 305 щодо роботи на вказаному
підприємстві ОСОБА_2 та довідки про
заробіток останнього для обчислення
пенсії за період 1988-1992 рр.

Згідно із ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-VII
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється, зокрема, якщо пенсія
призначена на підставі документів, що
містять недостовірні відомості.

Суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку (ч.1 ст. 50
Закону № 1058-VII).

Отже, вказана норма Закону № 1058-VII
передбачає, що підставою для прийняття
судом рішення про повернення
пенсіонером суми надміру виплаченої
пенсії є встановлення факту
зловживання з боку пенсіонера. Тобто,
стаття 50 цього Закону регулює питання
відрахування суми надміру виплаченої
пенсії з пенсіонера за рахунок його
пенсії.

Щодо відповідальності страхувальника,
то така відповідальність передбачена
статтею 101 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-ХІІ
(далі - Закон № 1788-ХІІ), відповідно до
якої органи, що призначають пенсії,
мають право вимагати відповідні
документи від підприємств, організацій
і окремих осіб, а також в необхідних
випадках перевіряти обґрунтованість
їх видачі.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Дана норма діяла в такій редакції й на
момент призначення ОСОБА_1 пенсії по
втраті годувальника.

Таким чином, відповідальність
страхувальника у вигляді повернення
суми безпідставно виплаченої пенсії
законодавець пов'язує саме із
встановленням факту видачі таким
підприємством недостовірних
документів.

Представник відповідача у судовому
засіданні наголосив, що ПХОАТ
"Херсонтурист" не видавало третій особі
довідку від 13.10.2005 р. № 305 та довідку про
заробітну платук ОСОБА_2 за період 1988-1992
рр., оскільки вазаний громадянин ніколи
не працював у відповідача. Тобто,
відповідач заперечує сам факт видачі
підприємством вказаних довідок, а не
достовірність даних, зазначених у цих
документах.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду визначено
статтею 1166 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Шкода,
завдана неправомірними діями,
відшкодовується у випадках,
встановлених цим Кодексом та іншим
законом.

Отже, для настання відповідальності за
заподіяння шкоди необхідна наявність
складу правопорушення, а саме: 1)
наявність шкоди; 2) протиправна
поведінка заподіювача шкоди; 3)
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача; 4)
вина. Перераховані підстави визнаються
загальними, оскільки їх наявність
необхідна для всіх випадків
відшкодування шкоди, якщо інше не
передбачено законом.

Таким чином, із аналізу положень
наведених вище нормативних актів
слідує, що відповідальність пенсіонера
настає у випадку встановлення факту
зловживань з боку пенсіонера, а
відповідальність страхувальника,
тобто підприємства чи установи, настає
у разі встановлення вини підприємства
у видачі недостовірних документів.
Тобто, підтвердженням факту заподіяння
шкоди страхувальником є наявність всіх
складових правопорушення.

Позивач звернувся до суду із вимогою
про стягнення із відповідача суми
надміру виплаченої пенсії, тим самим
стверджуючи, що ПХОАТ "Херсонтурист"
видав довідку, яка містить
недостовірну інформацію.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
позивачем не надано жодних належних та
допустимих доказів наявності вини саме
відповідача у видачі недостовірних
документів (довідки від 13.10.2005 р. № 305 та
довідки про заробітну плату ОСОБА_2), як
то висновка експертизи про
підтвердження справжності підписантів
спірних довідок - керівника ПХОАТ
"Херсонтурист" ОСОБА_4 та головного
бухгалтера ОСОБА_5 та дійсності
печатки, якою скріплено вказані
документи. Позивачем не надано також
доказів існування рішень судів,
ухвалених за правилами кримінального
судочинства щодо встановлення факту
підробки відповідачем, чи його
посадовими особами довідки від 13.10.2005 р.
№ 305 та довідки про заробітну плату
ОСОБА_2 чи інших службових зловживань.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанцій
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
заявленого позову, оскільки всупереч
приписів частини другої ст. 71 КАС
України відповідач не надав належних
та допустимих доказів обґрунтованості
його позову.

Доводи апеляційної скарги щодо
наявності підстав для стягнення
коштів, колегія суддів до уваги не
приймає та зазначає, що вказані доводи
позивачем викладені в
адміністративному позові, яким судом
першої інстанції надано належну
правову оцінку.

Інших доводів, якими б спростовувались
висновки суду першої інстанції
апелянтом в апеляційній скарзі не
наведено, у зв'язку з чим колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року по справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в місті
Херсоні до приватного Херсонського
обласного акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях "Херсонтурист",
за участю третьої особи - ОСОБА_1 про
стягнення коштів - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: