Справа № 6/123
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 6/123
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Вівдиченко Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «ІВЛ
Обладнання та інжиніринг» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 14 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІВЛ Обладнання та
інжиніринг» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
(правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ІВЛ Обладнання та
інжиніринг» звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
(правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві), в якому просило
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва
(правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві) від 27.06.2007 р. №
/0 та № /0.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
14 листопада 2013 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся до
Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

У судове засідання сторони не
з'явилися, причини неявки сторін суду
невідомі, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь в справі,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, відповідно до ч.1
ст.41 КАС України, не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що
Державною податковою інспекцією у
Печерському районі м. Києва
(правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві) була проведена
невиїзна документальна перевірка
позивача щодо правильності обчислення
та своєчасності внесення до бюджету
сум податку на додану вартість та
податку на прибуток ТОВ «ІВЛ
Обладнання та інжиніринг» по
взаєморозрахунках з контрагентом ТОВ
«Центр інженерних технологій» за
період роботи з 01.03.2004 р. по 31.12.2004 р.

За наслідками зазначеної перевірки
відповідачем було складено Акт
перевірки від 15.06.2007 р. № 60/35-40/21642642, в
якому встановлено порушення позивачем
вимог п.п. 5.2.1 п. 5.2, п.п. 5.3.9 п. 5 ст. 5, п. 3.1
ст. 3 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» щодо
неправомірного включення до складу
валових витрат за І - IV квартали 2004 р.
вартості послуг у загальній сумі 638 054, 04
грн. та заниження податку на прибуток
за 2004 р. в сумі 152 555,01 грн., а також п.п.
7.4.1, п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» щодо неправомірного
включення до складу податкового
кредиту у травні, серпні, вересні,
листопаді, грудні 2004 р. сум податку на
додану вартість у розмірі 122 044 грн.
(заниження ПДВ на зазначену суму) на
підставі первинних документів,
оформлених від імені ТОВ «Центр
інженерних технологій» та підписаних
невідомими особами.

На підставі встановлених в Акті
перевірки порушень позивачем вимог
податкового та іншого законодавства,
відповідачем було винесено податкові
повідомлення-рішення:

- від 27.06.2007 р. № /0, яким визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 180 066,00
грн., в тому числі 120 044,00 грн. - за
основним платежем, та 60 022,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами);

- від 27.06.2007 р. № /0, яким визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 228 832,52 грн., в
тому числі 152 555,01 грн. - за основним
платежем, та 76 277,51 грн. - за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погоджуючись з вказаним рішеннями
податкового органу, позивач звернувся
з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що висновки
податкового органу, викладені в Акті
перевірки є обґрунтованими.

Однак, судова колегія не може
погодитись з таким висновком суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України від 28.12.1994 року № 334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств",
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону
України від 28.12.1994 року № 334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств"
передбачено, що до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

В силу підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5
Закону України від 28.12.1994 року № 334/94-ВР
"Про оподаткування прибутку
підприємств" не включаються до складу
валових витрат витрати на потреби, не
пов'язані з веденням господарської
діяльності.

Відповідно до підпункту 5.3.9 пункту 5.3
статті 5 Закону України від 28.12.1994 року
№ 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку
підприємств" не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Крім того, згідно підпункту 7.4.4 пункту
7.4 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року №
168/97-ВР "Про податок на додану вартість",
чинного на час виникнення спірних
правовідносин, якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість"
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При цьому, податкове зобов'язання - це
загальна сума податку, одержана
(нарахована) платником податку в
звітному (податковому) періоді, що
визначена згідно з цим Законом.
Податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом (пункти
1.7, 1.8 статті 1 Закону України від 03.04.1997
року № 168/97-ВР "Про податок на додану
вартість").

Згідно з підпунктом 7.7.3 пункту 7.7 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР
"Про податок на додану вартість" сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року №
168/97-ВР "Про податок на додану вартість"
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг)
та складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з придбанням або
виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В силу положень підпункту 7.4.5 пункту 7.4
ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року №
168/97-ВР "Про податок на додану вартість"
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до пункту 7.1 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" поставка
товарів (робіт, послуг) податкова
накладна складається у момент
виникнення податкових зобов'язань
продавця у двох примірниках. Оригінал
податкової накладної надаються
покупцю, копія залишається у продавця
товарів (робіт, послуг). Податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом (підпункт 7.2.3 пункту 7.2 ст. 7
Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР
"Про податок на додану вартість").

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «ІВЛ Обладнання та інжиніринг» та
ТОВ «Центр інженерних технологій» було
укладено Договір № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004 р.
(т.2 а.с. 83-92). Даний Договір було укладено
з метою виконання договору субпідряду
№ 1НТ.039-04 від 12.07.2004 (т.2 а.с. 42-55) між АТ
«УкрСат» та ТОВ «ІВЛ Обладнання та
інжиніринг» на виконання робіт по
інтеграції підсистем передачі даних
від АЕС в систему супутникового зв'язку
аварійного реагування НАЕК
«Енергоатом».

З матеріалів справи вбачається, що
Договір № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004, укладений
між TOB «ІВЛ Обладнання та інжиніринг»
та TOB «Центр інженерних технологій»,
було повністю виконано сторонами, про
що свідчать наступні документи: копія
акту № 1 здачі-приймання виконаних
робіт по Договору № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004,
складеного 06.09.2004 (т. 2 а.с. 93); копія акту
№ 2 здачі-приймання виконаних робіт по
Договору № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004,
складеного 06.09.2004 (т. 2 а.с. 94); копія акту
№ 3 здачі-приймання виконаних робіт по
Договору № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004,
складеного 13.09.2004 (т. 2 а.с. 95); копія акту
№ 4 здачі-приймання виконаних робіт по
Договору № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004,
складеного 13.09.2004 (т. 2 а.с. 96); копія акту
№ 5 здачі-приймання виконаних робіт по
Договору № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004,
складеного 28.09.2004 (т. 2 а.с. 97); копія акту
№ 6 здачі-приймання виконаних робіт по
Договору № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004,
складеного 30.09.2004 (т. 2 а.с. 98); копія акту
№ 7 здачі-приймання виконаних робіт по
Договору № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004,
складеного 15.11.2004 (т. 2 а.с. 99); копія акту
№ 8 здачі-приймання виконаних робіт по
Договору № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004,
складеного 15.11.2004 (т. 2 а.с. 100); копія акту
№ 9 здачі-приймання виконаних робіт по
Договору № 2НТ.0310-04 від 14.07.2004,
складеного 15.11.2004 (т. 2 а.с. 101); копія
податкової накладної № 0609-2 від 06.09.2004
(т. 2 а.с. 102); копія податкової накладної
№ 0609-3 від 06.09.2004 (т. 2 а.с. 103); копія
податкової накладної № 1309-1 від 13.09.2004
(т. 2 а.с. 104); копія податкової накладної
№ 1309-2 від 13.09.2004 (т. 2 а.с. 105); копія
податкової накладної № 2809-1 від 28.09.2004
(т. 2 а.с. 106); копія податкової накладної
№ 3009-3 від 30.09.2004 (т. 2 а.с. 107); копія
податкової накладної № 1511-8 від 15.11.2004
(т. 2 а.с. 108); копія податкової накладної
№ 1511-9 від 15.11.2004 (т. 2 а.с. 109); копія
податкової накладної № 1511-10 від 15.11.2004
(т. 2 а.с. 110).

Оплата за вказані роботи була
здійснена TOB «ІВЛ Обладнання та
інжиніринг» на поточний рахунок TOB
«Центр інженерних технологій» згідно
виписок з банку, копії яких знаходяться
в матеріалах справи.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що зазначений Договір №
2НТ.0310-04 від 14.07.2004 р. був предметом
судового розгляду у справі № 11/180-А за
позовом Державної податкової
адміністрації у м. Києві до ТОВ «ІВЛ
Обладнання та інжиніринг» ТОВ «Центр
інженерних технологій» про визнання
правочину недійсним.

Відповідно до постанови від 30.05.2007 у
справі № 11/180-А (т. 1 а.с. 103-107)
господарським судом міста Києва було
встановлено наступне: «З урахуванням
всіх встановлених та підтверджених
матеріалами справи обставин судом
встановлено, що волевиявлення сторін
за договором № 2НТ.0310-04 від 14.07.04 було
спрямоване на укладення та виконання
цього договору, договір було виконано в
повному обсязі, тобто обумовлені ним
правові наслідки реально настали,
жодна із сторін договору укладений
правочин з будь-яких підстав не
оспорювала, а тому суд не вбачає
правових та фактичних підстав для
визнання договору № 2НТ. 0310-04 від 14.07.04
недійсним».

Вказана постанова господарського суду
міста Києва набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи також вбачається,
що між ВП «Аварійно-технічний центр» ДП
НАЕК «Енергоатом» та TOB «ІВЛ Обладнання
та інжиніринг» укладено Договір №
1НТ.046-04 від 22.11.2004 (т. 2 а.с. 133-141) та
Договір № 1НТ.044-04 від 22.11.2004 (т. 2 а.с.
154-162). Дані договори виконувались у
межах комплексного проекту зі
створення Центру з організації
взаємодії та надання допомоги АЕС (ЦНД).

У межах Договору № 1НТ.046-04 від 22.11.2004 TOB
«ІВЛ Обладнання та інжиніринг» були
проведені приймально-здавальні
випробування ЦНД. У межах
субпідрядного Договору № 2НТ.0416-04 від
24.11.2004 (т. 2 а.с. 144-151) TOB «Центр інженерних
технологій» виконало розробку програм
та методик випробувань підсистем ЦНД.

Договір № 2НТ.0416-04 від 24.11.2004 (т. 2 а.с.
144-151), укладений між TOB «ІВЛ Обладнання
та інжиніринг» та TOB «Центр інженерних
технологій», було повністю виконано
сторонами, про що свідчать наступні
документи: копія акту здачі-приймання
виконаних робіт за договором № 2НТ.0416-04
від 24.11.2004, складеного 14.12.2004 (т. 2 а.с. 152);
копія податкової накладної № 1412-5 від
14.12.2004 (т. 2 а.с. 153).

Окрім цього, оплата була здійснена TOB
«ІВЛ Обладнання та інжиніринг» на
поточний рахунок TOB «Центр інженерних
технологій» згідно наступних виписок з
банку (копії знаходяться в матеріалах
справи): № 191 від 25.05.2005 на суму 22 200, 00
грн., в т.ч. ПДВ - 3 700, 00 грн.

Також за результатами виконання робіт
за договором № 2НТ.0416-04 від 24.11.2004,
сторонами було складено відповідний
звіт (копія знаходиться в матеріалах
справи).

Крім того, в межах Договору 1НТ.044-04 від
22.11.2004 (т. 2 а.с. 154-162) TOB «ІВЛ Обладнання та
інжиніринг» було виконано комплексне
налагодження систем ЦНД та
підготовлена програма навчання
персоналу ЦНД.

Договір № 2НТ.0414-04 від 25.11.2004 (т. 2 а.с.
169-176), укладений між TOB «ІВЛ Обладнання
та інжиніринг» та TOB «Центр інженерних
технологій», було повністю виконано
сторонами, про що свідчать наступні
документи: копія акту № 1
здачі-приймання виконаних робіт за
договором № 2НТ.0414-04 від 25.11.2004,
складеного 06.12.2004 (т. 2 а.с. 177); копія акту
№ 2 здачі-приймання виконаних робіт за
договором № 2НТ.0414-04 від 25.11.2004,
складеного 06.12.2004 (т. 2 а.с. 178); копія
податкової накладної № 0612-8 від 06.12.2004
(т. 2 а.с. 179); копія податкової накладної
№ 0612-9 від 06.12.2004 (т. 2 а.с. 180).

Окрім цього, оплата була здійснена TOB
«ІВЛ Обладнання та інжиніринг» на
поточний рахунок TOB «Центр інженерних
технологій» згідно наступних виписок з
банку (копії знаходяться в матеріалах
справи): № 190 від 25.05.2005 на суму 34 950, 00
грн., в т.ч. ПДВ - 5 825, 00 грн.; № 192 від 25.05.2005
на суму 25 150, 00 грн., в т.ч. ПДВ - 4 191, 67 грн.;
№ 195 від 30.05.2005 на суму 20 000, 00 грн., в т.ч.
ПДВ - 3 333, 33 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що роботи за Договорами № 1ПП.049-04 від
26.09.2004 (т. 2 а.с. 111-115) і № 1ПП.0410-04 від 03.12.2004
(т. 2 а.с. 119-123) між ВП «Атомремонтсервіс»
ДП НАЕК «Енергоатом» та TOB «ІВЛ
Обладнання та інжиніринг», також
рахунком № 5-05/04 від 17.05.2004 (т. 2 а.с. 33)
виконувались у межах проекту зі
створення Резервного кризового центру
ДП НАЕК «Енергоатом» (РКЦ), що
знаходиться у селі Дніпровське біля
міста Славутич.

У межах вказаних договорів та рахунку
№ 5-05/04 від 17.05.2004 TOB «ІВЛ Обладнання та
інжиніринг» виконало розробку
специфікації, закупівлю, постачання та
комплексне налагодження сервера баз
даних та робочих місць для РКЦ. TOB
«Центр інженерних технологій», як
субпідрядник, виконало роботи з
встановлення операційної системи,
автономного налагодження та
тестування сервера баз даних та
робочих місць, що підтверджено
рахунками-фактурами № 1711 від 17.11.2004 (т. 2
а.с. 130) та № 1905 від 19.05.2004 (т. 2 а.с. ЗО) і
відповідними актами виконаних робіт (т.
2 а.с. 131, т. 2 а.с. 31) та податковими
накладними (т. 2 а.с. 132, т. 2 а.с. 32).

Оплата була здійснена TOB «ІВЛ
Обладнання та інжиніринг» на поточний
рахунок TOB «Центр інженерних
технологій» згідно наступних виписок з
банку: № 293 від 11.08.2005 на суму 36 000, 00 грн.,
в т.ч. ПДВ - 6 000, 00 грн.; № 274 від 27.10.2004 на
суму 19 944, 00 грн., в т.ч. ПДВ - 3 324, 00 грн.; №
489 від 09.06.2004 на суму 12 000, 00 грн., в т.ч. ПДВ
- 2 000, 00 грн.

Також, судом встановлено, що роботи
згідно рахунків № 2-08/04 від 06.08.2004, №
13-02/04 від 17.03.2004, № 15-02/04 від 17.03.2004
виконувались в межах комплексного
проекту зі створення ЦНД.

Крім того, згідно рахунку № 1-07/04 від
05.07.2004 за замовленням та технічними
вимогами TOB «Фінансова компанія
МКС-інвест» було створено
спеціалізований корпус промислового
комп'ютера в стандарті Compact PCI. В свою
чергу механічні роботи по монтажу
виконані TOB «Центр інженерних
технологій» і оплачені згідно рахунку
№ 2708.1 від 27.08.2007 (т. 2 а.с. 36).

Оплата була здійснена TOB «ІВЛ
Обладнання та інжиніринг» на поточний
рахунок TOB «Центр інженерних
технологій» згідно наступних виписок з
банку: № 723 від 27.10.2004 на суму - 6 420, 00 грн.,
в т.ч. ПДВ - 1 070, 00 грн.

Отже, матеріалами справи
підтверджується вчинення
господарських операцій сторонами.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст. 204 Цивільного кодексу
України). Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 228 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

У ст. 228 Цивільного кодексу України
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Наявність мети,
включеної до складу правопорушення
підлягає обов'язковому доведенню.

Мета суб'єкта господарювання має бути
доведена через мету відповідного
керівника - фізичної особи, яка на
момент укладання угоди виконувала
представницькі функції за статутом
(положенням) або за довіреністю.
Наявність мети зазначеної в диспозиції
ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями Кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину.

Такі обставини можуть бути доведені
лише обвинувальним вироком.

Разом з тим податковий орган посилався
на постанову Печерського районного
суду м. Києва від 20.07.2007 р. по
кримінальній справі № 1п-22/07, було
винесено обвинувальний вирок відносно
фінансового директора позивача ТОВ
«ІВЛ Обладнання та інжиніринг» ОСОБА_3,
який підписував всю первинну
документацію, в тому числі і по
взаємовідносинах з контрагентом ТОВ
«Центр інженерних технологій»,
внаслідок чого в такому випадку у
позивача також відсутнє право на
формування валових витрат та
податкового кредиту.

Однак, необхідно зазначити, що жодного
обвинувального вироку щодо
фінансового директора ТОВ «ІВЛ
Обладнання та інжиніринг» ОСОБА_3 в
матеріалах справи не міститься. Таким
чином, при розгляді кримінальної
справи судом не було доведено вину
ОСОБА_3 у вчиненні злочинів,
передбачених ст. 212 ч. 3 та ст. 366 ч. 2 КК
України.

Відповідачем не надано доказів та не
було встановлено судом першої
інстанцій фактів порушення
конституційних прав чи свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконного
володіння ним внаслідок укладання та
виконання позивачем та контрагентами
правочинів.

Таким чином, відповідачем не доведено,
а судом першої інстанцій не
встановлено, наявності мети, завідомо
суперечної інтересам держави і
суспільства, а також існування умислу у
позивача чи його контрагентів, як
обов'язкової ознаки для визнання
правочинів недійсними та застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Відповідачем не було обґрунтовано
належним чином і доведено у
встановленому законом порядку, що
угоди порушують публічний порядок,
суперечать моральним засадам
суспільства та спрямовані на
заволодіння майном держави.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, висновки, викладені
відповідачем в Акті перевірки від
15.06.2007 р. № 60/35-40/21642642, такими, що не
підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене, колегія вважає, що
відповідачем необґрунтовано прийнято
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, не виконав
покладеного на нього обов'язку щодо
доказування правомірності прийнятих
ним оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Зазначеним обставинам суд першої
інстанції належної оцінки не надав.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, порушено норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Отже, колегія суддів, у відповідності
до ст. 205 КАС України, приходить до
висновку, що постанову суду першої
інстанції необхідно скасувати та
ухвалити нову постанову, якою позов
задовольнити.

Керуючись статтями 195, 196, 202, 205, 207 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ІВЛ
Обладнання та інжиніринг» -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 листопада 2013
року - скасувати та прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва
(правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві) від 27.06.2007 р. №
/0 та № /0.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя

Гром Л.М.

Судді:

Бєлова Л.В.

Вівдиченко Т.Р.