Справа № 826/1154/14
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1154/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Ісаєнко
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Ісаєнко
Ю.А.;

суддів: Епель О.В.,
Федотова І.В.,

за участю секретаря:
Бащенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Транс - Рава
ЛТД» на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Транс - Рава ЛТД» до
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна», про визнання незаконними
постанов про відкриття виконавчого
провадження від 27.06.2013 року та про
розшук майна боржника від 05.07.2013 року у
ВП №38627387,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва із
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві, в якому просив суд
зупинити виконавче провадження №38627387,
визнати незаконними постанови про
відкриття виконавчого провадження від
27.06.2013 року та про розшук майна боржника
від 05.07.2013 року у ВП №38627387 та всі інші
дії вчинені в процесі виконання
зазначеного виконавчого провадження.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
лютого 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач подав апеляційну
скаргу з підстав порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 лютого 2014 року та
ухвалити нове судове рішення про
задоволення позову.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України не перешкоджає судовому
розгляду справи. У зв'язку з цим,
відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу
адміністративного судочинства
України, фіксування судового засідання
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, постанову
суду першої інстанції - без змін, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна» від 27 червня 2013 року
відповідачем відкрито виконавче
провадження по примусовому виконанню
виконавчого напису приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу від 20 червня 2013
року про повернення
лізингоодержувачем - Приватним
підприємством Фірмою «Транс-Рава ЛТД»
на користь лізингодавця Товариства з
обмеженою відповідальністю «Порше
Лізинг Україна» об'єкту фінансового
лізингу - автомобіль марки VOLKSWAGEN,
модель - CARAVELLE 2.0, номер шасі (кузова,
рами) - WV2ZZZ7HZBH005255, тип - легковий
пасажирський - В, рік випуску - 2010,
реєстраційний номер - АА3463КА, колір -
коричневий, вартістю 183631,95 грн., що був
переданий в користування на підставі
договору про фінансовий лізинг №00002047,
укладеного 19 липня 2010 року та підлягає
поверненню за невиплачені лізингові
платежі.

У подальшому, постановою Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції м. Києва від 05 липня 2013 року у
зв'язку з невиконанням вимог
виконавчого документу у добровільному
порядку, оголошено у розшук спірний
транспортний засіб.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погоджується
колегія судів, виходив з наступного.

Пунктом 4 частини другої статті 17
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такий виконавчий
документ як виконавчий напис
нотаріуса.

Статтею 18 зазначеного Закону
передбачені загальні вимоги до
виконавчого документа.

Згідно пункту 4 глави 16 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року № 296/5 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 22 лютого
2012 р. за №282/20595) виконавчий напис має
містити: дату (рік, місяць, число)
вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по
батькові нотаріуса, який вчинив
виконавчий напис; найменування та
місце проживання (місцезнаходження)
стягувача; найменування та місце
проживання (місцезнаходження)
боржника, дату й місце його народження,
місце роботи (для фізичних осіб), номери
рахунків в установах банків (для
юридичних осіб); строк, за який
провадиться стягнення; суми, що
підлягають стягненню, або предмети, які
підлягають витребуванню, у тому числі
пеня, проценти, якщо такі належать до
стягнення; розмір плати, суму
державного мита, сплачуваного
стягувачем, або мита, яке підлягає
стягненню з боржника; номер, під яким
виконавчий напис зареєстровано; дату
набрання чинності виконавчим написом;
строк пред'явлення виконавчого напису
до виконання; підпис нотаріуса, який
вчинив виконавчий напис, скріплений
печаткою; інші відомості, передбачені
статтею 18 Закону України «Про
виконавче провадження».

Пунктом 8 глави 16 вказаного Порядку
встановлено, що стягнення за
виконавчим написом провадиться в
порядку, встановленому цивільним
процесуальним законодавством для
виконання судових рішень та Законом
України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що виконавчий напис
складений у відповідності до вимог
глави 16 Порядку, поданий в межах
встановленого строку пред'явлення
виконавчого напису до виконання, а отже
підлягає виконанню у відповідності до
Закону України «Про виконавче
провадження».

Таким чином, судом першої інстанції
обґрунтовано здійснено висновок про
відсутність неправомірних дій з боку
відповідача щодо відкриття
виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 31
Закону України «Про виконавче
провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Пунктом 4.1.1. Інструкції про проведення
виконавчих дій, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України 15 грудня
1999 року № 74/5 (зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 15 грудня
1999 року за № 865/4158) встановлено, що
державний виконавець, починаючи
виконувати рішення, повинен
пересвідчитись, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
постанова про відкриття виконавчого
провадження позивачу була направлена
простою кореспонденцією, про що
свідчить супровідний лист ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві від
27.06.2013 року №1600/10, та як встановлено
судом першої інстанції та не
заперечується сторонами була отримана
24 січня 2014 року.

Проте, колегія суддів погоджується з
судом першої інстанції, що за наявності
належним чином складеного та поданого
у строки виконавчого напису нотаріуса,
останній підлягає виконанню
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження», тому постанова
про відкриття виконавчого провадження
не може бути скасованою з підстав не
направлення її боржнику.

За таких обставин, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову про визнання неправомірною
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідно до частини першої статті 40
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі необхідності
розшуку транспортного засобу боржника
державний виконавець виносить
постанову про такий розшук, яка є
обов'язковою для виконання органами
внутрішніх справ.

Таким чином, враховуючи, що постанова
про розшук майна винесена до
закінчення строку на добровільне
виконання виконавчого документу, вона
порушує права та інтереси позивача, а
отже така постанова державного
виконавця є неправомірною.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції,
що оскільки станом на момент розгляду
справи у суді постановою Відділу
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції м. Києва від 25 січня 2014 року
звільнено майно боржника (автомобіль
VOLKSWAGEN, модель - CARAVELLE 2.0 з під розшуку,
тому відсутні підстави для скасування
постанови про розшук майна боржника.

Згідно матеріалів виконавчого
провадження, виконавчий напис
нотаріуса виконано, автомобіль згідно
акту державного виконавця від 28 січня
2014 року повернуто стягувачу, а
виконавче провадження №38627387 закінчено
згідно постанови від 29 січня 2014 року.

Крім того, відповідно до пункту 2
постанови Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції м. Києва
від 29 січня 2014 року про закінчення
виконавчого провадження припинено
чинність арешту майна боржника та
скасовано інші заходи примусового
виконання рішення.

За таких обставин, суд першої інстанції
правомірно відмовив у задоволенні
позову.

Відповідно до частини 1 статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
суду першої інстанції ухвалена з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, з повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстави для
скасування або зміни постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Транс - Рава ЛТД»
залишити без задоволення, постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 27 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

(Ухвалу у повному обсязі складено
14.04.2014 року)

Головуючий суддя:
Ю.А. Ісаєнко

Суддя:
О.В. Епель

Суддя:
І.В. Федотов

Головуючий суддя
Ісаєнко Ю.А.

Судді:
Епель О.В.

Федотов І.В.