Справа № К/9991/34716/11-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/34716/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою СПД-ФО ОСОБА_4 на постанову
Калинівського районного суду
Вінницької області від 14.03.2011р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.05.2011р. у
справі №2-а-169/11/0208 за позовом СПД-ФО
ОСОБА_4 до Калинівської міської ради
про скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом про
скасування рішення 18-ї сесії 5-ого
скликання Калинівської міської ради
від 18.09.2008р. №404 «Про відмову в наданні
дозволу на будівництво автопавільйону
та торговельного кіоску з
реконструкцією автозупинки ФОП
ОСОБА_4»

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач
неправомірно прийняв оскаржуване
рішення, а також під час його прийняття
вийшов за межі наданих йому чинним
законодавством повноважень.

Постановою Калинівського районного
суду Вінницької області від 14.03.2011р.,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 19.05.2011р. в задоволенні позову
відмовлено.

Суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що приймаючи спірне рішення
відповідач діяв в межах своїх
повноважень не порушуючи при цьому
прав та законних інтересів позивача.

На постанову Калинівського районного
суду Вінницької області від 14.03.2011р. та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.05.2011р.
надійшла касаційна скарга СПД-ФО
ОСОБА_4 в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про їх скасування та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням 18-ї сесії 4-ого
скликання Калинівської міської ради
від 26 квітня 2005 року позивачу було
надано дозвіл на складання проекту
відведення земельної ділянки площею
0,0400 га для реконструкції автобусної
зупинки з автопавільйоном та
торгівельним кіоском.

Рішенням 2-ої сесії 5-ого скликання
Калинівської міської ради від 25 травня
2006 року затверджено проект землеустрою
щодо відведення позивачу земельної
ділянки для реконструкції автобусної
зупинки з добудовою автопавільйону та
торгівельного кіоску.

26 вересня 2006 року виконавчим комітетом
Калинівської міської ради прийнято
рішення №950 про надання позивачу
дозволу на виготовлення
проектно-кошторисної документації на
реконструкцію автобусної зупинки з
добудовою автопавільйону та
торгівельного кіоску.

Вважаючи, що дане рішення одночасно є
дозволом на будівництво об'єкту,
позивач розпочала зведення нового
об'єкту (спорудження) на відведеній їй
земельній ділянці.

У зв'язку із скасуванням наказом
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва України від 09.04.2008р. №152
наказу Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства від 4 вересня 2006 року N 296
"Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо встановлення
порядку розміщення малих
архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності", 16 вересня
2008 року ОСОБА_4 звернулась до міського
голови із заявою про надання їй дозволу
на будівництво автопавільйону та
торгівельного кіоску з реконструкцією
автозупинки.

Оскаржуваним рішенням 18-ї сесії 5-ого
скликання Калинівської міської ради
від 18.09.2008р. №404 відмовлено ФОП ОСОБА_4 в
наданні дозволу на будівництво
автопавільйону та торговельного
кіоску з реконструкцією автозупинки.

На дані правовідносини сторін
поширюються положення Конституції
України, Закону Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» та
Закону України "Про планування і
забудову територій".

Відповідно до статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування та
їх посадови особи зобов'язані діяти
лише на підставі та у межах повноважень
та у спосіб, передбаченими
Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст..26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» до компетенції сільських,
селищних, міських рад належить
вирішення містобудівних питань.

Згідно статті 25 цього Закону сільські,
селищні, міські ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання.

За приписами ч.1 ст.24 Закону України "Про
планування і забудову територій" (який
був чинним на момент виникнення
спірних правовідносин) фізичні та
юридичні особи, які мають намір
здійснити будівництво об'єктів
містобудування на земельних ділянках,
що належать їм на праві власності чи
користування, зобов'язані отримати від
виконавчих органів відповідних рад,
Київської та Севастопольської міської
державної адміністрацій, у разі
делегування їм таких повноважень
відповідними радами, дозвіл на
будівництво об'єкта містобудування
(далі - дозвіл на будівництво).

Таким чином, встановивши, що позивач
без відповідного на те дозволу органу
місцевого самоврядування вже фактично
розпочала будівництво нового об'єкту
(спорудження) на відведеній їй
земельній ділянці, чим порушила норми
Закону України "Про планування і
забудову територій", тому правильними є
висновки судів попередніх інстанцій
про те, що відповідач обґрунтовано
відмовив в наданні дозволу на таке
будівництво.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що при вирішенні
справи судами першої та апеляційної
інстанцій вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права.
Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для задоволення касаційної скарги
судова колегія не вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу СПД-ФО ОСОБА_4
відхилити, а постанову Калинівського
районного суду Вінницької області від
14.03.2011р. та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 19.05.2011р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: