Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/69467/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Заїки М.М.,

суддів
Пасічник С.С.,

Штульман І.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м.Феодосія
Автономної Республіки Крим та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Феодосія
Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 20
січня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м.Феодосія
Автономної Республіки Крим до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Феодосія
Автономної Республіки Крим про
стягнення заборгованості,

встановила:

У жовтні 2010 року управління Пенсійного
фонду України в м.Феодосія Автономної
Республіки Крим звернулося до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Феодосія
Автономної Республіки Крим про
стягнення заборгованості.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20 січня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Феодосія
Автономної Республіки Крим на користь
управління Пенсійного фонду України в
м.Феодосія Автономної Республіки Крим
суму не відшкодованих витрат на
виплату та доставку пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві чи професійного
захворювання в сумі 10540,96 грн. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Феодосія
Автономної Республіки Крим просить
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 20
січня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року скасувати, та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

У касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в м.Феодосія
Автономної Республіки Крим просить
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 20
січня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року скасувати, та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Перевіривши доводи касаційних скарг,
рішення судів першої та апеляційної
інстанції щодо правильності
застосування ними норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Відповідно до пункту 4 статті 25 Основ за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд, що також
передбачено статтею 21 Закону № 1105-XIV,
яка визначає перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Аналогічне правило закріплене
частиною другою статті 24 Закону № 1105-XIV,
відповідно до пункту 5 якої якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Пункт 7 Порядку, якому, на думку
заявника, суперечать вимоги управління
ПФУ про відшкодування витрат, не
врегульовує спірні відносини, які
виникли у цій справі, оскільки
встановлене ним правило та механізм
взаєморозрахунків на централізованому
рівні між Фондом та ПФУ розраховані на
відсутність спору та реалізуються за
наслідками попередньо здійснених
згідно з пунктами 5, 6 Порядку звірок
витрат за особовими справами
потерпілих, складання актів таких
звірок, узгодження й подання
відповідних довідок.

Статтею 16 Закону № 1105-XIV визначено, що
безпосереднє управління Фондом
здійснюють його правління та виконавча
дирекція. За змістом статті 18
зазначеного Закону виконавча дирекція
Фонду є постійно діючим виконавчим
органом правління Фонду, проводить
свою діяльність від імені Фонду у межах
та в порядку, що визначаються його
статутом і Положенням про виконавчу
дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
організовує та забезпечує виконання
рішень правління Фонду, робочими
органами виконавчої дирекції Фонду є,
зокрема, її відділення в районах і
містах обласного значення. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні
кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням.

Згідно з пунктом 15 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 1 березня
2001 року № 121/2001 (чинного на час
виникнення спірних відносин) ПФУ
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління ПФУ в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві,
Севастополі, та управління ПФУ в
районах, містах і районах у містах.

З огляду на викладене вимоги
управління ПФУ про відшкодування
відділенням Фонду витрат, пов'язаних із
виплатою та доставкою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, відповідають
змісту його прав як робочого органу ПФУ
щодо відшкодування понесених ним
витрат та узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції Фонду, основними
завданнями якої згідно з Положенням
про виконавчу дирекцію Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затвердженим
постановою правління Фонду від 20
квітня 2001 року № 15, крім іншого,
визначено виконання завдань та
основних принципів страхування від
нещасного випадку, фінансування
страхових виплат, а до повноважень у
сфері здійснення процедури
страхування та координації страхової
діяльності віднесено, зокрема,
співпрацю з фондами з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування витрат, понесених ними у
зв'язку з матеріальним забезпеченням
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві, та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Також, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що витрати
управління ПФУ на виплату і доставку
державної адресної допомоги,
передбаченої постановою Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Про
деякі питання пенсійного
забезпечення», не підлягають
відшкодуванню Фондом, оскільки такі
витрати не входять до складу розміру
пенсії по інвалідності та визначеного
статтею 21 Закону №1105-XIV переліку
соціальних послуг і виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом.

Аналогічний висновок щодо
застосування зазначених норм
матеріального права міститься у
постановах Верховного Суду України від
21 травня 2013 року №21-129а13, від 04 червня 2013
року №21-150а13 та від 28 листопада 2012 року
№21-381а12.

Таким чином суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку щодо
часткового задоволення позовних вимог.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню. Із
урахуванням наведених обставин
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 20
січня 2011 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року необхідно залишити без змін,
оскільки вони є законними і
обґрунтованими та постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст.220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м.Феодосія
Автономної Республіки Крим та
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Феодосія
Автономної Республіки Крим залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 20 січня 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м.Феодосія
Автономної Республіки Крим до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Феодосія
Автономної Республіки Крим про
стягнення заборгованості - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.М. Заїка

Судді
С.С. Пасічник

І.В. Штульман