Справа № 806/1050/14
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2014 р.
м.
Житомир

справа № 806/1050/14

категорія 5.2.2

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Семенюк М.М.,

з участю секретаря судового засідання
Лисайчука А.О.,

представника позивача Демченка К.М.,

представника відповідача Забродської
Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" до
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
про визнання протиправними та
скасування рішення № 101060000/2013/300775/2 від
20.11.2013 року і картки відмови
№101060000/2013/00922 від 20.11.2013 року, стягнення
26343,26 грн.,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просив, визнати протиправними та
скасування рішення № 101060000/2013/300775/2 від
20.11.2013 року і картки відмови №
101060000/2013/00922 від 20.11.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідачем безпідставно
не застосовано митну вартість товару
за ціною договору щодо імпортованих
товарів, чим порушено норми ст. 57
Митного кодексу України про послідовне
застосування методів визначення
митної вартості товарів. Вказав, що у
митного органу були в наявності всі
документи, необхідні для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, а тому
твердження відповідача з приводу
недостатності та неналежності таких
документів є необґрунтованими. Крім
того зазначив, що внаслідок
безпідставного не визнання митним
органом митної вартості товарів
заявленої позивачем та скоригованої
митним органом в сторону її завищення
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" (далі -
ТОВ "Укрполіскорм") змушене було
розмитнити товар під фінансові
гарантії шляхом сплати до бюджету
митних платежів у розмірі 26343,26 грн., з
яких 6159,40 грн. - ввізне мито та 20183,86 грн. -
податок на додану вартість, які просить
повернути.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник Житомирської митниці
позовні вимоги не визнав з підстав
викладених в письмових запереченнях на
позовну заяву (а.с. 64-65), також пояснив,
що дії посадових осіб митниці при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів
відповідають приписам законодавства з
питань державної митної справи, а тому
підстави для скасування оскаржуваного
рішення та картки відмови в митному
оформленні товарів - відсутні.

Представник Головного управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області в
судове засідання не з'явився про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Про
причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Встановлено, що 25 січня 2013 року між ТОВ
"Укрполіскорм" Україна (покупець) та
компанією "Evonik Industriеs AG" Німеччина
(постачальник) укладено прямий
зовнішньоекономічний контракт №00005
від 25.01.2013 року (далі - Контракт),
відповідно до якого постачальник
продає, а покупець купує МетАМІНО DL -
Метфіонін кормовий (MetFMINO DL - Methionine feed
grade), в кількості та за цінами
зазначеними у інвойсах на кожну окрему
партію товару. Крім того, на кожну
поставку товару Контракт має
доповнюватись Специфікацією, яка
визначає кількість та вартість товару,
погодженого постачальником з покупцем
відповідно до п. 2.1 Контракту (а.с. 8-13).

Доставка товару здійснюється
відповідно до п. 2.3 Контракту, а саме:
вантажівкою в мішках по 25 кг. на умовах
СІР, Україна (Інкотермс 2010) або у
відповідності з іншими умовами
погодженими сторонами і зафіксованими
в специфікаціях і інвойсах (а.с.8).

Відповідно до розділу 4 Контракту "ціна
і оплата", інвойс на оплату з
відстрочкою платежу або 100% передоплата
за товари виставляється в Євро і оплата
здійснюється покупцем в Євро, ціна
погоджується між постачальником і
покупцем на кожну поставку товару і
фіксується в кожному інвойсі на кожну
окрему партію товару, та є невід'ємною
частиною Контракту. Передоплата
здійснюється що найменше за 10
календарних днів до підтвердженої дати
поставки товару. Податок на додану
вартість, якщо застосовується
додається до ціни. (а.с.9).

20 листопада 2013 року ТОВ "Укрполіскорм"
подано до митного органу митну
декларацію (далі - МД) № 101060000/2013/019851
(а.с.24) на митне оформлення товару
кормова добавка DL-Methionine feed grade 99% (DL-
метіонін кормової якості 99%) кормової
якості, у вигляді білого кристалічного
порошку хімічна формула (S)-2 аміно - 4
(метілтіо) бутанова кислота.
Призначений для виробництва кормів для
тварин, вагою нетто 20000 кг. З загальною
митною вартістю товарів визначеною
позивачем 54200,00 Євро.

До декларації на підтвердження митної
вартості товару, були подані наступні
документи: контракт № 00005 від 25.01.2013
року, специфікація №1 від 04.11.2013 року,
інвойс від 15.11.20143 року № , товаро -
транспортна накладна (CMR) від 15.11.2013 року
б/н, експортна митна декларація країни
відправлення від 15.11.2013 року
№13DE80Е0, та інші документи, із
заявленою митною вартістю зазначеного
товару за основним методом її
визначення, тобто за ціною договору
(контракту).

За результатами здійснення аналізу
супровідних документів поданих разом з
МД №101060000/2013/019851, Житомирською митницею
винесено рішення про коригування
митної вартості товарів № 101060000/2013/300775/2
від 20.11.2013 року (а.с.33).

Згідно зазначеного рішення, митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки документи,
зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України (далі - МК України), подані для
митного оформлення містять
розбіжності (в інвойсі від 15.11.2013 року №
не конкретизовано відомості про
вантажовідправника товару, а саме про
його адресу), а також в зв'язку з
неподання декларантом на письмову
вимогу митного органу відповідно до ч. 3
ст. 53 МК України, додаткових документів,
що підтверджують заявлену митну
вартість, а саме: висновку про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями.

За інформацією, яка наявна у митного
органу, вартість схожих товарів є вищою
в порівнянні з митною вартістю
оцінюваних товарів.

Проведено процедуру консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів відповідно до вимог статей 59-64
МКУ. За результатами проведеної
консультації встановлено що, методи 2а
та 2б не можуть бути застосовані у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
(аналогічні) товари; методи 2в та 2г - в
зв'язку з відсутністю основи для
віднімання та додавання вартості.
Митна вартість визначена за резервним
методом, яка ґрунтується на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях: на основі МД
№101060000/2013/017898 від 15.10.2013 року, з
урахуванням коригувань на обсяг
партії, умови поставки, комерційні
умови тощо, що відповідає принципам і
критеріям, визначеними Угодою про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Джерело інформації: інформація цінової
бази ЄАІС ДМСУ щодо товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, Митний
кодекс (а.с. 33).

Згідно рішення про коригування митної
вартості товару № 101060000/2013/300775/2 від
20.11.2013 року, митним органом було
скориговано ціну товару в сторону її
завищення з 54200,00 Євро (2,71 Євро за кг.) до
63000,00 Євро (3,15 Євро за кг.) та надано
картку відмови в митному оформленні
випуску товару № 101060000/2013/00922 від 20.11.2013
року (а.с.34).

Крім наданих до декларації документів,
на вимогу митного органу, декларантом
додатково було надано для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, відповідно до ч. 3 ст. 53
МК України, наступні документи:
комерційну пропозицію (прайс - лист)
виробника, видаткову накладну №
РН-0000180, податкову накладну №1 від 04.11.2013
року та інші додаткові документи (а.с.
35).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
про коригування митної вартості товару
в сторону її завищення, декларантом
відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України,
здійснено випуск товарів у вільний
обіг зі сплатою митних платежів згідно
із заявленою митною вартістю та
надання гарантій відповідно до розділу
Х МК України за МД № 101060000/2013/019984 від
22.11.2013 року (а.с.38).

Порядок декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, подання
декларантом відомостей для її
підтвердження визначено у статтях 52 та
53 Митного кодексу України від 13.03.2012, №
4495-VI .

Відповідно до ст. 49 МК України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або надання митному органу
додаткової інформації.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 53 МК України у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини п'ятої статті 53
МК України, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм
випливає, що Митним кодексом України
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 МК України, якою
встановлено, що митний контроль
передбачає виконання митними органами
мінімуму митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи.

Між тим, відповідно до вимог частини ч. 3
ст. 53 МК України у разі, якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Кодексу, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Судом встановлено, що позивачем при
поданні МД було подано необхідні
документи, що підтверджують митну
вартість товару.

При цьому, суд погоджується з доводами
відповідача про те, що митниця має
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
визначення митної вартості товару,
однак зазначає, що такі повноваження
мають бути реалізовані лише за
наявності обґрунтованих підстав для
сумніву в правильності митної оцінки
товару, що переміщується через митний
кордон України.

Під час розгляду даної справи судом не
встановлено обставин, які б свідчили
про існування достатніх підстав для
виникнення обґрунтованого сумніву у
Житомирської митниці щодо вартості
імпортованого товару, а зазначені
додаткові документи були надані
позивачем на вимогу контролюючого
органу.

Правову позицію з даного питання було
викладено в постанові Верховного Суду
України від 01.10.2013 року (справа № 21-354а13),
в якій зазначено, що "... наявність
обґрунтованого сумніву у правильності
визначення митної вартості митниця
зобов'язана доводити в суді, оскільки з
цією обставиною закон пов'язує
можливість витребовування додаткових
документів у декларанта та надає
митниці право вчиняти наступні дії,
спрямовані на визначення дійсної
митної вартості товарів".

Встановлено, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару декларантом одночасно
з поданням МД, митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару зазначену у
декларації, зокрема, умовами розділом 4
Контракту, встановлено, що інвойс на
оплату з відстрочкою або 100%
передоплата за товари виставляється в
Євро і оплата здійснюється покупцем в
Євро, ціна погоджується між
постачальником і покупцем на кожну
поставку товару і фіксується в кожному
інвойсі на кожну окрему партію товару,
і є невід'ємною частиною Контракту.
Передоплата здійснюється що найменше
за 10 календарних днів до підтвердженої
дати поставки товару (а.с. 9).

Здійснюючи аналіз товаросупровідних
документів поданих разом з МД №
/2013/019851, митним органом зазначено,
що в інвойсі від 15.11.2013 року № не
конкретизовано відомості про
вантажовідправника товару, а саме: його
адресу.

Суд вважає, за необхідне зазначити, що
відповідно до роз'яснень Міністерства
фінансів України, форма рахунку -
фактури (інвойсу) не відноситься до
типових форм, які затверджуються
Державним комітетом статистики
України, застосування її нормативно -
правовими актами не передбачено. Також,
суд звертає увагу, на те, що в інвойсі
від 15.11.2013 року зазначено відправника
товару та його реквізити, а саме адресу:
"Efonik Industries AG - Rellinghayser Str. 1-11, 45128 Essen, Germany",
відповідно до реквізитів сторін
зазначених у Контракті від 25.01.2013 року
(а.с.15-19).

Крім того, митний орган не погодився з
наданою декларантом до митного
оформлення відомостями по основному
методу, оскільки, на його думку, митна
вартість товару визначена товариством,
значною мірою відрізнялася від
вартості товару на схожий (аналогічний)
товар, яка містяться у Єдиній
автоматизованій інформаційній системі
Державної митної служби України, на
підставі чого відповідачем зроблено
висновок, що товариством було занижено
митну вартість товару, в наслідок чого,
було прийнято рішення про коригування
митної вартості товару та видано
картки відмови в митному оформленні
товару.

Суд не погоджується з вказаними
доводами відповідача, з огляду на
наступне. Зазначена система відповідно
до приписів МК України носить
інформаційний характер і не є
виключною підставою відмови визнання
задекларованої митної вартості
декларантом, оскільки така підстава
для коригування не передбачена ст. 55 МК
України і не викладена в ст. VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
(ГАТТ 1947) та в Угоді про застосування ст.
VII ГАТТ (1994 року). Відповідно до наказу
МФУ №598 від 24.05.2012 року, яким
затверджено форму рішення про
коригування митної вартості,
допускається посилання на
використання інформаційної системи
ДМСУ тільки при визначенні митної
вартості відповідно до ст. ст. 59, 60 та 64
МК України із зазначенням номера та
дати митної декларації, яка була взята
за основу для визначення митної
вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
обсяг партії ідентичних, подібних
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо, що в порушення зазначеного
наказу не зроблено митним органом в
оскаржуваних рішеннях про коригування
митної вартості товару.

Враховуючи, що автоматизована система
аналізу та управління ризиками з
об'єктивних причин не містить усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

В ході розгляду справи встановлено, що
під час проведення митного контролю,
одночасно з поданням МД, для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару. Однак,
відповідачем було запропоновано
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження заявленого рівня
митної вартості товарів, визначених ч. 3
ст. 53 МК України, у зв'язку з наявними на
думку відповідача розбіжностями в
поданих документах.

Суд зазначає, що в порушення вимог ст. 266
МК України, митний орган не навів
обґрунтованих підстав для
застосування саме резервного методу,
тобто відповідач порушив
послідовність застосування
передбачених зазначеною нормою МК
України методів визначення митної
вартості товару, не обґрунтувавши
неможливість застосування попередніх.

Враховуючи встановлені відповідачем
розбіжності в документах та те, що
витребуваних документів позивачем
надано не було, митним органом було
скориговано митну вартість із
застосуванням другорядного методу її
визначення - резервного.

Прийняття оскаржуваного рішення
призвело до безпідставного збільшення
митної вартості товарів, у зв'язку з чим
позивач змушений був випустити товар у
вільний обіг під фінансові гарантії
шляхом сплати до бюджету сум митних
платежів у розмірі 26343,26 грн., з яких 6159,40
грн. - ввізне мито та 20183,86 грн. - податок
на додану вартість

Враховуючи необґрунтованість і
протиправність рішення відповідача
про коригування митної вартості
товару, вказані надміру сплачені
декларантом при митному оформленні
товару кошти підлягають поверненню, а
відтак вимога позивача про повернення
цих коштів є обґрунтованою і підлягає
задоволенню.

Аналогічна позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
03.07.2012 року по справі №21-197а12.

Суд також звертає увагу на порушення
митним органом ч. 1 та 2 ст. 55 МК України
при прийнятті рішення про коригування
митної вартості, оскільки у ньому
відсутні відомості, зокрема, щодо того,
які обґрунтовані підстави встановив
митний орган з приводу того, що
декларантом заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої митним органом,
та фактів, які вплинули на таке
коригування; наявної в митного органу
інформації (у тому числі щодо числових
значень складових митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

Також, в порушення ч. 2 ст. 55 МК України,
пункту 2.1. Розділу 2 (опис гр. 33) Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
Наказом Міністерства Фінансів України
від 24.05.2012 року № 598, відповідач при
визначенні митної вартості оцінюваних
товарів із застосуванням другорядного
методу її визначення, не зазначив у
спірному рішенні, зокрема, інформації,
яка використовувалися митним органом
при її визначенні, а саме: ним не було
зазначено митна вартість якого товару
бралася за основу, торгова марка,
фактурна вартість, країна експорту
цього товару, час експорту в Україну,
виробник, маршрут транспортування
товару та інші комерційні умови
поставки.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано беззаперечних і
достатніх доказів правомірності
рішення від 20.11.2013 року № 101060000/2013/300775/2
та картки відмови в митному оформленні
випуску товарів від 20.11.2013 року
№101060000/2013/00922, що є підставою для
визнання їх неправомірними та
скасування.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України,
судові витрати Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" у
розмірі 328,86 грн. судового збору
підлягають відшкодуванню за рахунок
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
прийняте 20.11.2013 року Житомирською
митницею Міндоходів рішення про
коригування митної вартості товарів №
101060000/2013/300775/2 та картку відмови в
митному оформленні товарів №
101060000/2013/00922.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" суму
надміру сплачених митних платежів у
розмірі 26343,26 грн.

Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм"
понесені ним судові витрати у розмірі
328,86 грн. з Державного бюджету України,
зобов'язавши орган Державної
казначейської служби України стягнути
судові витрати із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного
списання.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження, якщо апеляційної скарги не
було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:
М.М. Семенюк

Повний текст постанови виготовлено: 07
квітня 2014 р.