Справа № 826/5938/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м. Київ К/800/58873/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйов
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекція у Дарницькому районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2013 р.

у справі № 826/5938/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Домофон. Інжиніринг.
Охорона»

до Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі м. Києва Державної
податкової служби України

третя особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Альфа Строй - Н»

про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, наказу та

визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Домофон. Інжиніринг.
Охорона» (далі - позивач, ТОВ «Домофон.
Інжиніринг. Охорона») звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Дарницькому районі м. Києва
Державної податкової служби України
(далі - відповідач, ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень, наказу
та визнання протиправними дій.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.06.2013 р. у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2013 р.
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 18.06.2013 р. скасовано.
Прийнято нову постанову, якою позов
задоволено.

У касаційній скарзі ДПІ у Дарницькому
районі м. Києва, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2013 р. і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

У письмовому запереченні на касаційну
скаргу ТОВ «Домофон. Інжиніринг.
Охорона», посилаючись на те, що
касаційна скарга є необґрунтованою,
просить залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів,
враховуючи межі касаційної скарги,
дійшла висновку про наступне.

ДПІ у Дарницькому районі м. Києва
проведено невиїзну перевірку позивача
з питань фінансово-господарських
відносин з ТОВ «Альфа Строй-Н» за
період з 01.05.2011 року по 31.05.2011 року, за
результатами якої складено акт №
6060/2250/35092907 від 21.11.2012 р.

В акті перевірки зазначено порушення
позивачем п. 139.1.6 п.п. 139.1.9 ст. 139
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податку на
прибуток на суму 514 135 грн., та п. 198.2 п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, внаслідок чого позивачем
занижено податок на додану вартість на
суму 102 827 грн.

На підставі акта перевірки податковим
органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 10.12.2012 р. №
003932250/12169 та податкове
повідомлення-рішення від 10.12.2012 р. №
/12168.

Суд апеляційної інстанції визнав
необґрунтованими такі висновки
податкового органу, з чим погоджується
суд касаційної інстанції, з огляду на
наступне.

Відповідно до п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється у разі, якщо за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що на запит відповідача №
66950/10/15-224 від 06.12.2011 року «Про надання
пояснень та їх документального
підтвердження» (даний запит отримано
21.12.2011 року), позивач надав відповідь
(вихідний № 1073 від 30.12.2011 року) та копії
документів, про які зазначав
податковий орган в своєму запиті.

Відповідно до п.п. 134.1.1 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України (на час формування
спірних сум валових витрат), витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.2 ст. 138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.4 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Пунктом 137.1 ст. 137 Податкового кодексу
України передбачено, що дохід від
надання послуг та виконання робіт
визнається за датою складення акта або
іншого документа, оформленого
відповідно до вимог чинного
законодавства, який підтверджує
виконання робіт або надання послуг.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198
ПК України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
податкова звітність ґрунтується на
даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської
операції у податковому обліку повинно
здійснюватись відповідно до її
реального економічного змісту на
підставі первинних документів.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що між позивачем та ТОВ
«Альфа Строй-Н» укладено договір № 321
від 21.03.2011 року, відповідно до якого ТОВ
«Альфа Строй-Н» зобов'язувалося
проводити планово-попереджувальні
заходи, виконати монтаж трубок,
металевих дверей, з використанням
матеріалів та устаткуванням замовника.

За результатами виконання договору
оформлено акти-прийняття робіт в
період з 06.05.2011 року по 31.05.2011 року на
загальну суму 616 962 грн.

Крім того, ТОВ «Альфа Строй-Н» на
виконання своїх зобов'язань на користь
позивача оформило наступні податкові
накладні: № 46 від 06.05.2011 року, № 47 від
11.05.2011 року, № 50 від 16.05.2011 року, № 54 від
20.05.2011 року, № 57 від 24.05.2011 року, № 62 від
27.05.2011 року, № 65 від 31.05.2011 року.

Отже, позивачем реально здійснені та
фактично виконані господарські
операції по взаємовідносинах з ТОВ
«Альфа Строй-Н», що підтверджено
належним чином складеними первинними
документами.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку,
що позивачем виконані всі умови,
передбачені податковим
законодавством, які надають йому
правові підстави для віднесення витрат
до складу валових та нарахування
податкового кредиту.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суд апеляційної
інстанції вірно застосував норми
матеріального права, отже, прийняті
податковим органом спірні податкові
повідомлення-рішення є неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що в межах касаційної
скарги порушень судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права при вирішенні
цієї справи не допущено, правова оцінка
обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга
відповідача підлягає відхиленню, а
постанова Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2013 р.
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Державної
податкової інспекція у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві відхилити.

2.Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.10.2013 р. залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В.
Муравйов