Справа № 815/1186/14
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2014-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1186/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Вовченко O.A.,

секретар судового засідання
Дубовик Г.В.,

за участі:

представника позивача -
Шевченко М.В., (за довіреністю),

представника відповідача -
Мальцева Д.В. (за довіреністю),

представника третьої особи -
Сосновської І.В. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ТОВ «БАМ -
Агросервіс» до Південної митниці
Міндоходів, третя особа Головне
управління Міндоходів в Одеській
області, про визнання дії щодо обліку
вугілля марки «Д», кількістю - 469,374 тон,
яке перебуває на території ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» придбаного ТОВ «БАМ - Агросервіс»
під митним контролем - протиправними;
зобов'язання не чинити перешкод у
вивезенні та розпорядженні вугіллям
марки «Д», кількістю 469,375 тон, яке
перебуває на території ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт», суд -

В С Т А Н
О В И В :

В Одеському окружному
адміністративному суді розгядалася
позовна заява ТОВ «БАМ - Агросервіс» до
Південної митниці Міндоходів, третя
особа Головне управління Міндоходів в
Одеській області, про визнання дії щодо
обліку вугілля марки «Д», кількістю -
469,374 тон, яке перебуває на території ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» придбаного ТОВ «БАМ - Агросервіс»
під митним контролем - протиправними;
зобов'язання не чинити перешкод у
вивезенні та розпорядженні вугіллям
марки «Д», кількістю 469,375 тон, яке
перебуває на території ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт».

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 27 листопада 2012 р.
між TOB «БАМ - Агросервіс» - покупець та
ДП «Управління по експлуатації
адмінбудинків податкових органів
Одеської області» (надалі ДП
«УпЕАПООО») - продавець, членами
Одеської Аграрної Біржі, був укладений
Договір купівлі - продажу № 01/11, згідно
з яким продавець зобов'язався передати
у власність покупцю майно, що перейшло
у власність держави та знаходилось у
розпорядженні Ізмаїльської ОДПІ ДПС
України в Одеській області, а саме
вугілля марки «Д», кількістю - 469,374 тонн,
яке знаходиться за адресою м. Ізмаїл,
Ізмаїльський Морський Торгівельний
Порт (надалі ІМТП), а покупець
зобов'язується прийняти вказане майно
та сплатити ціну відповідно до умов
укладеного договору. На виконання умов
договору викладених в п.п. 1.3, 2.1, TOB «БАМ -
Агросервіс» як покупець перерахувало
грошові кошти за придбаний товар в сумі
362 957 грн.68 коп. Одразу після укладання
договору купівлі - продажу між
сторонами був підписаний акт приймання
- передачі придбаного товару, однак
підписаний він був в зв'язку з тим, що це
було умовою яку висловили представники
ДПС. ДП «УпЕАПООО» не передало Позивачу
придбане майно. Зі слів представника ДП
«УпЕАПООО» при зверненні до ІМТП
стосовно отримання придбаного товару
за для передачі покупцю йому було
повідомлено, що продане вугілля
перебуває під митним контролем його
видати не можуть. 14.12.2012 року
підприємство позивача звернулось до
Продавця з претензією щодо повернення
отриманих грошових коштів в зв'язку з
невиконанням укладеного договору.
17.12.2012 року листом № 33/03-152 ДП «УпЕАПООО»
повідомило, що вони взагалі не є
власниками проданого майна, а лише
наділені правом його реалізації. Для
з'ясування необхідних обставин та
об'єктивних даних позивач звернувся до
Головного управління Міндоходів в
Одеській області зі скаргою та
додатковими питаннями стосовно
правомірності дій ДП «УпЕАПООО» при
укладанні договору. 03.02.2014 року
позивачем була отримана відповідь
Головного управління Міндоходів в
Одеській області від 22.01.2014 р., в якій
було повідомлено про те, що майно з
ознаками безхазяйного, а саме: вугілля
марки «Д» у кількості 469,374 тон, виявлено
та вилучено на території ППК - 2 ДП
«Ізмаїльський МТП» відділом
податкової міліції Ізмаїльської ОДПІ
(акти ДП «Ізмаїльський МТП» № 2 від 10.01.11
та № 4 від 10.05.12, листи відмови власників
вантажу від 26.04.2012 та 27.04.2012) та 04.09.2013
року матеріали по факту направлено до
Ізмаїльської ОДПІ для постановки на
облік. Згідно акту опису і попередньої
оцінки № 20 від 06.09.2012 року та договору №
20 від 06.09.2012 року ДП «Управління по
експлуатації адмінбудинків податкових
органів Одеської області» було
передано на зберігання вугілля марки
«Д». Дане майно (вугілля марки «Д»
кількістю 469,374 тон) взято на облік
згідно ст. 547 ЦК України «Відмова від
прав власності». За поданням
начальника управління погашення
податкового боргу та керуючись ст. 336 ЦК
України «Набуття права власності на
рухому річ від якої власник
відмовився» («особа яка заволоділа
рухомою річчю, від якої власник
відмовився, набуває право власності на
цю річ з моменту заволодіння нею»)
начальником Ізмаїльської ОДПІ
Одеської області ДПС прийнято рішення
про розпорядження безхазяйним майном.
Згідно отриманої від Південної митниці
Міндоходів відповіді, транзитне
вугілля марки «Д» в кількості 469,374 тон,
що знаходиться на території ДП
«Ізмаїльский морський торговельний
порт", перебуває під митним контролем
та станом на 27.11.2012 також перебувало під
митним контролем. В період з 23.09.2010 по
18.12.2010 зі станції Чорногорські Копі
(Російська Федерація) до ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт» надходило 23 535,93 т вугілля марки
«Д» у митному режимі «транзит». За цей
же період портом було відвантажено
отримувачу 23535,92 т зазначеного вугілля.
Вантаж приймався портом без
перевантаження, за вагою, вказаною у
залізничних накладних. Після
відвантаження 23535,92 т зазначеного
вугілля, ДП «Ізмаїльський морський
торговельний порт» зафіксовано
залишок транзитного вантажу у
кількості 469,374 т, який перебуває під
митним контролем відповідно до статті
321 Митного кодексу України. Декларантом
не здійснено декларування залишку
вищезазначеного вантажу шляхом
подання митної декларації з
визначенням відповідного митного
режиму. Однак відповідач в своєї
відповіді не повідомляє та не враховує
наявність листів від власника про
відмову від вантажу від 26.04.2012 та 27.04.2012
які стали підставою для реалізації
вказаного товару як безхазяйного
майна, яка була здійснена ДП
«Управління по експлуатації
адмінбудинків податкових органів
Одеської області» у відповідності до
передбаченої законодавством
процедури. Враховуючи відмову власника
від надлишкового вугілля, яке і було
придбане позивачем, жодних умов зі
сторони власника при наданні відмови
не ставилось, позивач просив
адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав та просив суд
задовольнити його у повному обсязі,
посилаючись на обставини, викладені у
позовній заяві.

Відповідач 28.03.2014 року через канцелярію
суду подав письмові заперечення проти
адміністративного позову, в яких в
задоволенні адміністративного позову
просив відмовити в повному обсязі, з
огляду на наступне. У період з 23.09.2010 по
18.12.2010 зі станції Чорногорські Копі
(Російська Федер на митну територію
України, а саме до Державного
підприємства «Ізмаїльський мор
торговельний порт» надійшло 23 535,93 т
вугілля марки «Д». Отримувачами цього
вугілля є іноземні компанії «Bremer
International Limited» та «Avandix Limited» (Британські
Вірджинські Острови), а отже вантаж
розміщено у режим «транзит». Вантаж
приймався портом без перевантаження,
за вагою, вказаною у залізничних
накладних. Вказане вугілля протягом
певного часу відвантажувалося портом
на судна для відправлення до Болгарії
на адреси отримувачів. Після
фактичного відвантаження: 23 535.93 т
зазначеного вугілля, ДП «Ізмаїл МТП»
зафіксовано залишок транзитного
вантажу у кількості: 469,374 т. Листами, що
адресовані начальнику ДП
«Ізмаїльського МТП» від 26.04.2012 року №
04/26/04 компанія «Bremer International Limited» та від
27.04.2012 № 04/27/01 компанія «Avandix Limited»
повідомили Ізмаїльський порт про те, що
вони не зацікавлені у вивезенні 400,000
тон залишків вугілля, зафіксованих
Актом - 2 від 10.01.11 та просять
розпорядитися вказаним залишком
вугілля у відповідності до чинного
законодавства України. При цьому, як
зазначає відповідач, з часу виявлення
залишків означеного вугілля, жодних
заяв про поміщення цього товару у режим
відмови на користь держави до митних
органів не подавалося, а також жодних
митних формальностей, пов'язаних із
поміщенням цього товару у будь-ячкий
митний режим не здійснювалося. А тому
відповідач вважає, що наявність листів
іноземних організацій, адресованих ДП
«Ізмаїльський МТП» про відмову від
належного їм товару, неправомірно
розцінювати як поміщення цього товару
у митний режим «Відмова на користь
держави».

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення адміністративного позову,
з огляду на позицію, викладену в
письмових запереченнях та додаткових
поясненнях.

Представник третьої особи в
судовому засіданні адміністративний
позов вважав таким, що задоволенню не
підлягає та 31.03.2014 року надав до суду
відповідні письмові пояснення по
справі.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши наявні в
матеріалах справи письмові докази, суд
встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що у період з 23.09.2010
по 18.12.2010 зі станції Чорногорські Копі
(Російська Федер на митну територію
України, а саме до Державного
підприємства «Ізмаїльський морський
торговельний порт» надійшло 23 535,93 т
вугілля марки «Д». Отримувачами цього
вугілля є іноземні компанії «Bremer
International Limited» та «Avandix Limited» (Британські
Вірджинські Острови), а отже вантаж
розміщено у режим «транзит». Вантаж
приймався портом без перевантаження,
за вагою, вказаною у залізничних
накладних. Вказане вугілля в періодт з
23.09.2010 року по 18.12.2010 року
відвантажувалося портом на судна для
відправлення до Болгарії на адреси
отримувачів. Після фактичного
відвантаження: 23 535.93 т зазначеного
вугілля, ДП «Ізмаїльський МТП»
зафіксовано залишок транзитного
вантажу у кількості: 469,374 т, що
підтверджується Актом-2, що підписаний
заступником начальника ППК-2 з
вантажної та комерційної роботи,
начальника вантажного складу,
заступником начальника складу ДП
«Ізмаїльський МТП» (а.с.79); актом №4н від
10.05.2012 року (а.с.80), актом експертизи №22
(а.с.81).

Після виявлення залишку зазначеного
вище транзитного вантажу, ПП «Дунай
транзит сервіс», як експедитор даного
вантажу, повідомило вантажовласника
про наявність залишку транзитного
вугілля марки «Д» на причалі порту
(а.с.92). Після чого від компаній «Bremer
International Limited» та «Avandix Limited» (Британські
Вірджинські Острови), які є
вантажовласниками 400 тонн залишків
транзитного вугілля марки «Д»,
надійшли адресовані ПП «Дунай транзит
сервіс» та начальнику Ізмаїльського
морського торгового порту листи: від
26.04. № 04/26/04 компанія «Bremer International Limited»
(а.с.94) та від 27.04.2012 № 04/27/01 компанія
«Avandix Limited» (а.с.95), в яких компанії
повідомили про те, що вони не
зацікавлені у вивезенні 400,000 тон
залишків вугілля, зафіксованих Актом - 2
від 10.01.11 та просять розпорядитися
вказаним залишком вугілля у
відповідності до чинного
законодавства України.

Відповідно до п.5 Положення про комісії
з питань вилучення та реалізації
вантажів, що знаходяться понад
установлені терміни в морських
торговельних партах і на припортових
залізничних станціях, розташованих на
території Автономної Республіки Крим,
Донецької, Запорізької, Миколаївської,
Одеської, Херсонської областей,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту України, Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України від 19.03.2002 року
№178/75, керівники портів щомісяця, але не
пізніше 5-го числа наступного за
підзвітним місяця, подають Комісії з
питань вилучення та реалізації
вантажів, що знаходяться у морських
торговельних портах і на припортових
залізничних станціях понад
установлені терміни про наявність у
портах та припортових залізничних
станціях залежаних вантажів.

10.05.2012 ДП «Ізмаїльський МТП» звернувся
до Південної митниці із листом №47/419/507
із проханням завізувати Відомості про
наявність у морських торговельних
портах та на припортових залізничних
станціях вантажів, що знаходяться на
зберіганні понад установлені терміни
(а.с.112).

Відповідно до листа від 01.06.2012
№15/42-4.1/13956 Південна митниця надала
погоджені примірники зазначеної
відомості ДП «Ізмаїльський МТП» для
проведення дій відповідно до Декретиу
Кабінету Міністрів України від 08.04.1993
року №33-93 «Про порядок вилучення та
реалізації вантажів, що знаходяться у
морських торговельних портах і на
припортових залізничних станціях
понад установлені терміни»
(а.с.117-зворотній бік а.с.117).

Судом встановлено, що також до
митного поста «Ізмаїл» Південної
митниці Міндоходів звернулось
управління по експлуатації
адмінбудинків податкових органів
Одеської області з проханням
розглянути наряд від 25.12.2012 року №33/03-169
на вивезення вугілля марки «Д» в
кількості 469,374 т з території
Ізмаїльськогол морського
торговельного порту (а.с.119-120).
Вантажовласником за даним нарядом є
Управління по експлуатації
адмінбудинків податкових органів
Одеської області, а одержувачем
вантажу є ТОВ «Бам-Агросервіс».

У відповідь на вказаний вище лист,
було оформлено картку відмови у
пропуску товарів №500070000/2012/00003 від
27.12.2012 року (а.с.121-122).

Так, суд дослідивши зазначені
вище обставини справи, та надавши їм
об'єктивну оцінку через призму діючого
на час виникнення спірних
правовідносин законодавства, дійшов
висновку про правморіність та
законність дій відповідача у
правовідносинах, що виникли з ТОВ «БАМ -
Агросервіс», з огляду на наступні норми
права.

Відповідно до статті 40 Митного
кодексу України від 11.07.2002 № 92-IV
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) (далі по тексту МКУ),
митному контролю підлягають усі товари
і транспортні засоби, що переміщуються
через митний кордон України. Митний
контроль передбачає проведення
митними органами мінімуму митних
процедур, необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань митної справи. Обсяг таких
процедур та порядок їх застосування
визначаються відповідно до цього
Кодексу, інших нормативно-правових
актів, а також міжнародних договорів
України, укладених в установленому
законом порядку.

Відповідно до статті 43 Митного
коенксу України, товари і транспортні
засоби перебувають під митним
контролем з моменту його початку і до
закінчення згідно з заявленим митним
режимом. У разі ввезення на митну
територію України товарів і

транспортних засобів митний контроль
розпочинається з моменту перетинання
ними митного кордону України. Митний
контроль закінчується: у разі ввезення
на митну територію України - після
здійснення у повному обсязі митного
оформлення товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України.

Отже, у відповідності до
зазначених вище норм права, вугілля
марки «Д», що ввезено було на митну
територію України з Російської
Федерації, перебувало під митним
контролем з моменту його ввезення на
митну територію України.

Згідно до статті 63 МКУ,
користування та розпорядження
товарами і транспортними засобами,
митне оформлення яких не закінчено,
забороняються, крім

випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Відповідно до статті 186 МКУ,
декларант самостійно визначає митний
режим товарів і транспортних
засобів, які переміщуються через
митний кордон України, відповідно до
мети їх переміщення та на підставі
документів, що подаються митному
органу для здійснення митного контролю
та митного оформлення.

Так, судом було встановлено, що
вугіллю марки «Д», що переміщувалося
через митний кордон України,
декларантом було визначено митний
режим транзит.

Транзит - митний режим,
відповідно до якого товари і
транспортні засоби переміщуються під
митним контролем між двома митними
органами або в межах зони діяльності
одного митного органу без будь-якого
використання таких товарів і
транспортних засобів на митній
території України (стаття 200 МКУ).

Позивач вважав, що реалізація вугілля
за договором купівлі-продажу №01/11 від
27.11.2012 року була можлива та вугілля
перебуває під митним контролем в
порушення вимог законодавства,
оскільки, на думку позивача, на
підставі листів від власників компаній
«Bremer International Limited» та «Avandix Limited» вугілля
перейшло в режим «відмови на користь
держави». Однак, з таким твердженням
позивача, суд не погоджується, з огляду
на наступне.

Відповідно до статті 186 МКУ, зміна
митного режиму допускається за умови
виконання всіх належних процедур
щодо заявленого режиму, дотримання
вимог законодавства щодо тарифних і
нетарифних заходів регулювання та
подання митному органу для здійснення
митного контролю та митного оформлення
відповідних документів, що
підтверджують заявлений режим.

Згідно статті 246 МКУ, відмова на
користь держави - митний режим,
відповідно до якого власник
відмовляється від товарів, що
перебувають під митним контролем, без
будь-яких умов на свою користь. У режимі
відмови на користь держави на товари
не нараховуються і не справляються
податки і збори, а також не
застосовуються заходи нетарифного
регулювання. Відмова від товарів на
користь держави допускається з дозволу
митного органу, який видається у
порядку, що встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Так, наказом Міністерства фінансів
України від 21.03.2012 року №386 затверджено
Порядок застосування митного режиму
відмови на користь держави до товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, та форми заяви про відмову на
користь держави.

Пунктом 1.3 вказаного Положення (у
редакції, чинній на час направлення
власниками товару листів до ДП
«Ізмаїльський морський торгівельний
порт» про відомву від товару),
передбачено, що у разі прийняття
власником товарів, що переміщуються
через митний кордон України, рішення
про відмову від цих товарів на користь
держави без будь-яких умов на свою
користь дозвіл на поміщення цих
товарів у митний режим відмови на
користь держави, видається начальником
або уповноваженою посадовою особою
митного органу, у зоні діяльності якого
перебувають такі товари, на підставі
письмової заяви власника товарів за
формою, затвердженою наказом
Міністерства фінансів України від
21.03.2012 року №386.

Пунктом 1.4 Положення встановлено, що
для розгляду заяви власник товарів або
уповноважена ним особа подає митному
органу, в зоні діяльності якого
перебувають товари, разом із заявою
оригінал, а в разі їх відсутності -
копії відповідних документів.

Підставою для поміщення товарів на
склад митного органу є дозвіл митного
органу на поміщення цих товарів у
митний режим відмови на користь
держави.

Судом встановлено, що з огляду на
вказані норми права, лише листи
компаній-власників вугілля «Bremer
International Limited» та «Avandix Limited», складені в
довільній формі та без отримання
дозволу на поміщення цих товарів у
митний режим відмови на користь
держави, виданого начальником або
уповноваженою посадовою особою
митного органу, у зоні діяльності якого
перебувають такі товари, не можуть
свідчити про дотримання умов зміни
митного режиму транзит на митний режим
відмова на користь держави, а отже і про
зміну митного режима.

Відповідно до статті 71 Митного кодексу
України від 13.03.2012 року №4495-VI, -
поміщення товарів у митний режим
здійснюється шляхом їх декларування та
виконання митних формальностей, при
цьому декларант має право обрати
митний режим, у який він бажає
помістити товари, з дотриманням умов
такого режиму та у порядку, що
визначений Митним кодексом України.

Відповідно до статтей 4 та 257 діючого
Митного кодексу України, декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідниї для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення шляхом подання митної
декларації.

Згідно ч.4 ст.321 діючого Митного кодексу
України, граничний строк перебування
товарів, транспортних засобів,
комерційного призначення під митним
контролем до моменту поміщення цих
товарів, транспортних засобів у
відповідний митний режим не може
перевищувати 180 календарних днів.

Відповідно до ч.4 ст.138 діючого Митного
кодексу України, обов'язковій передачі
органу доходів і зборів для зберігання
підлягають: товари, граничний строк
перебування яких під митним контролем
на території зони митного контролю
закінчився.

Таким чином, вугілля марки «Д» підлягає
обов'язковій передачі на склад
Південної митниці Міндоходів.

Статтею 203 діючого Митного кодексу
України встановлено такий перелік
операцій, які можуть здійснюватися з
товарами, що перебувають на
тимчасовому зберіганні під митним
контролем: 1. власник товарів, що
перебувають на тимчасовому зберіганні
під митним контролем, або уповноважена
ним особа з дозволу орагну доходів і
зборів можуть проводити з цими
товарами такі операції: 1) прості
складські операції, необхідні для
забезпечення збереження цих товарів:
переміщення товарів у межах складу з
метою раціонального розміщення,
чищення, провітрювання, створення
оптимального температурного режиму
зберігання, сушіння (у тому числі із
створенням потоку тепла), захист від
корозії, боротьба зі шкідниками,
інвентаризація; 2) огляд та вимірювання;
3) усунення пошкодження упаковки; 4)
взяття проб та зразів; 5) підготовка
товарів до продажу (відчуження) і
транспортування: сортування,
пакування, перепакування, маркування,
навантаження, вивантаження,
перевантаження та інші подібнв
операції.

Отже, з огляду на зазначену норму,
проведення процедур продажу та
передачі товару, що знаходиться під
митним контролем без участі у комісії
уповноваженого представника митниці, є
незаконним та протиправним.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, з огляду на зазначене вище,
представником відповідача доведено
правомірність та законність дій
Південної митниці Міндоходів щодо
обліку вугілля марки «Д» кількістю -
469,374 тон, яке перебуває на території ДП
«Ізмаїльський морський торговельний
порт», придбаного ТОВ «БАМ -
Агросервіс» під митним контролем.

За наведених обставин суд вважає, що
позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «БАМ - Агросервіс» є
не обґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ТОВ «БАМ - Агросервіс» -
відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови
виготовлений та підписаний суддею 19
квітня 2014 року.

Суддя
Вовченко O.A.