Справа № 815/2043/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року 12 год. 35 хв. м.
Одеса Справа № 815/2043/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Іванова Е.А.

секретар
Чиженко А.О.,

за участю представників: позивача
ОСОБА_1

відповідача
Ващіліної Н.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в м.
Одесі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області в якому просив
визнати протиправним та скасувати
рішення Відділу у справах громадянства
та реєстрації фізичних осіб ГУМВС
України в Одеській області про
скасування посвідки на постійне
проживання на території України
громадянина Республіки В'єтнам ОСОБА_2;
зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області поновити посвідку на
постійне проживання громадянину
Республики В'єтнам ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в
липні 1988 року позивач прибув до СРСР за
урядовою програмою згідно з договором
між Урядом Союзу радянських
соціалістичних республік і Урядом
Соціалістичної республіки В'єтнам про
напрям і прийом в'єтнамських громадян
на професійне навчання і роботу на
підприємствах і організаціях СРСР від
02.04.1981 року, та 11 лютого 2002 року ОСОБА_2
отримав Посвідку на постійне
проживання серії НОМЕР_1, видану ВГІРФО
ГУМВС України в Одеській області. Також
позивач зазначає, що рішенням відділу
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб ГУ МВС України в Одеській
області ОСОБА_2 анульовано дозвіл на
імміграцію та вилучено посвідку на
постійне проживання на території
України. Позивач зазначає, що на час
видачі посвідки на постійне проживання
на території України та станом на
теперішній час у відповідача відсутні
підстави для відмови позивачу у
наданні дозволу на імміграцію та
вилучення посвідки на постійне
проживання на території України. Крім
цього, позивач зазначив, що з 2012 року
займається підприємницькою діяльністю
згідно Свідоцтва платника єдиного
податку серії НОМЕР_2. На території
України проживає разом із родиною
-дружиною ОСОБА_3, та дітьми ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, неповнолітнім ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою АДРЕСА_1, яка
належить йому на праві приватної
власності.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просив його
задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечував, просив суд
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, надав до суду письмові
заперечення. В обґрунтування
заперечень зазначив, що за результатом
перевірки законності отримання
позивачем дозволу на імміграцію в
Україну та отримання посвідки на
постійне проживання на території
України встановлено, що позивач
отримав дозвіл на імміграцію з
порушенням вимог Закону України "Про
імміграцію", у зв'язку з чим було
прийнято рішення про визнання посвідки
на постійне проживання на території
України недійсною та вилучення її для
знищення у встановленому порядку.

Вислухавши пояснення сторін,
з'ясувавши обставини справи та
дослідивши наявні у справі докази, суд
доходить наступних висновків.

Умови і порядок імміграції
іноземців та осіб без громадянства
визначені Законом України "Про
імміграцію" № 2491-ІІІ від 07.06.2001 року,
який набрав чинності з 07.08.2001 року.

Відповідно до абзацу 4 п. 4 Прикінцевих
положень Закону України "Про
імміграцію" такими, що мають дозвіл на
імміграцію в Україну є іноземці та
особи без громадянства, які прибули в
Україну до 6 березня 1998 року за Угодою
між Урядом Соціалістичної Республіки
В'єтнам та Урядом СРСР про направлення
і прийняття в'єтнамських громадян на
професійне навчання та роботу на
підприємства і в організації СРСР від 2
квітня 1981 року, залишилися проживати в
Україні і звернулися протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
Законом із заявою про видачу їм
посвідки на постійне проживання в
Україні.

Згідно до абзацу 6 п. 4 Закону
України "Про імміграцію" особам,
зазначеним у пункті 4 Прикінцевих
положень, посвідка на постійне
проживання видається за їхніми заявами
або заявами їх законних представників
без оформлення дозволу на імміграцію.
На них поширюється чинність статей 12 - 15
цього Закону.

Таким чином, обов`язковими
умовами наявності можливості вважати
іноземців або осіб без громадянства
такими, що мають дозвіл на імміграцію в
Україну, є прибуття вказаних осіб в
Україну до 06.03.1998 року за Угодою між
Урядом Республіки В`єтнам та Урядом
СРСР про направлення і прийняття
в`єтнамських громадян на професійне
навчання та роботу на підприємства і в
організації СРСР від 02.04.1981 року;
залишення проживати в Україні;
звернення протягом шести місяців з дня
набрання чинності цим Законом із
заявою про видачу їм посвідки на
постійне проживання в Україні.

Відповідно до матеріалів
особової справи №255801 ОСОБА_2 прибув на
територію України 1988 року з Республіки
В'єтнам. Для отримання посвідки на
постійне проживання до ВГІРФО ГУМВС
України в Одеській області подано
наступні документи: заяву про видачу
посвідки на постійне проживання в
Україні від 30.09.2001 року, на якій
відсутня дата її прийняття ВГІРФО
ГУМВС України в Одеській області,
заяву-анкету про залишення в Україні на
постійне мешкання (вх. № 4728 від 24.12.2001
року), переклад на українську мову
паспорту НОМЕР_3, виданого громадянину
ОСОБА_2 посольством В'єтнаму в Україні
20.04.1999 року, довідку, видану посольством
Соціалістичної Республіки В'єтнам від
21.09.2001 року про те, що у Вєтнамі ОСОБА_2
не був засуджений та притягнутий до
кримінальної та цивільної
відповідальності, довідку, видану
посольством Соціалістичної Республіки
В'єтнам від 21.09.2001 року про те, що
Посольство не заперечує проти надання
українськими компетентними органами
громадянину ОСОБА_2 права на постійне
проживання, квитанцію про сплату
державного мита за послуги ВГІРФО
ГУМВС України в Одеській області та
дозвільної системи, довідку № 13-308 від
25.03.2003 року, видану Управлінням у
справах національностей та міграції
Одеської обласної державної
адміністрації, відповідно до якої
громадянин В'єтнаму ОСОБА_2 включений
до загального єдиного списку,
складеного згідно рішення
координаційної ради з питань міграції
від 04.12.1998 року, що стосуються громадян
В'єтнаму, довідку ВАТ
«Білоцерківсільмаш» № 68 від 11.03.2003 року
(замість довідки виданої у 1993 році),
відповідно до якої ОСОБА_2 з 03.07.1988 року
по 01.08.1993 року працював слюсарем на
вказаному підприємстві.

За результатами розгляду матеріалів
клопотання громадянина ОСОБА_2
інспектором ВГПІС УМВС України в
Одеській області складено висновок про
залишення на постійне мешкання в
Україні громадянина В'єтнаму ОСОБА_2,
затверджений начальником ВГПІС УМВС
України в Одеській області.

11.02.2002 року громадянину В'єтнаму ОСОБА_2
ВГІРФО ГУМВС України в Одеській
області видано посвідку на постійне
проживання в Україні Серії НОМЕР_1 від
11.020.2002 року безстроково.

В наступному в зв'язку з втратою
вищезазначеної посвідки позивачу за
результатами розгляду його заяви про
видачу нової посвідки в зв'язку з
втратою, 07.05.2007 року ВГІРФО ГУМВС
України в Одеській області громадянину
В'єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
підставі Закону України "Про
імміграцію" видано нову посвідку на
постійне проживання серії НОМЕР_4 від
07.05.2007 року безстроково.

Крім цього, судом встановлено, що
позивач разом з дружиною ОСОБА_3, та
дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
неповнолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
постійно проживає на території м. Одеси
за адресою АДРЕСА_1. яка належить йому
на праві приватної власності.

27.11.2006 року ОСОБА_2 зареєстрований
фізичною особою-підприємцем за
№0051124.

25 травня 2012 року виконуючим
обов'язки начальника ВГІРФО ГУМВС
України в Одеській області затверджено
висновок за матеріалами службової
перевірки щодо документування
посвідкою на постійне проживання в
Україні громадянином В'єтнаму ОСОБА_2 .

У висновку зазначено, що
відповідно до Закону України "Про
імміграцію" вирішено, крім іншого,
скасувати дозвіл на імміграцію в
Україну громадянину В'єтнаму ОСОБА_2,
посвідку на постійне проживання в
Україні серії НОМЕР_4, видану 07.05.2007 року
на ім'я громадянина В'єтнаму ОСОБА_2
визнати безпідставно виданою та
вилучити для знищення в установленому
законом порядку, анулювати в
паспортному документі громадянина
В'єтнаму ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, штамп
"Дозволено постійне проживання в
Україні".

Згідно до висновку, підставою для
прийняття рішення про скасування
дозволу на імміграцію в Україну та
визнання безпідставно виданою та
вилучення посвідки на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_4 від
07.05.2007 року відповідач визнав те, що на
момент подання заяви про залишення в
Україні на постійне проживання,
заявником не було надано жодного
документу, підтверджуючого
направлення у 1988 році та прийняття його
на роботу на підприємства і в
організації СРСР, а саме - на завод
«Білоцерквівсільмаш» з 1988 року по 1993
рік. До матеріалів справи долучено
довідку ВАТ «Білоцерквівсільмаш» за
вихідним №68 від 11.03.2003 року, про
встановлення факту працевлаштування в
якості слюсаря громадянина В'єтнаму
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на заводі
«Білоцерквівсільмаш» з 03.07.1988 року по
01.08.1993 року, яка видана та долучена до
справи вже після документування його
посвідкою на постійне проживання в
Україні.

Проте суд вважає необґрунтованими
посилання відповідача в оскаржуваному
рішенні, на те, що довідка про те, що
позивач працював на заводі
«Білоцерквівсільмаш» у період з 1988
року по 1993 рік, видана 11.03.2003 року, тобто
після документування позивача
посвідкою на постійне проживання в
Україні, оскільки, зазначені обставини
не спростовують факту того, що за
Угодою між Урядом Республіки В`єтнам
та Урядом СРСР про направлення і
прийняття в`єтнамських громадян на
професійне навчання та роботу на
підприємства і в організації СРСР від
02.04.1981 року позивач прибув до СРСР та
був прийнятий на роботу на
підприємство - ВАТ
«Білоцерквівсільмаш» з 1988 року. Не дана
оцінка заяві позивача від 11.03.2003 року в
якій позивач просив надати з його
особистої справи довідку з місця
роботи виданої у 1993 році замість
довідки виданої у 2003 році.

Крім цього, згідно довідки № 13-308 від
25.03.2013 року, виданої Управлінням у
справах національностей та міграції
Одеської обласної державної
адміністрації, громадянин ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, включений до загального
єдиного списку, складеного згідно
рішення координаційної ради з питань
міграції від 04.12.1998 року, що стосується
громадян В'єтнаму, більшість з яких
прибули до СРСР на професійне навчання
та на роботу по урядовій лінії згідно
договору між В'єтнамом та минулим
Радянським союзом від 02 квітня 1981 року,
він зареєстрований в Управлінні у
справах національностей та міграції
Одеської обласної державної
адміністрації згідно розпорядження
облдержадміністрації від 26.07.2000 року №
570/А-2000 "Про упорядкування перебування
та працевлаштування в'єтнамських
громадян в Одеській області".

Відповідно до ст. 12 Закону України
"Про імміграцію" (в редакції, чинній
станом на дату виникнення спірних
правовідносин) дозвіл на імміграцію
може бути скасовано органом, який його
видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано
на підставі свідомо неправдивих
відомостей, підроблених документів чи
документів, що втратили чинність; 2)
іммігранта засуджено в Україні до
позбавлення волі на строк більше
одного року і вирок суду набрав
законної сили; 3) дії іммігранта
становлять загрозу національній
безпеці України, громадському порядку
в Україні; 4) це є необхідним для охорони
здоров'я, захисту прав і законних
інтересів громадян України; 5)
іммігрант порушив законодавство про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства; 6) в інших випадках,
передбачених законами України.

Згідно до ст. 13 Закону України "Про
імміграцію" (в редакції, чинній станом
на дату виникнення спірних
правовідносин) орган спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань імміграції
за місцем проживання особи, стосовно
якої прийнято рішення про скасування
дозволу на імміграцію, не пізніш як у
тижневий строк з дня отримання цього
рішення надсилає його копію особі та
вилучає у неї посвідку на постійне
проживання.

Проте, в рішенні Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області про
скасування посвідки на постійне
проживання на території України
громадянина Республіки В'єтнам ОСОБА_2
серії НОМЕР_4 від 07.05.2007 року,
затвердженому виконуючим обов'язки
начальника ВГІРФО ГУМВС України в
Одеській області 25.05.2012 року,
відповідачем взагалі не зазначено
конкретний пункт ст. 12 Закону України
"Про імміграцію", який став підставою
для скасування посвідки на постійне
проживання на території України
громадянина Республіки В'єтнам ОСОБА_2
серії НОМЕР_4 від 07.05.2007 року.

При цьому у ст. 12 Закону України "Про
імміграцію" відсутні такі підстави для
скасування дозволу на імміграцію, на
які посилається відповідач у висновку
від 25.05.2012 року.

Представник відповідача не надав
доказів того, що до особи, з вини якої
було видано нібито з порушенням
довідка були вжитті заходи
дисциплінарного впливу або інші
заходи.

Відповідно до частини 3 статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку, що Головним управлінням
Державної міграційної служби в
Одеській області необґрунтовано та без
урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення про
скасування дозволу на імміграцію в
Україну, прийнято рішення про
скасування посвідки на постійне
проживання на території України
громадянина Республіки В'єтнам ОСОБА_2
серії НОМЕР_4 від 07.05.2007 року,
затверджене виконуючим обов'язки
начальника ВГІРФО ГУМВС України в
Одеській області 25.05.2012 року, в зв'язку з
чим адміністративний позов ОСОБА_2 до
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 159 - 163,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області
задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Відділу у справах
громадянства та реєстрації фізичних
осіб ГУМВС України в Одеській області
від 25.05.2012р. оформлене Висновком про
визнання громадянина В'єтнаму ОСОБА_2
таким, що не має дозволу на імміграцію в
Україну та необгрунтовано
документованого посвідкою на постійне
проживання в Україні.

Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області поновити посвідку на
постійне проживання громадянину
Республики В'єтнам ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254КАС України.

Апеляційна скарга на
постанову суду може бути подана
протягом десяти днів після отримання
копії постанови. Апеляційна скарга
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлений 22
квітня 2014 року.

Суддя

Е.А.Іванов

Позов ОСОБА_2 до Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області
задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати рішення Відділу у справах
громадянства та реєстрації фізичних
осіб ГУМВС України в Одеській області
від 25.05.2012р. оформлене Висновком про
визнання громадянина В'єтнаму ОСОБА_2
таким, що не має дозволу на імміграцію в
Україну та необгрунтовано
документованого посвідкою на постійне
проживання в Україні.

Зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області поновити посвідку на
постійне проживання громадянину
Республики В'єтнам ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

22 квітня 2014 року.