Справа № 164/553/13-а, 6а-164/2/13
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2014 року
Справа
№ 876/8171/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на ухвалу Маневицького районного суду
Волинської області від 23 травня 2013 року
у справі за заявою ОСОБА_1 про зміну
способу та порядку виконання судових
рішень у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Маневицької районної державної
адміністрації заінтересована особа
відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області про стягнення та
перерахунок соціальних виплат,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої
інстанції із заявою про зміну способу
та порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Маневицького районного суду
Волинської області від 23 травня 2013 року
в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила його
в апеляційному порядку, вважає, що
ухвала прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції, залишено поза увагою,
що судові рішення не виконуються
боржником у зв'язку з відсутністю у
нього коштів, що це є тими обставинами,
які ускладнюють виконання судових
рішень, а тому рішення суду 1-ої
інстанції винесено в порушення статті
263 КАС України, оскільки суд мав би
визначити конкретну суму грошових
коштів, які підлягали стягненню з
боржника та вирішити питання про їх
стягнення за заявою про зміну способу
та порядку виконання судового рішення,
у зв'язку з неможливістю його виконання
у порядку і способом, раніше
встановленим. Також суд першої
інстанції залишив поза увагою, що слова
«виплатити» та «стягнути», які
застосовуються у резолютивних
частинах судових рішень мають однакове
правове навантаження, а тому суд
повинен вважати за можливе змінити
порядок та спосіб виконання судових
рішень, тим самим повною мірою
захистити її права та інтереси.

На підставі наведеного просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та ухвалити нове рішення про
задоволення заяви.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 06.02.2012 року
зобов'язано Управління здійснити
нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2011 рік відповідно до вимог ст. 15
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком, обчислених відповідно
до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з урахуванням виплачених
сум. Згідно вказаного судового рішення
стягувачу 23.02.2012 року видано виконавчий
лист, який пред'явлено до примусового
виконання до ВДВС, проте постановою
головного державного виконавця серії
ВП № 35980218 від 27.03.2013 року виконавчий
документ повернуто у зв'язку з
відсутністю фінансового ресурсу
Управління та вказано повторний строк
пред'явлення для виконання - до 27.03.2014
року. Довідкою Управління № 748 від
10.04.2013 року стверджено, що ОСОБА_1
перерахована сума разової грошової
допомоги до 05.05.2011 року відповідно до
постанови ВДВС про відкриття
провадження серії ВП № 35980218 від 17.01.2013
року становить 3820 гривень.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 16.09.2009
року у задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Маневицької РДА, Міністерства праці та
соціальної політики України,
Державного казначейства України,
Міністерства фінансів України про
визнання протиправною відмови у
виплаті разової грошової допомоги в
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком та стягнення 2310 гривень
відмовлено, проте постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.04.2011 року
постанову скасовано та прийнято нову,
якою адміністративний позов
задоволено частково, визнано
протиправними дії Управління та
зобов'язано нарахувати і виплати в
користь ОСОБА_1 щорічну разову грошову
допомогу до 5 травня згідно ч.5 ст.15
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» в розмірі 5 мінімальних пенсій
за віком, встановленої ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за 2009
рік, з урахуванням виплачених сум.
Згідно вказаного судового рішення
стягувачу 31.05.2011 року видано виконавчий
лист, який пред'явлено до примусового
виконання до ВДВС, проте постановою
головного державного виконавця серії
ВП № 35980554 від 23.04.2013 року виконавчий
документ повернуто у зв'язку з
відсутністю фінансового ресурсу
Управління та вказано повторний строк
пред'явлення для виконання - до 23.04.2014
року. Довідкою Управління № 747 від
10.04.2013 року стверджено, що ОСОБА_1
перерахована сума разової грошової
допомоги до 05.05.2009 року відповідно до
постанови ВДВС про відкриття
провадження серії ВП № 35980554 від 16.01.2013
року становить 3125 гривень.

Постановляючи ухвалу суд першої
інстанції правильно врахував, що
згідно ч. 1 ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення оже бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Суд першої інстанції вірно вважав, що
враховуючи зміст ст. 263 КАС України, та
заявлені вимоги, стягувач фактично
просить змінити зміст резолютивної
частини судових рішень, які містять
висновки по суті вирішених позовних
вимог.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
підставою для застосування правил
статті 263 КАС України є обставини, що
перешкоджають належному виконанню
судового рішення в адміністративній
справі: ускладнюють його виконання або
роблять неможливим. Для відстрочення
чи розстрочення виконання судового
рішення такою обставиною може бути
недостатність коштів на рахунку,
стихійне лихо, для зміни способу чи
порядку виконання судового рішення -
неможливість виконання судового
рішення внаслідок відсутності,
пошкодження або знищення об'єкта
стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду.

З врахуванням зазначеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а ухвала відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а ухвалу Маневицького
районного суду Волинської області від
23 травня 2013 року у справі № 164/553/13-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин