Справа № 812/1701/14
Суддя: Т.С. Ушаков
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1701/14

Луганський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Ушакова Т.С.,

при секретарі судового засідання
Разіній Н.В.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2
(довіреність від 03.06.2013),

представників відповідача: Кабанець
В.В. (довіреність від 09.01.2014 № 56),
Дубрової Г.О. (довіреність від 09.01.2014 №
55),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Луганській області про
визнання протиправним та скасування п.
1 наказу від 27 лютого 2014 року №54-о,
визнання недійсними записів у
дублікаті трудової книжки,
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Луганській області про
визнання протиправним та скасування п.
1 наказу від 27 лютого 2014 року №54-о,
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що 04 вересня 2013
року набрала законної сили постанова
Луганського окружного
адміністративного суду по справі
№812/5747/13-а, якою зобов'язано Державну
фінансову інспекцію в Луганській
області видати наказ про нову дату
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
відділу інспектування органів
державної влади Державної фінансової
інспекції в Луганській області та
надати ОСОБА_1 завірену належним чином
його копію; зобов'язано Державну
фінансову інспекцію в Луганській
області видати ОСОБА_1 належним чином
оформлений дублікат трудової книжки.

Вищевказану постанову фактично
виконано 04 березня 2014 року, однак
позивач вважає, що при її виконанні
були допущені грубі порушення чинного
законодавства.

Так, 03 березня 2014 року позивачем було
отримано лист Державної фінансової
інспекції в Луганській області від 27
лютого 2014 року № 12-09-14-14/1685, яким
позивачу було запропоновано прибути до
відповідача для отримання дублікату
трудової книжки. Додатком до листа була
копія наказу Державної фінансової
інспекції в Луганській області від 27
лютого 2014 року № 54-о, в пункті 1 якого
зазначено «Вважати новою датою
звільнення ОСОБА_1 - начальника відділу
інспектування органів державної влади
Державної фінансової інспекції в
Луганській області через відсутність
на роботі без поважних причин, згідно 40
КЗпП України 06.12.2012 року (дата отримання
повідомлення і наказу про звільнення)».

04 березня 2014 року позивач прибув до
Державної фінансової інспекції в
Луганській області, де його ознайомили
з даним наказом та видали дублікат
трудової книжки під розписку.

При ознайомлені із записами, внесеними
до дублікату трудової книжки та наказу
Державної фінансової інспекції в
Луганській області від 27 лютого 2014 року
№54-о, позивачем було встановлено, що
вони не відповідають вимогам
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників, яка
затверджена спільним наказом Мінпраці
України, Мін'юсту України та
Мінсоцзахисту від 29 липня 1993 року №58,
зареєстрована в Мін'юсті України 17
серпня 1993 року за №110.

Останній запис у дублікаті трудової
книжки виглядає наступним чином (стор.
18-21):

- у графі 1 «Номер запису» зазначено «26»;

- у графі 2 «Дата» зазначено «06/12/2102»;

- у графі 3 «Відомості про прийом на
роботу, переведення на іншу роботу і
звільнення» зазначено «На виконання
Постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 24.07.2013 року
у справі № 812/5747/13-а вважати новою датою
звільнення через відсутність на роботі
без поважних причин згідно п. 4 ст. 40
КЗпП України 06.12.2012»;

- у графі 4 «На підставі чого внесено
запис (документ, його дата і номер)»
зазначено «Нак. №54-о від 27.02.2014».

Позивач вважає, що оскільки
відповідачу не було відомо, коли
позивач з'явиться для отримання
належних йому документів, то пункт 1
оскаржуваного наказу мав бути такого
змісту: «Вважати новою датою
звільнення ОСОБА_1 - начальника відділу
інспектування органів державної влади
Державної фінансової інспекції в
Луганській області через відсутність
на роботі без поважних причин, згідно
п.4 ст.40 КЗпП України день отримання
дублікату трудової книжки».

Факт невідповідності записів у
дублікаті трудової книжки та наказі
про нову дату звільнення вимогам
чинного законодавства був одразу
повідомлений позивачем начальнику
відділу кадрів Морозу В.В., однак
будь-які виправлення він зробити
відмовився.

Позивач вважає, що вина відповідача у
несвоєчасній видачі дублікату
трудової книжки судами вже доведена
повністю.

Оскільки відповідачем рішення суду від
24 липня 2013 року по справі 812/5747/13-а час
добровільно не виконувалось,
висловлювались різні доводи, які в
подальшому у неодноразових судових
засіданнях не знайшли свого
підтвердження, позивач в порядку
статей 163, 267 Кодексу адміністративного
судочинства України просить суд
застосувати процедуру судового
контролю за виконанням судових рішень.

На підставі викладеного позивач просив
суд:

1. Визнати протиправним та скасувати п.1
наказу Державної фінансової інспекції
від 27 лютого 2014 року №54-о «Про
виконання постанов».

2. Визнати датою звільнення ОСОБА_1 -
начальника відділу інспектування
органів державної влади Державної
фінансової інспекції в Луганській
області через відсутність на роботі
без поважних причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП
України, 04 березня 2014 року.

3. Зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області внести
відповідні зміни щодо дати звільнення
до наказу від 27 лютого 2014 року №54-о «Про
виконання постанов».

4. Зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області внести
до дублікату трудової книжки позивача
запис наступного змісту:

- графа 1 «Номер запису» - «27»;

- графа 2 «Дата» - «04.03.2014»;

- графа 3 «Відомості про прийом на
роботу, переведення на іншу роботу і
звільнення» - «Запис за №№25-26 є
недійсним. Звільнений через
відсутність на роботі без поважних
причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України»;

- графа 4 «На підставі чого внесено
запис (документ, його дата і номер)» -
«Нак. №54-о від 27.02.2014 (зі змінами)».

5. Зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області подати
у встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

В судовому засіданні 07 квітня 2014 року
позивачем заявлено письмове
клопотання про уточнення позовних
вимог, в якому він просив суд:

1. Визнати протиправним та скасувати п.1
наказу Державної фінансової інспекції
від 27.02.2014 №54-о «Про виконання
постанов».

2. Взнати датою звільнення ОСОБА_1 -
начальника відділу інспектування
органів державної влади Державної
фінансової інспекції в Луганській
області через відсутність на роботі
без поважних причин, згідно п. 4 ст. 40
КЗпП України, дату видачі дубліката
трудової книжки - 4 березня 2014 року.

3. Визнати недійсними записи №№25-26 у
дублікаті трудової книжки ОСОБА_1
(НОМЕР_1).

4. Зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області видати
наказ, у якому визначити датою
звільнення ОСОБА_1 дату видачі
дублікату трудової книжки - 04.03.2014.

5. Зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області внести
до дублікату трудової книжки ОСОБА_1
(НОМЕР_1) запис наступного змісту:

графа 1 «Номер запису»: 27

графа 2 «Дата»: 04/03/2014

графа 3 «Відомості про прийом на
Записи за №№25-26 є недійсним.
Звільнений

роботу, переведення на іншу роботу
через відсутність на роботі без
поважних

і звільнення»:
причин згідно п.4 ст.40 КЗпП
України

Графу 4 «На підставі чого внесено
заповнити у відповідності до вимог

запис (документ, його дата і номер)»
чинного законодавства.

6. Зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області подати
у встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Позивач та його представник в судовому
засіданні підтримали уточнені позовні
вимоги, надали пояснення, аналогічні
викладеним у позові, підтримали доводи,
викладені у раніше наданих суду
поясненнях до заперечень відповідача,
в яких позивач зазначив, що норми
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України № 58 від
29.07.1993, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 17 серпня 1993 року за №
110, поширюється на дублікат трудової
книжки у повному обсязі. Судом
встановлено, що відповідач був
зобов'язаний до звільнення виготовити
дублікат (у разі відсутності самої
трудової книжки) та видати його
позивачу у день звільнення. Така
позиція суду цілком відповідає
правовій нормі, викладеній у статті 47
КЗпПУ, де необхідність видачі
працівникові трудової книжки при
звільнення не ставиться у залежність
від будь-яких умов.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 09.12.2013 встановлений факт
заподіяння відповідачем позивачу
матеріальних збитків невиконанням
постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 24.07.2013.
Оскільки збитки у розумінні статті 22
Цивільного кодексу України є наслідком
порушення права, то це додатково
підтверджує вину відповідача у
затримці видачі дублікату трудової
книжки.

Відповідач неправильно визначив дату
звільнення, що суттєво впливає на
трудові та інші права позивача. У
добровільному порядку відповідач
порушення не виправив. За таких
обставин позивач був вимушений
звернутись до суду, який у
відповідності до ст.162 Кодексу
адміністративного судочинства України
має прийняти постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав
позивача.

Представники відповідача в судового
засідання позов не визнали, підтримали
доводи в раніше наданих суду письмових
запереченнях проти позову, в яких
зазначили, що ОСОБА_1 було звільнено із
займаної посади начальника відділу
інспектування органів державної
влади ДФІ в Луганській області 03.12.2012 за
п.4 ст.40 КЗпП України через відсутність
на роботі без поважних причин (згідно
наказу від 03.12.2012 №548-о).

У лютому 2013 року позивач звернувся до
Луганського окружного
адміністративного суду із позовною
заявою про визнання наказу від 03.12.2012
№548-о протиправним та поновлення на
посаді.

За результатами розгляду зазначеної
позовної заяви судами першої
(постанова від 03.04.2013 №812/1588/13-а) та
апеляційної інстанції (11.06.2013 №812/1588/13-а)
звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП
України визнано законним, наказ від
03.12.2012 №548-о в частині звільнення із
займаної посади залишено в силі, у
вимогах про поновленні на посаді
відмовлено за необґрунтованістю.

Згідно Інструкції №58 дублікат
трудової книжки заповнюється за
загальними правилами, тобто на нього
поширюється дія не всієї Інструкції
№58, а лише розділу 2 «Заповнення
трудових книжок».

Крім того, представник відповідача
вважає, що зазначеною Інструкцією не
врегульовано порядок заповнення
дублікату трудової книжки у разі
виконання рішення суду щодо її
оформлення.

Розділ 4 Інструкції №58 регламентує
порядок видачі трудової книжки при
звільненні і не стосується дублікату
трудової книжки, і в розумінні п.5.2.
Інструкції №58 його дія не поширюється
на порядок видачі дублікату.

В будь-якому випадку, п.4.1. Інструкції
№58 врегульовує питання видачі
трудової книжки при затримці видачі
трудової книжки з вини власника або
уповноваженого ним органу.

Затримка у видачі трудової книжки
судами не встановлена, вимоги пов'язані
із затримкою видачі трудової книжки та
правових наслідків такої затримки
позивачем у судовому чи
адміністративному порядку не
заявлялися.

Позивач помилково ототожнює «затримку
у видачі трудової книжки» та
«оформлення дублікату трудової
книжки», оскільки зазначені терміни
мають різну правову природу і правові
наслідки.

Представник відповідача зазначає, що
пунктом 2.10 Інструкції №58, на який
посилається позивач, передбачено
визнання недійсним запису про
звільнення у разі незаконності
звільнення і поновлення на попередній
роботі або зміни формулювання причини
звільнення.

Проте, судами першої та апеляційної
інстанції не встановлено незаконність
звільнення, навпаки, Донецьким
апеляційним адміністративним судом
звільнення ОСОБА_1 з посади визнано
законним.

Згідно вимог п.2.10 Інструкції №58 не
вноситься до дублікату трудової книжки
лише запис про звільнення, визнаний
надалі недійсний, і то на прохання
працівника, якого в даному випадку
зроблено не було.

Таким чином, представники відповідача
вважають, що законних підстав для
невнесення до дублікату трудової
книжки запису №25 «Звільнений через
відсутність на роботі без поважних
причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП країни» не
має.

Запис №25 «Звільнений через
відсутність на роботі без поважних
причин, згідно п.4 ст. 40 КЗпП України»
зроблено у відповідності до вимог
Інструкції №58. Згідно п.2.26 Інструкції у
графі 1 ставиться порядковий номер
запису; у графі 2 - дата звільнення; у
графі 3 - причина звільнення; у графі 4
зазначається на підставі чого внесено
запис (в даному випадку - наказ від
03.12.2012 №548-о, який скасовано не було).

Аналогічно, у відповідності до вимог
Інструкції №58 було зроблено запис №26
про нову дату звільнення.

Позивач помилково вважає, що Донецьким
апеляційним адміністративний судом
встановлено вину відповідача у
затримці видачі дублікату трудової
книжки.

Рішенням Донецького апеляційного суду
скасовано п. 3 наказу від 03.12.2012 №548-о,
але тільки з підстави того, що
працівник не може бути зобов'язаний
надати трудову книжку при звільненні.
Факт того, що трудова книжка була
загублена відповідачем, не
встановлено.

Представник відповідача звертає увагу
суду на те, що позивач жодного разу не
звернувся до суду із вимогами видати
йому трудову книжку чи застосувати
правові наслідки затримки видачі
трудової книжки, проте фактично у
поданій позовній заяві намагається
застосувати наслідки затримки видачі
трудової книжки до оформленого
дублікату. Тим самим, позивач
підтвердив, що затримки у видачі
трудової книжки з вини відповідача
немає.

ДФІ в Луганській області видала
дублікат трудової книжки та визначила
нову дату звільнення на виконання
рішення суду - постанови Луганського
окружного адміністративного суду від
24.07.2013.

Виконання зазначеного рішення суду не
було зрозуміло відповідачу, оскільки
механізм його виконання не
врегульовано чинним законодавством. На
неодноразові звернення до суду із
заявами про роз'яснення рішення, суди
першої та апеляційної інстанції
роз'яснень не надали. Зазначена
обставина свідчить про те, що суди не
змогли визначити нову дату звільнення
через відсутність відповідного
правового врегулювання виниклої
ситуації.

У зв'язку з відсутністю будь-яких
роз'яснень, постанова Луганського
окружного адміністративного суду від
24.07.2013 була виконана в рамках діючого
законодавства.

В наданих суду додаткових запереченнях
проти позову представник відповідача
зазначив, що з аналізу ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що суд не може визнавати
певні факти, визначати дати чи події, що
намагається здійснити позивач, коли
заявляє вимогу про визнання певної
дати датою звільнення («Визнати датою
звільнення ОСОБА_1 - начальника відділу
інспектування органів влади
Держфінінспекції в Луганській області
згідно п.4 ст.40 КЗпП України дату видачі
трудової книжки - 4 березня 2014 року»).

Вимога позивача щодо визнання
недійсним запису в трудовій книжці
також не є способом захисту згідно
положень КАС України, оскільки запис в
дублікаті трудової книжки не є рішення
суб'єкта владних повноважень.

ДФІ в Луганській області, як орган
державної влади, згідно ст. 19
Конституції України зобов'язана діяти
лише на підставі та в межах законів
України та Конституції.

Заявляючи вимоги щодо зобов'язання
Держфінінспекції в Луганській області
видати наказ, в якому визначити певну
дату звільнення та внести запис
певного змісту до дублікату трудової
книжки, позивач фактично просить суд
зобов'язати державний орган діяти
згідно чинного законодавства, що і так
здійснюється відповідачем.

На підстав викладеного представники
відповідача просили суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог статей 69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд прийшов до наступного.

У відповідності з Конституцією України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що наказом від 11
січня 2012 року ОСОБА_1 призначений на
посаду начальнику відділу
інспектування органів державної влади
Державної фінансової інспекції в
Луганській області за переведенням з
Контрольно-ревізійного управління в
Луганській області.

Наказом від 03 грудня 2012 року № 548-о
позивача звільнено через відсутність
на роботі без поважних причин згідно з
п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю
України.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2013
року у справі № 812/1588/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Луганській області про
визнання протиправним наказу,
зобов'язання поновити на посаді та
вчинити певні дії адміністративний
позов задоволено частково, скасовано п.
3 наказу Державної фінансової
інспекції в Луганській області від 03
грудня 2012 року № 548-о «Про звільнення
ОСОБА_1М.».

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року у справі № 812/5747/13-а за позовом
ОСОБА_1 до Державної фінансової
інспекції в Луганській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії
адміністративний позов задоволено
частково, зобов'язано Державну
фінансову інспекцію в Луганській
області видати наказ про нову дату
звільнення ОСОБА_1 з посади начальника
відділу інспектування органів
державної влади Державної фінансової
інспекції в Луганській області та
надати ОСОБА_1 завірену належним чином
його копію, зобов'язано Державну
фінансову інспекцію в Луганській
області видати ОСОБА_1 належним чином
оформлений дублікат трудової книжки.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 24
липня 2013 року по справі № 812/5747/13-а
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27 вересня 2013 року №К/800/47757/13
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
Державної фінансової інспекції в
Луганській області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 04 вересня
2013 року.

Наказом Державної фінансової
інспекції в Луганській області від 27
лютого 2014 року № 54-о «Про виконання
постанов» визначено: «Вважати новою
датою звільнення ОСОБА_1 - начальника
відділу інспектування органів
державної влади Державної фінансової
інспекції в Луганській області через
відсутність на роботі без поважних
причин, згідно 40 КЗпП України 06.12.2012
року (дата отримання повідомлення і
наказу про звільнення)».

Листом від 27 лютого 2014 року № 12-09-14-14/1685
на виконання постанови Луганського
окружного адміністративного суду від 24
липня 2013 року у справі №812/5747/13-а ОСОБА_1
направлено копію наказу про нову дату
звільнення, завірену належним чином та
запрошено до Державної фінансової
інспекції в Луганській області для
ознайомлення із зазначеним наказом та
отримання оформленого належним чином
дублікату трудової книжки.

З дубліката трудової книжки позивача
вбачається, що останній запис у
дублікаті трудової книжки виглядає
наступним чином (стор. 18-21):

- у графі 1 «Номер запису» зазначено «26»;

- у графі 2 «Дата» зазначено «06/12/2102»;

- у графі 3 «Відомості про прийом на
роботу, переведення на іншу роботу і
звільнення» зазначено «На виконання
Постанови Луганського окружного
адміністративного суду від 24.07.2013 року
у справі № 812/5747/13-а вважати новою датою
звільнення через відсутність на роботі
без поважних причин згідно п. 4 ст. 40
КЗпП України 06.12.2012»;

- у графі 4 «На підставі чого внесено
запис (документ, його дата і номер)»
зазначено «Нак. №54-о від 27.02.2014».

Статтею 48 Кодексу законів про працю
України передбачено, що основним
документом про трудову діяльність
працівника є трудова книжка. Порядок
ведення трудових книжок визначається
Кабінетом Міністрів України.

27 квітня 1993 року Кабінет Міністрів
України прийняв постанову за №301 «Про
трудові книжки працівників».

Згідно пункту 5 цієї постанови Уряду
Міністерству праці, Міністерству
юстиції, Міністерству соціального
захисту населення разом із
заінтересованими міністерствами та
іншими підвідомчими Кабінетові
Міністрів України органами державної
виконавчої влади за участю
профспілкових об'єднань у тримісячний
термін доручено розробити і затвердити
Інструкцію про порядок ведення
трудових книжок на підприємствах, в
установах і організаціях.

Наказом Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року
№58, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 17 серпня 1993 року №110,
затверджено Інструкцію про порядок
ведення трудових книжок працівників
(далі - Інструкція).

Пунктом 2.25 Інструкції визначено, що
записи про причини звільнення у
трудовій книжці повинні провадитись у
точній відповідності з формулюванням
чинного законодавства із посиланням на
відповідну статтю, пункт закону. А
згідно пункту 2.26 Інструкції запис про
звільнення у трудовій книжці
працівника провадиться з додержанням
таких правил: у графі 1 ставиться
порядковий номер запису; у графі 2 - дата
звільнення; у графі 3 - причина
звільнення; у графі 4 зазначається, на
підставі чого внесено запис, - наказ
(розпорядження), його дата і номер.

Пунктом 4 Інструкції визначено видачу
трудової книжки у разі звільнення.

Згідно пункту 4.1. Інструкції при
затримці видачі трудової книжки з вини
власника або уповноваженого ним органа
працівникові сплачується середній
заробіток за весь час вимушеного
прогулу.

Днем звільнення в такому разі
вважається день видачі трудової
книжки. Про новий день звільнення
видається наказ і вноситься запис до
трудової книжки працівника. Раніше
внесений запис про день звільнення
визнається недійсним у порядку,
встановленому пунктом 2.10 цієї
Інструкції.

Відповідно до п. 2.10 Інструкції у
розділі «Відомості про роботу»,
«Відомості про нагородження»,
«Відомості про заохочення» трудової
книжки (вкладиша) закреслення раніше
внесених неточних або неправильних
записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни
запису відомостей про роботу після
зазначення відповідного порядкового
номеру, дати внесення запису в графі 3
пишеться: «Запис за N таким-то
недійсний». Прийнятий за такою-то
професією (посадою) і у графі 4
повторюються дата і номер наказу
(розпорядження) власника або
уповноваженого ним органу, запис з
якого неправильно внесений до трудової
книжки.

У такому ж порядку визнається
недійсним запис про звільнення і
переведення на іншу постійну роботу у
разі незаконного звільнення або
переведення, установленого органом,
який розглядає трудові спори, і
поновлення на попередній роботі або
зміни формулювання причини звільнення.
Наприклад, пишеться: «Запис за N
таким-то є недійсним, поновлений на
попередній роботі». При зміні
формулювання причини звільнення
пишеться: «Запис за Nтаким-то є
недійсним» звільнений... і зазначається
нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться
посилання на наказ про поновлення на
роботі або зміну формулювання причини
звільнення.

При наявності в трудовій книжці запису
про звільнення або переведення на іншу
роботу, надалі визнаної недійсною, на
прохання працівника видається
«Дублікат» трудової книжки без
внесення до неї запису, визнаного
недійсним.

Відповідно до п. 2.26 Інструкції записи
про причини звільнення у трудовій
книжці повинні провадитись у точній
відповідності з формулюванням чинного
законодавства із посиланням на
відповідну статтю, пункт закону.

Наприклад, «Звільнений в зв'язку з
прогулом без поважних причин, п.4 ст.40
КЗпП України».

При розірванні трудового договору з
ініціативи працівника з причин, за яких
законодавство пов'язує надання певних
пільг і переваг, запис про звільнення
вноситься до трудової книжки із
зазначенням цих причин. Наприклад,
«Звільнений за власним бажанням» у
зв'язку з зарахування у вищий
навчальний заклад, ст. 38 КЗпП України».

Згідно п. 2.27 Інструкції запис про
звільнення у трудовій книжці
працівника провадиться з додержанням
таких правил: у графі 1 ставиться
порядковий номер запису; у графі 2 - дата
звільнення; у графі 3 - причина
звільнення; у графі 4 зазначається на
підставі чого внесено запис, наказ
(розпорядження), його дата і номер.

Суд не погоджується з доводами
відповідача стосовно того, що
Інструкція регламентує порядок видачі
трудової книжки при звільненні і
стосується дублікату трудової книжки
лише в деяких випадках, оскільки суд
вважає, що норми Інструкції
поширюються на дублікат трудової
книжки у повному обсязі.

За таких обставин, суд вважає, що
відповідач при видачі дубліката
трудової книжки позивачу повинен був
змінити дату звільнення на 04.03.2014, тобто
на дату отримання позивачем дубліката
трудової книжки позивача згідно книги
обліку видачі трудових книжок і
вкладишів до них.

Оскільки Інструкцією передбачено
можливість визнання недійсним запису у
дублікаті трудової книжки, суд вважає
позовні вимоги в даній частині
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне:

- визнати протиправним та скасувати п.1
наказу Державної фінансової інспекції
від 27.02.2014 №54-о «Про виконання
постанов»;

- визнати недійсними записи №№25-26 у
дублікаті трудової книжки ОСОБА_1
(НОМЕР_1);

- зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області видати
наказ, у якому визначити датою
звільнення ОСОБА_1 дату видачі
дублікату трудової книжки - 04.03.2014;

- зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області внести
до дублікату трудової книжки ОСОБА_1
(НОМЕР_1) запис наступного змісту:

графа 1 «Номер запису»: 27

графа 2 «Дата»: 04/03/2014

графа 3 «Відомості про прийом на
Записи за №№25-26 є недійсним.
Звільнений

роботу, переведення на іншу роботу
через відсутність на роботі без
поважних

і звільнення»:
причин згідно п.4 ст.40 КЗпП
України

Графу 4 «На підставі чого внесено
заповнити у відповідності до вимог

запис (документ, його дата і номер)»
чинного законодавства.

Стосовно вимоги позивача про визнання
датою звільнення ОСОБА_1 - начальника
відділу інспектування органів
державної влади Державної фінансової
інспекції в Луганській області через
відсутність на роботі без поважних
причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України,
дату видачі дубліката трудової книжки -
04 березня 2014 року, суд дійшов висновку,
що дана вимога не підлягає задоволенню,
оскільки даний факт встановлений судом
в описовій та мотивувальній частині
постанови.

Крім того, суд вважає достатнім
способом захисту прав позивача
визнання протиправним та скасування п.1
наказу Державної фінансової інспекції
від 27.02.2014 №54-о «Про виконання
постанов», визнання недійсними
записів №№25-26 у дублікаті трудової
книжки ОСОБА_1 (НОМЕР_1), зобов'язання
Державної фінансової інспекції в
Луганській області видати наказ, у
якому визначити датою звільнення
ОСОБА_1 дату видачі дублікату трудової
книжки - 04.03.2014, зобов'язання Державної
фінансової інспекції в Луганській
області внести до дублікату трудової
книжки ОСОБА_1 (НОМЕР_1) запис наступного
змісту:

графа 1 «Номер запису»: 27

графа 2 «Дата»: 04/03/2014

графа 3 «Відомості про прийом на
Записи за №№25-26 є недійсним.
Звільнений

роботу, переведення на іншу роботу
через відсутність на роботі без
поважних

і звільнення»:
причин згідно п.4 ст.40 КЗпП
України

Графу 4 «На підставі чого внесено
заповнити у відповідності до вимог
чинного

запис (документ, його дата і номер)»
законодавства.

Щодо клопотання позивача про
зобов'язання Державної фінансової
інспекції в Луганській області подати
у встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення, суд
прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 267 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наслідками розгляду звіту суб'єкта
владних повноважень про виконання
постанови суду або в разі неподання
такого звіту суддя своєю ухвалою може
встановити новий строк подання звіту,
накласти на керівника суб'єкта владних
повноважень, відповідального за
виконання постанови, штраф у розмірі
від десяти до тридцяти мінімальних
заробітних плат.

Оскільки суд даним судовим рішенням
зобов'язує відповідача вчинити певні
дії стосовно позивача, тому суд вважає,
що клопотання позивача про
зобов'язання відповідача подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення підлягає
задоволенню.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати відповідно до
ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного
судочинства України у судовому
засіданні, у якому закінчився розгляд
справи, оголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
повідомлено, що постанову у повному
обсязі буде виготовлено та підписано 22
квітня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 17, 18, 94, 128, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної фінансової інспекції в
Луганській області про визнання
протиправним та скасування п. 1 наказу
від 27 лютого 2014 року №54-о, визнання
недійсними записів у дублікаті
трудової книжки, зобов'язання вчинити
певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.1
наказу Державної фінансової інспекції
від 27.02.2014 №54-о «Про виконання
постанов».

Визнати недійсними записи №№25-26 у
дублікаті трудової книжки ОСОБА_1
(НОМЕР_1).

Зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області видати
наказ, у якому визначити датою
звільнення ОСОБА_1 дату видачі
дублікату трудової книжки - 04.03.2014.

Зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області внести
до дублікату трудової книжки ОСОБА_1
(НОМЕР_1) запис наступного змісту:

графа 1 «Номер запису»:
27

графа 2 «Дата»:
04/03/2014

графа 3 «Відомості про прийом на
Записи за №№25-26 є недійсним.
Звільнений

роботу, переведення на іншу роботу
через відсутність на роботі без
поважних

і звільнення»:
причин згідно п.4 ст.40 КЗпП
України

Графу 4 «На підставі чого внесено запис
(документ, його дата і номер)» заповнити
у відповідності до вимог чинного
законодавства.

Зобов'язати Державну фінансову
інспекцію в Луганській області
протягом тридцяти днів з моменту
набрання постановою законної сили
податку суду звіт про виконання даної
постанови.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити за необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 22 квітня 2014 року.

Суддя
Т.С. Ушаков