Справа № 826/1630/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1630/14
1-й інстанції: Шейко Т.І.
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Пилипенко О.Є.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Святошинського районного відділу
головного управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві, за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м.Києва»,
ОСОБА_5, що діє в інтересах малолітньої
ОСОБА_6, Служби у справах дітей
Святошинської в м.Києві районної
державної адміністрації про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Святошинського районного
відділу Державної міграційної служби
України в м. Києві, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Комунального підприємства
«Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м.Києва», ОСОБА_5,
що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_6,
Служби у справах дітей Святошинської в
м.Києві районної державної
адміністрації, в якому просила:

- визнати незаконною та протиправною
дію Святошинського районного відділу
Державної міграційної служби України в
м. Києві щодо реєстрації місця
проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1;

- скасувати реєстрацію місця
проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 з
моменту взяття її на облік 03.10.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 березня 2014 року позов залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою адміністративний
позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 після смерті свого чоловіка
ОСОБА_8 у ІНФОРМАЦІЯ_1 успадкувала 1/2
частини житлового будинку АДРЕСА_1, що
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на спадщину за заповітом від
07.05.2012 року.

Третя особа, ОСОБА_5, являється онуком
померлого ОСОБА_8, і з 20.11.1990 року
зареєстрований у вказаному будинку за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою форми №3, виданою Комунальним
підприємством «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» від
30.10.2013 року №795.

Окрім того, з довідки форми №3, виданої
Комунальним підприємством «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району м. Києва»
від 30.10.2013 року №795 вбачається, що за
вказаною адресою також 03.10.2013 року
зареєстрована донька ОСОБА_5 - ОСОБА_6,
що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач вважає, що відповідач,
Святошинський районний відділ
Державної міграційної служби України в
м. Києві, неправомірно вчинив 03.10.2013
року реєстраційні дії щодо реєстрації
за адресою: АДРЕСА_1 малолітньої доньки
ОСОБА_5 - ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_5 вже не
являється членом сім'ї власника 1/2
частини будинку АДРЕСА_1, а позивач, як
єдиний власник 1/2 частини будинку
АДРЕСА_1, своєї згоди на реєстрацію
доньки ОСОБА_5 за вказаною адресою, не
надавала.

Відтак, вчиненими реєстраційними діями
позивач вважає порушено її право
власності на успадковане нерухоме
майно, а тому звернулася до суду з
вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів виходить з
наступного.

Спеціальним законом, який регулює
правовідносини з реєстрації місця
проживання фізичних осіб є Закон
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, із
наступними змінами та доповненнями (
далі Закон №1382).

Статтею 6 Закону №1382 встановлено, що
громадянин України, а також іноземець
чи особа без громадянства, які постійно
або тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів.

Для реєстрації особа або її законний
представник подає: письмову заяву;
документ, до якого вносяться відомості
про місце проживання. Якщо дитина не
досягла 16-річного віку, подається
свідоцтво про народження або свідоцтво
про належність до громадянства
України; квитанцію про сплату
державного мита або документ про
звільнення від його сплати; документи,
що підтверджують право на проживання в
житлі. У разі подачі заяви законним
представником особи додатково
подаються: документ, що посвідчує особу
законного представника; документ, що
підтверджує повноваження особи як
законного представника, крім випадків,
коли законними представниками є батьки
(усиновлювачі). Реєстрація місця
проживання особи за заявою законного
представника здійснюється за згодою
інших законних представників.

Забороняється вимагати для реєстрації
місця проживання подання особою інших
документів.

Разом з тим, згідно норм статті 156
Житлового кодексу України члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
потрібно.

Отже, згідно наведених положень
діючого законодавства реєстрація
малолітньої дитини здійснюється на
підставі заяви того з батьків, за
місцем проживання якого буде
зареєстрована дитина, за письмовою
згодою іншого з батьків, за умови
надання будинкової книги чи іншого
документу, що посвідчує право
користування житловим приміщенням, а
також документів, що посвідчують особу
законних представників, копії
свідоцтва про народження дитини та
сплати державного мита ( статтею 6
Закону № 1382 заборонено вимагати інші
документи).

Встановлено, що при реєстрації
малолітньої ОСОБА_6 в будинку №45 по
вул.Криленка у м.Києві відповідно до
діючого законодавства батьком ОСОБА_5
були надані документи в повному обсязі,
внаслідок чого суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що дії Святошинського районного
відділу головного управління
Державної міграційної служби України в
місті Києві з реєстрації малолітньої є
правомірними та законними і підстави
для задоволення позову відсутні.

При цьому, суд першої інстанції цілком
слушно відхилив доводи позивача про
відсутність у ОСОБА_5 права на
реєстрацію малолітньої дитини в
будинку, оскільки як на час вчинення
відповідачем реєстраційної дії так і
на час звернення позивача до суду та
вирішення справи по суті у позивача
були відсутні докази втрати права
користування ОСОБА_5 жилим приміщенням.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції вирішив справу з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, підстави для скасування або
зміни постанови відсутні.

При цьому, доводи, викладені заявником
в апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
знайшли свого належного підтвердження
в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

О.Є.Пилипенко

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.