Справа № 369/12281/13-а
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Медвідь Н.О. 2-а/369/9/14
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 03 січня 2014 року
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_2 до Білогородської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про
визнання протиправними дії та
скасування рішення Білогородської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області № 404/15 від
17.10.2013 року та про зобов'язання
відповідача винести на пленарне
засідання сесії та розглянути
клопотання про виділення у власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд в
межах с. Білогородка,
Києво-Святошинського району Київської
області.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 03
січня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення та прийняти нову постанову про
задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 мав намір щодо відведення
земельної ділянки у приватну власність
для будівництва, обслуговування і
експлуатації жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
межах села Білогородка,
Києво-Святошинського району Київської
області.

29 травня 2013 року рішенням № 351/12
Білогородської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області звернення ОСОБА_2 залишено без
задоволення.

Зазначене рішення стало підставою для
звернення позивача до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області, постановою якого,
від 06 вересня 2013 року зобов'язано
відповідача винести на засідання
чергової сесії та розглянути
клопотання про передачу у власність
позивачеві земельної ділянки.

На виконання судового рішення
Білогородською сільською радою
Києво-Святошинського району Київської
області прийнято рішення № 404/15 від
17.10.2013 року, відповідно до якого,
клопотання ОСОБА_2 залишено без
задоволення через невідповідність
місця розташування об'єкта.

Загальні критерії для оцінювання
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень закріплено у
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Зокрема, відповідно до частини 3
названої статті КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Зокрема, принцип обґрунтованості
рішення або дії вимагає від суб'єкта
владних повноважень враховувати як
обставини, на обов'язковість
урахування яких прямо вказує закон, так
і інші обставини, що мають значення у
конкретній ситуації.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу
України громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного
кодексу України Рада міністрів
Автономної республіки Крим, районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

За приписами статті 1 Закону України
«Про землеустрій» план земельної
ділянки - це графічне зображення, що
відображає місцезнаходження, зовнішні
межі земельної ділянки та межі земель,
обмежених у використанні і обмежених
(обтяжених) правами інших осіб
(земельних сервітутів), а також
розміщення об'єктів нерухомого майна,
природних ресурсів на земельній
ділянці.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою отримання у власність земельної
ділянки позивач, серед іншого, подав
відповідачеві карту із зображенням меж
с. Білогородка, Києво-Святошинського
району Київської області.

За таких обставин, слід
погодитись з висновком суду
попередньої інстанції про відсутність
правових підстав для задоволення
позову з огляду на те, що надана
позивачем карта с. Білогородка не може
вважатися належним чином оформленими
графічними матеріалами із зазначенням
бажаного місця розташування земельної
ділянки в розумінні ст. 118 Земельного
кодексу України.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 03 січня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 10
квітня 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.