Справа № 9101/24223/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2014-02-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 лютого 2014 рокусправа № 2а-699/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Манцова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
вересня 2011 року

у адміністративній справі № 2а-699/10/0470
за позовом ФОП ОСОБА_1 до Державна
податкова інспекція у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень, -

В с т а н о в и л а :

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
вересня 2011 року відмовлено у
задоволені позову ОСОБА_1 стосовно
скасування податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська від 25.12.2009 р.
№/0/4264/10/17-3-39 в частині сплати
податку на додану вартість на суму 4557,40
грн., та податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська від 25.12.2009 р.
№/0/42625/10/17-3-39 повністю на суму 1998,00
грн.;

Зазачена постанова суду першої
інстанції оскаржена позивачем по
справі з підстав неправилного
застосування судом норм матеріального
права, що призвело до постановлення у
цій справі незаконного рішення, яке
просить скасувати та прийнти нове
рішення про задоволення заявлених у
цій справи позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги та здійснивши
перевірку висновків суду першої
інстанції щодо відповідності
оскаржуваних рішень Державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками суду першої
інстанції, та вважає за необхідне
зазначити про наступне.

Вирішуючи спір у цій справі, суд першої
інстанції виходив з того, що під час
документальної планової виїзної
перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання ним вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період 03.03.2009 року по 30.09.2009 року, було
виявлено та зафіксовано в Акті
перевірки №7297/17-3-26//040 від 17.12.2009
року порушення позивачем пп.7.3.1 п.7.3, п.п.
7.4.1 п.7.4, п.п. 7.4.4 п. 7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", та ст.13
розділу ІV Декрету КМУ №13-92 від 26.12.1992 р.
"Про прибутковий податок з громадян", у
зв'язку з чим відносно позивача були
прийняті оскаржувані у цій справі
податкові повідомлення-рішення від
25.12.2009 р. №/0/4264/10/17-3-39 та
№/0/42625/10/17-3-39, якими позивачу
визначено суму податкового
зобов'язання в частині сплати податку
на додану вартість та в частині сплати
податку з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності.

Визнаючи зазначені податкові
повідомлення-рішення відповідача від
25.12.2009 р. №/0/4264/10/17-3-39 в частині
сплати податку на додану вартість на
суму 4557,00 грн. та від 25.12.2009 р.
№/0/42625/10/17-3-39 законними та
обґрунтованими, суд першої інстанції
виходив з того, що виявлені під час
перевірки порушення податкового
законодавства з боку позивача знайшли
своє підтвердження. Зокрема,
підтверджено той факт віднесення
позивачем в перевіряємому періоді до
складу валових витрат, витрати на
сплату послуг стільникового зв'язку,
наданого ЗАТ "Українські радіосистеми"
(оператор Beeline, договір № 116161394 від
06.04.2009 р.), які безпосередньо не
пов'язані з отриманням доходу, оскільки
в наданих до перевірки роздруківках по
міжміським дзвінкам, вказана
інформація лише стосовно номерів
телефонів та час здійснення дзвінків, а
документи, які б фактично
підтверджували зв'язок даних витрат із
отриманням доходу, до перевірки не
надано.

Відмовляючи у задоволені вимог
позивача, суд першої інстанції визнав,
що позивачем було занижено податкові
зобов'язання по ПДВ на загальну суму
783,29 грн. за період травня, червня, липня
2009 року, завищено податковий кредит по
ПДВ у вересні 2009 р. на загальну суму 200,00
грн., завищив податковий кредит по ПДВ
на загальну суму 3138,33 грн., та занизив
оподатковуваний доход на загальну суму
4441,33 грн., а саме: по декларації №6252 від
31.07.2009 року встановлена розбіжність в
розмірі 2058,89 грн., і по декларації №8917
від 09.11.2009 року встановлена розбіжність
в розмірі 2382,44 грн., у зв'язку з чим
відповідач правомірно донарахував
позивачу суму за платежем ПДВ та за
податком з доходів фізичних осіб від
підприємницької діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про недоведеність
позивачем протиправності винесених
стосовно нього відповідачем спірних
податкових повідомлень-рішень, а тому й
відсутність правових підстав для їх
скасування.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції
помилково застосував норми права щодо
підстав та мотивів прийняття такого
рішення, у зв'язку з чим постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям у справі іншої постанови
про задоволення вимог позивача. При
цьому колегія суддів виходить з
наступного.

На час виникнення спірних
правовідносин порядок оподаткування
доходів фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю на час
виникнення спірних відносин
регулювався розділом IV Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 №
13-92 "Про прибутковий податок з
громадян". Згідно з цим розділом
Декрету оподаткуванню підлягають
доходи громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету.

Відповідно до ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян" від 26.12.1992 № 13-92 (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) оподатковуваним
доходом вважається сукупний чистий
доход, тобто різниця між валовим
доходом (виручки у грошовій та
натуральній формі) i документально
підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням
доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони
враховуються податковими органами при
проведенні остаточних розрахунків за
нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією
України за погодженням з Міністерством
економіки України та Державним
комітетом України по сприянню малим
підприємствам та підприємництву.

До складу витрат, безпосередньо
пов'язаних з одержанням доходів,
належать витрати, які включаються до
складу валових витрат виробництва
(обігу) або підлягають амортизації
згідно з Законом України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

Відповідно до 5.1. ст. 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Судом апеляційної інстанції
досліджено питання щодо мети придбання
позивачем засобів мобільного зв'язку
та послуг мобільного зв'язку, в
результаті чого встановлено, що
послуги та товари придбані позивачем
для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.
Зокрема колегією судів встановлено, що
в межах підприємницької діяльності
позивач здійснює
перевезення-експедування товарів, у
зв'язку з чим ним саме було укладено
договір на отримання послуг мобільного
зв'язку. Господарські операції з
придбання товарів та послуг мобільного
зв'язку підтверджені відповідними
первиними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
чинним законодавство та копії яких
досліджені судом апеляційної
інстанції за матеріалами справи.

З урахуванням системного аналізу
зазначених вище норм та матеріалів
справи, колегія суддів дійшла висновку
про протиправність донарахування
позивачеві податку з доходів фізичних
осіб та за платежем податку на додану
вартість, що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції, та про
задоволення вимог позивача про
скасування оскаржуваних у цій справі
податкових повідомолен-рішень.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207
КАС України, судова колегія -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
вересня 2011 року - скасувати, та прийняти
нову постанову про задоволення
адміністративного позову ОСОБА_1

Скасувати податкові винесені ДПІ у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська 25.12.2009 р податкове
повідомлення-рішення №/0/4264/10/17-3-39
в частині сплати податку на додану
вартість на суму 4557,40 грн., та податкове
повідомлення-рішення №/0/42625/10/17-3-39
повністю на суму 1998,60 грн.;

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, визначені статтею 212
Кодексу адміністративного судочинства
України .

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов