Справа № 635/1466/14-а
Суддя: Савченко Д. М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 635/1466/14-а
Провадження 2-а/635/36/2014
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 квітня 2014 року Харківський районний
суд Харківської області у складі:

головуючого судді -
Савченка Д.М.,

при секретарі -
Журавльовій Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Харківської
міської ради про визнання
протиправними та скасування припису
відділу реклами Департаменту контролю
Харківської міської ради за № 2-104 від
30.01.2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2014 року ОСОБА_1 (далі - позивач)
звернулася до Харківського районного
суду Харківської області з
адміністративним позовом про визнання
протиправними та скасування приписів
відділу реклами Департаменту контролю
Харківської міської ради за №2-104 від
30.01.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 30.01.2014 року
приписом №2-104 про усунення порушень
порядку розміщення зовнішньої реклами
у м. Харкові, який було видано на ім'я
ФОП ОСОБА_1, встановлено відсутність
дозволу на розміщення зовнішньої
реклами, зокрема щита на фасаді
(0,6х2,0)х1-2шт. ТЕТ, розташованого на
будівлі по АДРЕСА_1. ФОП ОСОБА_1 було
запропоновано у 5-ти денний термін
усунути зазначені у приписі порушення,
шляхом демонтажу рекламної
конструкції з будівлі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що вивіска «ТЕТ» над
входом до магазину по АДРЕСА_1, є
елементом оформлення фасаду, яка
узгоджена з Головним
архітектурно-проектним Управлінням м.
Харкова, отже не є зовнішньою рекламою,
оскільки несе інформацію щодо
найменування та режим роботи магазину
(який знаходиться з зазначеному
помешканні), на виконання вимог ч.3 ст.17
Закону України «Про захист прав
споживачів". За таких обставин, вважає,
що видання приписів Управління
містобудування та архітектури
Департаменту містобудування,
архітектури та земельних відносин
Харківської міської ради за №2-104 від
30.01.2014 року є порушенням вимог чинного
законодавства України.

Представник позивача ОСОБА_1, що діє на
підставі довіреності, у судове
засідання не з'явилась, надала суду
клопотання, в якому просила справу
розглядати без її участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про час, дату
судового засідання і місце розгляду
справи повідомлялися належним чином,
що підтверджується поштовим
рекомендованим повідомлення про
отримання судової повістки, яке
долучено до матеріалів справи. Доказів,
що підтверджують поважність причини
неявки на судове засідання, заяви про
перенесення слухання справи або про
розгляд справи за його відсутністю не
надав, у зв'язку з чим суд вважає за
можливе розглядати справу за
відсутності представника відповідача.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч.6 ст. 12 та ст.41 КАС
України фіксування судового засідання
технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає позовні вимоги законними,
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом досліджені письмові докази,
надані позивачем, зокрема: копія
припису №2-104 від 30.01.2014 року, копія
Свідоцтва про право власності на
нерухоме майно серія ЯЯЯ, виданого
Київською районною радою м. Харкова
23.02.2007 року, копія Витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно за
№13917518, реєстр №17947355, копії з фрагменту
проекту організації будівництва
(арх.№66/1-15)0, копія з фрагменту проекту
організації будівництва (ескізний
проект №1), копія Свідоцтва про
державну реєстрацію ФОП ОСОБА_1

Згідно з положеннями ч.1 ст.69 КАС
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність чи відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у
справі та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

За нормами ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Як вбачається з матеріалів справи, вони
не містять заперечень відповідача
проти позову та будь-яких доказів,
наданих останнім на підтвердження
своєї правової позиції.

Судовим розглядом справи встановлено,
що нежитлові приміщення підвалу №44-52,
площею 158,5 кв.м, 1-го поверху №5-1-:-5-5,
площею 214,6 кв.м. в житловому будинку
літ. «А-6», загальною площею 373,1 кв.м. за
адресою АДРЕСА_1, належать на праві
власності ОСОБА_1.

Вищезазначені приміщення були
реконструйовані, згідно проектної
документації і мають паспорт
оздоблення фасаду будівлі і вивіска з
назвою магазина «ТЕТ» була затверджена
при проведенні реконструкції, що
підтверджується копією з фрагменту
проекту організації будівництва,
погодженого з Головним
архітектурно-проектним Управлінням м.
Харкова, ДАЇ та іншими службами.

З оглянутих у судовому засіданні
матеріалів справи, зокрема припису
№2-104 від 30.01.2014 року про усунення
порушень порядку розміщення
зовнішньої реклами у м. Харкові про
усунення порушень порядку розміщення
зовнішньої реклами у м.Харкові,
вбачається, що вони стосуються
відсутності дозволу на розміщення
зовнішньої реклами - щита на фасаді
(0,6х2,0)х1-2 шт. (ТЕТ), розташованого на
будівлі по вул. Пушкінській, б.36 в м.
Харків.

З тексту припису убачається, що їх
зміст стосується тільки елементів
«ТЕТ», які розташовані на фасаді
будівлі по вул. Пушкінській, б. 36, м.
Харків, які в приписі мають назву - щит
фасаду.

Суд дає критичну оцінку вищезазначеним
приписам про усунення порушень порядку
розміщення зовнішньої реклами у
м.Харкові, виданою головним
спеціалістом відділу реклами
Департаменту контролю Харківської
міської ради за №2-104 від 30.01.2014 року,
оскільки він прийнятий з порушенням
норм чинного законодавства України,
зокрема вимог ч. 6 ст. 9 Закону України
«Про рекламу».

Відповідності до вимог ч. 6 ст. 9 Закону
України «Про рекламу», вивіска чи
табличка з інформацією про
найменування особи, знаки для товарів і
послуг, що належать цій особі, вид її
діяльності (якщо це не випливає із
зареєстрованого найменування особи),
час роботи, що розміщена на внутрішній
поверхні власного чи наданого у
користування особі приміщення, на
зовнішній поверхні будинку чи споруди
не вище першого поверху або на поверсі,
де знаходиться власне чи надане у
користування особі приміщення, біля
входу в таке приміщення, не вважається
рекламою.

Державний комітет України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики в листах №7250-1-4/18 від 15.07.2009
року та №10480-7-5/18 від 19.10.2010 року надав
відповідні роз'яснення щодо положень
зовнішньої реклами.

На підставі наведенного, вивіска з
назвою магазину «ТЕТ» не є елементом
зовнішньої реклами, а є тільки
інформацією про назву магазину, яка
знаходиться над входом до магазину,
отже на розміщення зазначеної
інформації не потрібно отримувати
дозвіл, оскільки остання не є рекламною
і її розміщення не регулюється
законодавством про рекламу.

Основні засади рекламної діяльності в
Україні, регулювання правових
відносин, що виникають у процесі
створення, розповсюдження, одержання
реклами, визначає Закон України від
03.07.96 р. № 270/96-ВР «Про рекламу» (далі -
Закон № 270/96-ВР) та інші
нормативно-правові акти, зокрема,
Типові правила розміщення зовнішньої
реклами, затверджені постановою КМУ
від 29.12.2003 р. № 2067 (далі - Правила № 2067) на
виконання вимог згаданого Закону.

Згідно з нормами ст. 1 Закону України
«Про рекламу», реклама це спеціальна
інформація про осіб чи продукцію, яка
розповсюджується в будь-якій формі та в
будь-який спосіб з метою прямого або
опосередкованого одержання прибутку і
призначена сформувати або підтримати
обізнаність споживачів реклами та їх
інтерес щодо таких особи чи товару.

Як визначено частиною 1 ст. 9 Закону
України «Про рекламу», реклама має бути
чітко відокремлена від іншої
інформації, незалежно від форм чи
способів розповсюдження, таким чином,
щоб її можна було ідентифікувати як
рекламу.

Зовнішня реклама - це реклама, що
розміщується на спеціальних
тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

За приписами ч.3 ст.17 Закону України
«Про захист прав споживачів", продавець
(виконавець) зобов'язаний надати
споживачеві достовірну і доступну
інформацію про найменування,
належність та режим роботи свого
підприємства.

У відповідності до норм пункту 2 листа
Комітету Верховної Ради України з
питань свободи слова та інформації від
01.10.2003 р. "Про застосування окремих
положень Закону України "Про рекламу" у
редакції від 11 липня 2003 року",
інформація про товар та/або його
виробника, яка об'єктивно необхідна
споживачу для здійснення свідомого
вибору товару, його належного
використання, захисту своїх споживчих
прав тощо (інформація про дійсні
споживчі якості товару, про порядок
його використання, утилізації, про
належні дії споживача у тих чи інших
випадках у зв'язку з придбанням та
використанням товару, контактна
інформація про виробника тощо). Така
інформація не може містити закликів до
придбання або непридбання того чи
іншого товару, закликів скористатися
послугами того чи іншого виробника
тощо.

Державний комітет України з питань
регуляторної політики та
підприємництва в листах № 6253 від 31.10.2003
року, №6635 від 05.09.2007 року, №13096 від 13.10.2010
року Держкомпідприємництва в листі
від 12.11.2007 року за №8529,
Держспоживстандарт (лист №7250-1-4/18 від
15.07.2009 року) чітко визначили, у випадку
коли на фасаді будинку (приміщення), яке
займає суб'єкт господарювання,
розміщено вивіску з його назвою, а саме:
інформацією про виробника товару
та/або товар у місцях реалізації цього
товару, що не містить закликів до
придбання товару чи надання послуги
або іншої інформації, призначеної
сформувати або підтримати обізнаність
споживачів реклами та їх інтерес щодо
таких особи чи товару, така інформація
не є рекламою і її розміщення не
потребує отримання дозволу на
розміщення зовнішньої реклами.

З урахуванням наведеного, суд зазначає,
що вивіска «TET ТЕТ» над входом до
магазину по АДРЕСА_1, є елементом
оформлення фасаду, яка узгоджена з
Головним архітектурно-проектним
Управлінням м. Харкова, і її розміщення
не потребує отримання додаткового
дозволу, оскільки розміщення вивіски
«ТЕТ ТЕТ» було внесено до проектної
документації та паспорту оздоблення,
які оформлені належним чином і також
узгоджені з Головним
архітектурно-проектним Управлінням м.
Харкова.

За приписами ч.5 ст.21 Закону України
«Про захист прав споживачів", права
споживачів вважаються порушеними, якщо
будь-яким чином обмежується право
споживача на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації.

Як вбачається з наданих суду
матеріалів, вивіска «ТЕТ» на фасаді
будівлі по вул. Пушкінській, б.36 в м.
Харкові (над входом у помешкання, що
належить на праві приватної власності
суб'єкту господарювання - ФОП ОСОБА_1) не
містить закликів до придбання або
непридбання того чи іншого товару, або
закликів скористатися послугами
даного закладу, з метою обізнаності та
виклику інтересу споживачів реклами, а
лише несе інформацію щодо найменування
та режим роботи магазину (який
знаходить з зазначеному помешканні), на
виконання вимог ч.3 ст.17 Закону України
«Про захист прав споживачів", отже не є
зовнішньою рекламою.

Вимогами ч.2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ст.159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Таким чином, суд дійшов висновку про
наявність підстав для скасування
припису про усунення порушення порядку
розміщення зовнішньої реклами у м.
Харкові, виданого головним
спеціалістом відділу реклами
Департаменту контролю Харківської
міської ради за №2-104 від 30.01.2014 року.

Частиною 1 ст.86 КАС України,
передбачено, що суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Оцінюючи вищевикладене у сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги ФОП
ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Па підставі викладеного, керуючись,
ст.ст.17-18, 69-71, 86, 122, 128, 158, 159, 160, 162, 167, 254
КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
припис відділу реклами Департаменту
контролю Харківської міської ради №2-104
від 30.01.2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський районний суд
Харківської області, шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення постанови, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
Д.М. Савченко