Справа № 802/4883/13-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/4883/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Комар П.А.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН" до
Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області про
визнання протиправними та скасування
наказу, припису та постанови , -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "САВ-Дістрибьюшн"
звернулося до суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати прийнятий відповідачем
наказ №163в від 06.11.2013 року про
проведення позапланової перевірки з
питань дотримання вимог законодавства
про захист прав споживачів; визнати
протиправними дії відповідача по
проведенню 08.11.2013 року позапланової
перевірки торгівельного об'єкту
позивача за адресою: м. Вінниця, вул.
Папаніна, 1а на підставі доручення
Держспоживінспекції України від 05.11.2013
року №5090-2-7/6; визнати протиправним і
скасувати припис відповідача до Акту
перевірки №1967 від 08.11.2013 року з питань
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів; визнати
протиправною та скасувати прийняту
відповідачем постанову №477 від 22.11.2013
року про застосування до позивача
стягнень, передбачених ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року позов задоволено частково:
визнано протиправним та скасовано
припис Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області до
Акту перевірки №1967 від 08.11.2013 року з
питань дотримання вимог законодавства
про захист прав споживачів; визнано
протиправною та скасовано постанову
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Вінницькій області №477
від 22.11.2013 року про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
"Про захист прав споживачів", а в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також враховуючи,
що судом участь сторін в судовому
засіданні не визнавалась обов'язковою,
колегія суддів прийшла до висновку
щодо можливості апеляційного розгляду
справи в порядку письмового
провадження у відповідності до пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12, частиною 1
статті 41 КАС України у випадку неявки в
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, під час судового
розгляду повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції -без змін з
наступних підстав.

Як досліджено з матеріалів справи,
головними спеціалістами Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Вінницькій області Федоришеним Юрієм
Анатолійовичем (посвідчення № 011 від
22.03.2013р.) та Серватинською Катериною
Олександрівною (посвідчення №020 від
15.01.2013 року) у присутності
уповноваженого представника магазину
"Фокстрот" ТОВ "САВ-Дістрибьюшн" Даценка
Євгенія Івановича на підставі
звернення народного депутата України
Бойка В. Б., згоди Держспоживінспекції
України від 06.11.2013р. №03/7-10104-2013, наказу №
163 "в" від 06.11.2013 р. та направлення від
07.11.2013 р. проведено позапланову
перевірку дотримання законодавства
про захист прав споживачів позивачем.

За результатами проведеної перевірки
посадовою особою Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Вінницькій
області складено акт № 1967 від 08.11.2013
року.

З метою припинення порушень
законодавства про захист прав
споживачів, приписом згідно акту
зобов'язано позивача усунути недоліки,
зазначені в акті перевірки, у тому
числі подати звіт про усунення
останніх до розгляду матеріалів
справи, який призначено на 20.11.2013 р.

22.11.2013 року на підставі акту № 1967 від
08.11.2013 року та не виконання припису до
нього у встановлений термін,
відповідачем прийнято постанову № 477
про накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України "Про захист
прав споживачів", згідно якої до
позивача застосовано штрафні санкції у
розмірі 10721,40 грн. за реалізацію товару,
в якому відсутня необхідна, доступна та
своєчасна інформація про продукцію.

Не погоджуючись з даним рішенням
відповідача, товариство звернулося до
суду щодо визнання дій протиправними
та скасування наказу, припису та
постанови про накладення штрафу.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції всебічно, повно та об'єктивно
розглянув справу, вірно встановив
обставини, яким дав правильну правову
оцінку і прийшов до обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
адміністративного позову, виходячи з
наступного.

Законом України "Про захист прав
споживачів" від 12.05.1991, № 1023-XII
регулюються відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлюютья права
споживачів, а також визначається
механізм їх захисту та основи
реалізації державної політики у сфері
захисту прав споживачів.

Положенням про інспекції з питань
захисту прав споживачів в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України № 206 від 09.11.2011 року
(далі - Положення № 206) передбачено
основні завдання Держспоживінспекції
України, до яких віднесено здійснення
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, рекламу в цій сфері та
державний ринковий нагляд. При цьому, в
пп. 6.1 Положення № 206 передбачено, що
інспекції Держспоживінспекції України
мають право перевіряти у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якість продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг.

Крім того, наказом Державного комітету
з питань технічного регулювання та
споживчої політики № 310 від 07.03.2012 року
затверджено Порядок проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг (надалі - Порядок № 310), який
визначає механізм здійснення
державного контролю посадовими
особами Держспоживінспекції України
та її територіальних органів за
додержанням законодавства про захист
прав споживачів суб'єктами
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, крім
Держспоживінспекції в Автономній
Республіці Крим.

Відповідно до п. 1.4 Порядку №310,
перевірки діяльності суб'єктів
господарювання проводяться з метою
контролю стану дотримання ними вимог
законодавства про захист прав
споживачів щодо якості та безпеки
продукції, правил торгівлі та послуг,
надання споживачам необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію. Органи з
питань захисту прав споживачів
здійснюють державний контроль стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства про захист прав
споживачів шляхом проведення планових
та позапланових перевірок.

Позапланові перевірки суб'єктів
господарювання проводяться посадовими
особами, зокрема, з підстави звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позапланова
перевірка у цьому разі здійснюється за
наявності згоди на проведення
позапланових заходів зі здійснення
державного контролю
Держспоживінспекції України.

Як встановлено судом першої інстанції
та з'ясовано при апеляційному розгляді
справи, підставою для проведення
перевірки позивача став факт звернення
народного депутата України Бойка В. Б. з
листом за № 216-к від 11.10.2013 року до
Генерального прокурора України щодо
законності продажу несертифікованої
продукції у торговельній мережі
магазинів побутової техніки та згода
Держспоживінспекції України від 06.11.2013
року № 03/7-10104-2013 на проведення
позапланових заходів зі здійснення
державного контролю.

Аналіз вищезазначених норм права
свідчить, що Інспекція наділена
законними повноваженнями проводити
перевірки суб'єктів господарювання, в
тому числі і товаритсва, щодо
дотримання законодавства про захист
прав споживачів, а також накладати
адміністративно-господарські санкції
за порушення законодавства в сфері
захисту прав споживачів.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
законність та обгрунтованість
оскаржуваного наказу Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Вінницькій області № 163-в від 06.11.2013
року про проведення позапланової
перевірки з питань дотримання вимог
законодавства про захист прав
споживачів, що не дає підстав вважати
дії посадових осіб відповідача
протиправними.

Також, суд апеляційної інстанції
повністю погоджується з позицією суду
першої інстанції, щодо задоволення
позовних вимог в частині визнання
протиправними та скасування постанови
№477 від 22.11.2013 року та припису до акту
перевірки №1967 від 08.11.2013 року з огляду
на таке.

Відповідно до ч. 1 ст.15 Закону № 1023
інформація про продукцію повинна
містити:

- назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;

- найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція;

- дані про основні властивості
продукції, а щодо продуктів харчування
- про склад (включаючи перелік
використаної у процесі їх виготовлення
сировини, в тому числі харчових
добавок), номінальну кількість (масу,
об'єм тощо), харчову та енергетичну
цінність, умови використання та
застереження щодо вживання їх
окремими категоріями споживачів, а
також; іншу інформацію, що поширюється
на конкретний продукт;

- відомості про вміст шкідливих
для здоров'я речовин, які
встановлені нормативно-правовими
актами, та застереження щодо
застосування окремої продукції, якщо
такі застереження встановлені
нормативно-правовими актами;

- позначку про наявність або
відсутність у складі продуктів
харчування генетично модифікованих
компонентів;

- дані про ціну (тариф), умови та правила
придбання продукції;

- виробник (продавець) у разі виявлення
недостовірної інформації про
продукцію (якщо вона не шкодить життю,
здоров'ю або майну споживача) протягом
тижня вилучає цю продукцію з продажу та
приводить інформацію про неї до
відповідності.

- дату виготовлення;

- відомості про умови зберігання;

- гарантійні зобов'язання виробника
(виконавця);

- правила та умови ефективного і
безпечного використання продукції;

- строк придатності (строк служби)
товару (наслідків роботи), відомості
про необхідні дії споживача після їх
закінчення, а також про можливі
наслідки в разі невиконання цих дій;

- найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача, а також: проводить ремонт і
технічне обслуговування.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону № 1023 інформація,
передбачена частиною першою цієї
статті, доводиться до відома
споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) у супровідній документації,
що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні чи іншим способом
(у доступній наочній формі), прийнятим
для окремих видів продукції або в
окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути
розміщена у місцях, де вона
реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку.

Сукупність даних норм чинного
законодавства, а також наявні письмові
докази у справі свідчать, що вся
інформація про виробника товару, його
місцезнаходження, дата виробництва та
інша міститься на самому товарі,
упаковці, етикетці, а також, разом із
інформацією про підприємства, які
здійснюють функції щодо прийняття
претензій від споживача, а також
проводить ремонт і технічне
обслуговування, міститься у
супровідній документації та
доводиться до споживачів іншим чином.

А тому, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що законодавство
передбачає та дозволяє доведення до
споживача інформації у супровідній
документації, у доступній наочній
формі та шляхом розміщення її у місці,
де вона реалізується.

Разом з тим, під час розгляду справи в
суді першої інстанції було
встановлено, що позивач додатково
розташовує у місці продажу кожного
окремого виду товару інформацію про
його виробника, дату виробництва,
споживчі властивості та технічну
характеристику на стіні, стенді, або
просто поруч із товаром у вигляді
листівок, довідок, оголошень чи іншим
доступним, наочним способом.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, з чим погоджується і
суд апеляційної інстанції, що відсутні
порушення порядку надання товариством
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію, а
відтак, безпідставним є застосування
до позивача санкцій у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

При цьому за змістом ч.1 ст. 70 КАС
України належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
обґрунтовує вимоги і заперечення осіб,
які беруть участь у справі, та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги відповідача не
ґрунтуються на вимогах законодавства
та не спростовують висновків суду
першої інстанції

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Вінницькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.