Справа № 2а-1644/09/2/0170
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року
м. Київ К-28898/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в м. Євпаторії
Автономної Республіки Крим на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
09.07.2009 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 10.08.2010 у справі № 2а-1644/9/2/0170

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4

до Державної податкової
інспекції в м. Євпаторії Автономної
Республіки Крим

про визнання рішення
протиправним та його скасування, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємець звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції, в якому просить визнати
нечинним рішення від 15.09.2008 № про
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 4 038,00 грн. за
неоприбуткування готівки.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, позов задоволено в
повному обсязі, визнано протиправним
та скасовано рішення від 15.09.2008 №
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій. Рішення судів обґрунтовано
висновком про те, що фактично готівка
була оприбуткована позивачем, оскільки
була проведена через реєстратор
розрахункових операцій (далі - РРО),
фіскальні звіти вклеєні до книги
обліку розрахункових операцій (далі -
КОРО) та проведено відповідні записи у
КОРО на підставі Z - звітів.

Не погодившись із судовими рішеннями,
контролюючий орган подав касаційну
скаргу, де посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову. На
обґрунтування касаційних вимог
відповідач зазначив, що акт перевірки є
основним джерелом фіксації та
закріплення доказів встановлених
правопорушень під час перевірки.

У поданих запереченнях на скаргу
Підприємець просить у задоволенні
скарги відмовити через її
необґрунтованість.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги та
заперечення на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційну скаргу
необхідно відхилити з наступних
підстав.

Судами встановлено, що фактичною
підставою для нарахування Підприємцю
фінансових санкцій слугував висновок
фахівців державного податкового
органу, викладений у акті перевірки від
01.09.2008, про порушення позивачем вимог п.
2.6 Положення про ведення касових
операцій в національній валюті
України, затвердженого Постановою
правління НБУ від 15.12.2004 № 637 (далі -
Положення № 637), внаслідок
неоприбуткування готівки у повній сумі
її фактичного надходження на загальну
суму 807,00 грн. у розділі 2 КОРО на
підставі Z-звітів за період з 24.08.2008 по
31.08.2008.

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято оспорюване
рішення про застосування фінансових
санкцій.

Згідно п. 1.2 Положення № 637
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6 Положення № 637
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день її одержання) та в
повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах
підприємств, які проводять готівкові
розрахунки з оформленням їх касовими
ордерами і веденням касової книги
відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням
реєстраторів розрахункових операцій
(далі - РРО) оприбуткуванням готівки є
здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у КОРО на
підставі фіскальних звітних чеків РРО.

Відповідно до ст. 2 Закону України від
06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" та п. 1.2 Положення
№ 637 КОРО - прошнурована і належним
чином зареєстрована в органах
державної податкової служби України
книга, що містить щоденні звіти, які
складаються на підставі відповідних
розрахункових документів щодо руху
готівкових коштів, товарів (послуг).

Отже, у разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням РРО
оприбуткуванням готівки є сукупність
законодавчо встановлених послідовних
дій, а саме: фіксація повної суми
фактичних надходжень готівки у
фіскальних звітних чеках РРО та
відображення на їх підставі готівки у
КОРО.

Таким чином, невиконання будь-якої з
цих дій є порушенням порядку
оприбуткування готівки.

Згідно зі ст. 1 Указу Президента України
від 12.06.1995 №436/96 "Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки" у разі
порушення юридичними особами норм з
регулювання обігу готівки у
національній валюті, що встановлюються
Національним банком України, до них
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафу за неоприбуткування
(неповне та/або несвоєчасне)
оприбуткування у касах готівки - у
п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, позивачем
проводились щоденні записи
надходження готівки у розділі 2 КОРО на
підставі фіскальних звітних чеків у
період з 24.08.2008 по 31.08.2008.

Таким чином, фактично Підприємцем
здійснювалось щоденне оприбуткування
готівки, шляхом фіксації повної суми
фактичних надходжень готівки у
фіскальних звітних чеках РРО та
відображення на їх підставі готівки у
КОРО (а.с. 9-14).

Враховуючи наведене, державним
податковим органом безпідставно
застосовано до суб'єкта господарювання
штрафні (фінансові) санкції у сумі 4 038,00
грн.

Доводи касаційної скарги проте, що акт
перевірки є основним доказом, який
підтверджує виявлені факти порушення
позивачем законодавства у сфері
готівкового та безготівкового обігу,
що породжує певні юридичні наслідки, є
безпідставними з огляду на те, що
позивачем спростовано висновки акту
належними доказами, які були
досліджені судами під час вирішення
спору.

Хоча акт і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єктами
господарювання, але не є беззаперечним
доказом щодо встановлених порушень,
оскільки висловлена посадовими
особами контролюючого органу думка у
акті перевірки оцінюється судами із
урахуванням суті позовних вимог,
наявності спірних правовідносин та
доказів у справі щодо спростування
податкового правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд
касаційної інстанції відхиляє доводи
податкової інспекції, викладені у
касаційній скарзі, і не вбачає підстав
для скасування законних і
обґрунтованих судових рішень першої та
апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в м. Євпаторії Автономної
Республіки Крим відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від
09.07.2009 та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 10.08.2010 у справі № 2а-1644/9/2/0170 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
передбачених статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К.Голубєва

А.О. Рибченко