Справа № 2а-2219/11
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
Справа №
174626/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Гулида Р.М.

суддів:
Кузьмича С.М., Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Золочівському районі
Львівської області на постанову
Золочівського районного суду
Львівської області від 22 березня 2012
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Золочівському районі Львівської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинення дій,-

встановила:

30 червня 2011 року ОСОБА_1 згідно штампу
на поштовому конверті звернулася з
позовом до відповідача про
зобов'язання здійснити нарахування
щомісячного підвищення до пенсії за
період з січня 2011 року по червня 2011 роки
включно, відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком. Проте, відповідач її не
виплачує.

Постановою Золочівського районного
суду Львівської області від 22 березня
2012 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії відповідача
щодо не нарахування та невиплати
підвищення до пенсії як дитині війни
позивачу за період з 01 січня 2011 року по
30 червня 2011 року включно у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Зобов'язано відповідача провести
нарахування та виплату підвищення до
пенсії як дитині війни позивачу за
період з 01 січня 2011 року по 30 червня 2011
року включно у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», з врахуванням ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та з врахуванням
виплачених їй сум за ці періоди.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову по справі про відмову в
позові.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що встановлений ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
відповідно до зазначеного Закону, і не
може використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.1 ч.1. ст.197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, мотивуючи це
наступним:

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд виходив з того, що позивач належить
до категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дітей війни, а тому має право
на встановлене ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, оскільки дія
статті не зупинялась, а тому вимоги за
задоволений період є підставними, з
врахуванням рішення Конституційного
суду України від 22.05.2008р.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» (у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) мав право на отримання
підвищення виплачуваної їй пенсії за
віком.

Колегія суддів вважає підставними
заявлені вимоги позивача в частині
зобов'язання відповідача нараховувати
і виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 01 січня 2011 року по 30 червня
2011 року, оскільки дія норм ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» не була зупинена чи обмежена
іншими нормативними актами. Відповідно
до Закону України «Про Державний
бюджет на 2011рік» розміри державних
соціальних гарантій на 2011 рік, що
визначаються залежно від прожиткового
мінімуму, встановлюються відповідними
законами України, цим Законом, та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України. Таким чином,
відповідач у 2011 році, повинен діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст.6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни». Саме тому суд
першої інстанції зобов'язав
відповідача провести нарахування і
виплату позивачу підвищення до пенсії
в розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 01 січня 2011 року
по 30 червня 2011 року з врахуванням
виплачених сум.

Отже, нарахування та виплата у 2011 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Колегія суддів також вважає за
необхідне зазначити про те, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату, передбачених Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», підвищення до пенсії не може
бути причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком, а
тому доводи апелянта в цій частині є
необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність заявлених позовних вимог
в частині зобов'язання відповідача
провести нарахування та виплату на
користь позивача підвищення до пенсії
за період з 01 січня 2011 року по 30 червня
2011 року, оскільки при зверненні до суду
позивачем пропущено шестимісячний
строк звернення до суду, передбачений
ч.2 ст.99 КАС України та не наведено
поважних причин його пропуску.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Управління Пенсійного фонду в
Золочівському районі Львівської
області, обов'язок щодо нарахування і
виплати спірної допомоги правильно
покладено на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» розмірі
колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду в Золочівському
районі Львівської області залишити без
задоволення, а постанову Золочівського
районного суду Львівської області від
22 березня 2012 року у справі №2а-2219/11/1310 -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам. Ухвала
апеляційного суду є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий :
Гулид Р.М.

Судді :
Савицька Н.В.

Кузьмич С.М.