Справа № 812/713/14
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/713/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

судді: Пляшкової
К.О.,

при секретарі: Шибаєвій Т.В.,

за участю представників

позивача: Стороженка
Д.О. (посвідчення № 023922 від 30.12.2013),

відповідача: не
з'явився,

третьої особи: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Попаснянського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Луганської області
до Кремінської міської ради Луганської
області, третя особа - ОСОБА_2, про
визнання протиправними дій органу
місцевого самоврядування, зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Попаснянського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері
Луганської області до Кремінської
міської ради Луганської області, у
якому позивачем заявлено такі позовні
вимоги:

- визнати дії Кремінської міської ради -
суб'єкта владних повноважень, в особі
міського голови Гриценка В.І., з
укладення договору про надання послуг
з автоперевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування «вул. Інтернаціональна -
Автовокзал» із ФОП ОСОБА_2 від 18.12.2013 №
18-12-13 протиправними;

- зобов'язати відповідача - суб'єкта
владних повноважень - вчинити певні дії
- розірвати договір про надання послуг
з автоперевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування «вул. Інтернаціональна -
Автовокзал» із ФОП ОСОБА_2 від 18.12.2013 №
18-12-13, як укладений не уповноваженим
органом з грубим порушенням чинного
законодавства.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що позивачем
встановлено суттєві порушення вимог
законодавства під час визначення
Кремінською міською радою
перевізників для перевезень пасажирів
на міських автобусних маршрутах
загального користування. Так, 18.12.2013
Кремінською міською радою в особі її
голови із ОСОБА_2 укладено договір №
18-12-13 від 18.12.2013 про надання послуг з
автоперевезення пасажирів на міському
автобусному маршруті «вул.
Інтернаціональна - Автовокзал»
терміном на три місяці.

З посиланням на положення Законів
України «Про місцеве самоврядування»,
«Про автомобільний транспорт», Порядку
проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1081 від 03.12.2008,
вказані дії по укладенню договору
перевезення позивач вважає
протиправними та незаконними, оскільки
договір укладено не організатором
перевезень без проведення
відповідного конкурсу. Також, на даний
час діюче законодавство не містить
підстав для укладення тимчасового
договору з перевізником. Крім того,
договір не містить жодної з
обов'язкових умов щодо показників
якості транспортного обслуговування
населення, зобов'язань органу
місцевого самоврядування щодо
облаштування маршруту, підтримки
проїзної частини автомобільної дороги
та під'їзних шляхів у належному стані,
розміру компенсації витрат
автомобільного перевізника внаслідок
перевезення пільгових пасажирів та
регулювання тарифів, механізму їх
виплати.

На підставі вищевикладеного позивач
вважає, що договір про надання послуг з
автоперевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування «вул. Інтернаціональна -
Автовокзал» є таким, що суперечить
закону, та підлягає розірванню.

На підставі вищевикладеного позивач
просив позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги у повному обсязі, надав
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві.

Відповідач явку свого повноважного
представника у судове засідання не
забезпечив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, надіслав до суду заяву про
розгляд адміністративної справи за
відсутності представника відповідача,
у якій також зазначив про визнання
адміністративного позову у повному
обсязі (а.с.43).

Третя особа у судове засідання не
з'явилася, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином, надіслала до суду письмові
пояснення (а.с.49), у яких зазначено таке.

До ФОП ОСОБА_2, що здійснює перевезення
пасажирів, звернувся виконавчий
комітет Кремінської міської ради
Луганської області з проханням
здійснити обстеження маршруту «вул.
Інтернаціональна - Автовокзал», що
планується до відкриття. З цією метою
між ОСОБА_2 та Кремінською міською
радою Луганської області укладено
договір про тимчасове надання послуг.
Для укладення договору ОСОБА_2 надано
такі документи: копію ліцензії, копію
свідоцтва про державну реєстрацію,
копію договору про перед рейсове та
після рейсове медичне обслуговування
водіїв та технічний огляд транспорту.

У письмових поясненнях третьою особою
також заявлено клопотання про розгляд
адміністративної справи за його
відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 КАС України, суд дійшов
такого.

Рішенням виконавчого комітету
Кремінської міської ради Луганської
області від 09 грудня 2013 року № 293 «Про
розвиток транспортного обслуговування
населення на території м. Кремінна»
вирішено: призначити фізичну
особу-підприємця ОСОБА_2 тимчасовим
виконавцем послуг з перевезення
пасажирів на міському маршруті «вул.
Інтернаціональна - Автовокзал»;
Кремінському міському голові укласти
договір з фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 про виконання послуг з
перевезення пасажирів на міському
маршруті «вул. Інтернаціональна -
Автовокзал» терміном на три місяці
(а.с.10).

Відповідно до рішення виконкому від 09
грудня 2013 року № 293 «Про розвиток
транспортного обслуговування
населення на території м. Кремінна» з
метою вивчення попиту населення на
перевезення по маршруту «вул.
Інтернаціональна - Автовокзал» між
Кремінською міською радою в особі
міського голови та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено
договір про надання послуг з
автоперевезення № 18-12-13 від 18 грудня 2013
року (а.с.8-9).

Згідно постанови від 13 січня 2014 року №
88-53 Попаснянським транспортним
прокурором з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері проведено
перевірку в порядку прокурорського
нагляду за додержанням та
застосуванням законів виконавчого
комітету Кремінської міської ради з
питань дотримання законодавства про
автомобільний транспорт (а.с.11-12).

За результатами проведеною перевірки
прокурор звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по
суті заявлених позовних вимог, суд
виходить з такого.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори, що виникають з приводу
укладення, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинним
адміністративних договорів.

Адміністративний договір - дво- або
багатостороння угода, зміст якої
складають права та обов'язки сторін, що
випливають із владних управлінських
функцій суб'єкта владних повноважень,
який є однією із сторін угоди (п.14 ч.1 ст.3
КАС України).

Зазначене визначення встановлює три
кваліфікаційні ознаки
адміністративного договору: суб'єктна -
хоча б одна із сторін є суб'єктом
владних повноважень; предметна - зміст
угоди складають права та обов'язки
сторін, що випливають із владних
управлінських функцій суб'єкта владних
повноважень; мета - реалізація
публічного інтересу.

Суд зазначає, що вступаючи в договірні
правовідносини, відповідач діяв як
суб'єкт владних повноважень, який через
договір реалізував владні
управлінські функції щодо виконання
державного регулювання та контролю у
сфері автомобільного транспорту,
спрямованого на створення умов
безпечного, якісного й ефективного
перевезення пасажирів. Метою укладання
договору № 18-12-13 від 18 грудня 2013 року
було вивчення попиту населення на
перевезення на міському маршруті «вул.
Інтернаціональна - Автовокзал».

З огляду на вищенаведене договір про
надання послуг з автоперевезення №
18-12-13 від 18 грудня 2013 року є
адміністративним.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України
від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве
самоврядування в Україні» органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

До відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад, серед
іншого належить: затвердження
маршрутів і графіків руху місцевого
пасажирського транспорту незалежно
від форм власності, узгодження цих
питань стосовно транзитного
пасажирського транспорту у випадках,
передбачених законодавством;
залучення на договірних засадах
підприємств, установ та організацій, що
не належать до комунальної власності
відповідних територіальних громад, до
участі в обслуговуванні населення
засобами транспорту і зв'язку (п.10, п.12
ч.1 ст.30 Закону України від 21.05.1997 №
280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в
Україні»).

Відповідно до ч.6, ч.10 ст.59 Закону
України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве
самоврядування в Україні» виконавчий
комітет сільської, селищної, міської,
районної у місті (у разі її створення)
ради в межах своїх повноважень приймає
рішення. Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

За приписами ст.7 Закону України від
05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт» забезпечення організації
пасажирських перевезень на міських
автобусних маршрутах загального
користування покладається на
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради відповідного населеного
пункту.

Згідно ч.1 ст.29 Закону України від 05.04.2001
№ 2344-III «Про автомобільний транспорт»
автомобільним перевізником та
автомобільним самозайнятим
перевізником, які здійснюють
перевезення пасажирів на договірних
умовах, є суб'єкти господарювання, які
відповідно до законодавства та
одержаної ліцензії надають послуги за
договором перевезення пасажирів
транспортним засобом, що
використовується ними на законних
підставах.

Відносини автомобільного перевізника,
що здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування міських, приміських та
міжміських, які не виходять за межі
території області (внутрішньообласні
маршрути), із органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
визначаються договором про
організацію перевезень пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування, у якому встановлюються:
перелік маршрутів загального
користування, які буде обслуговувати
автомобільний перевізник, умови
організації перевезень, показники
якості транспортного обслуговування
населення, термін роботи
автомобільного перевізника,
зобов'язання органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо облаштування маршруту, підтримки
проїзної частини автомобільної дороги
та під'їзних шляхів у належному стані
(тільки для міських автобусних
маршрутів), розмір компенсації витрат
автомобільного перевізника внаслідок
перевезення пільгових пасажирів та
регулювання тарифів, механізм їх
виплати (ч.1 ст.31 Закону України від
05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт»).

Частиною 1 статті 43 Закону України від
05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт» встановлено, що визначення
автомобільного перевізника на
автобусному маршруті загального
користування здійснюється виключно на
конкурсних засадах.

Статтею 44 Закону України від 05.04.2001 №
2344-III «Про автомобільний транспорт»
визначено умови перевезень та
проведення конкурсу.

Так, організація проведення конкурсу
та визначення умов перевезень
покладаються на органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування.

До обов'язкових умов конкурсу на
перевезення пасажирів належать:

- визначена органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
обґрунтована структура парку
автобусів, що працюватимуть на
маршруті загального користування, за
пасажиромісткістю, класом, технічними
та екологічними показниками;

- державні соціальні нормативи у сфері
транспортного обслуговування
населення.

У разі відсутності в
перевізників-претендентів автобусів,
що відповідають умовам конкурсу, вони
мають право подавати до конкурсного
комітету заяву на участь у конкурсі та
документи, що містять характеристику
наявних автобусів, які
перевізник-претендент пропонує
використовувати на даному маршруті, а
також інвестиційний
проект-зобов'язання щодо оновлення
парку автобусів на цьому маршруті на
визначений період до п'яти років.

У разі відсутності
перевізників-претендентів, які мають
автобуси, що відповідають умовам
конкурсу, конкурс проводиться серед
претендентів, які пропонують
використовувати на даному маршруті
автобуси, що відповідають вимогам
безпеки, але не відповідають умовам
конкурсу за класом, пасажиромісткістю,
параметрами комфортності, з
урахуванням поданих інвестиційних
проектів-зобов'язань щодо оновлення
парку автобусів, які будуть повністю
відповідати всім вимогам, у термін до
п'яти років.

Договір з переможцем конкурсу (або
дозвіл) органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
укладають (або надають) на термін від
трьох до п'яти років.

Договір з переможцем конкурсу (або
дозвіл) у разі відсутності в нього
автобусів, що відповідають умовам
конкурсу, органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
укладають (або надають) на один рік.

Дозвіл органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування
пасажирському перевізнику на
обслуговування автобусних маршрутів
надається на термін до п'яти років.

Автомобільний перевізник - переможець
конкурсу повинен самостійно
забезпечувати перевезення.

Для підготовки та проведення конкурсу
органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування утворюють
конкурсний комітет, до складу якого
входять представники відповідних
органів виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування,
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, та територіальних органів
Міністерства внутрішніх справ України,
відповідальних за безпеку дорожнього
руху, а також громадських організацій у
сфері автомобільного транспорту.

До конкурсного комітету не можуть
входити представники суб'єктів
господарювання - автомобільних
перевізників, які є учасниками
конкурсу або які діють на ринку
перевезень пасажирів і можуть впливати
на прийняття рішень комітету.

Для організації забезпечення і
підготовки матеріалів для проведення
засідань конкурсного комітету органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування на конкурсних умовах за
договором залучають підприємство
(організацію), що має фахівців та досвід
роботи не менше трьох років з питань
організації пасажирських перевезень.
Конкурс проводиться із залученням
представників відповідних органів
виконавчої влади, а також
представників громадських
організацій. Залучене для проведення
засідань конкурсного комітету
підприємство (організація) готує
матеріали щодо умов конкурсу,
паспортів автобусних маршрутів,
аналізу одержаних пропозицій та їх
оцінки, договорів з переможцями
конкурсу та інші матеріали.

Порядок проведення конкурсів визначає
Кабінет Міністрів України.

Спеціальним порядком, який визначає
процедуру підготовки та проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування (далі - конкурс) і є
обов'язковим для виконання органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами
(організаціями), залученими на
договірних умовах для організації
забезпечення проведення конкурсів,
конкурсними комітетами та
автомобільними перевізниками є
Порядок проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 3 грудня 2008 року
№ 1081.

Згідно з п.5 Порядку проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 грудня 2008 року № 1081, метою
визначення автомобільного перевізника
на конкурсних засадах є: реалізація
основних напрямів розвитку галузі
автомобільного транспорту; створення
безпечних умов для перевезення
пасажирів автомобільним транспортом;
покращення якості пасажирських
перевезень; створення конкурентного
середовища; забезпечення оновлення
рухомого складу; підвищення рівня
безпеки перевезень пасажирів;
забезпечення виконання соціально
значущих перевезень.

Згідно приписів пп.5 п.55 Порядку
проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 грудня 2008 року
№ 1081, організатор має право у випадках,
передбачених Законом України «Про
автомобільний транспорт», укласти
договір (видати дозвіл) з автомобільним
перевізником (який працює на цьому
напрямку) один раз на строк до трьох
місяців, після чого виставити об'єкт на
конкурс.

Відповідно до п.3 ст.12 Закону України
від 20 листопада 2012 року «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо державного регулювання та
управління у сфері транспорту та
дорожнього господарства», який набув
чинності 05 січня 2013 року у Законі
України від 05.04.2001 № 2344-III «Про
автомобільний транспорт» виключено
норму, відповідно до якої організатор
мав право укладати із перевізником
тимчасовий договір до проведення
конкурсу та вказаний Закон не містить
підстав для укладення тимчасового
договору із перевізником.

Згідно з пунктом 1 та 2 Прикінцевих
положень Законі України від 05.04.2001 №
2344-III «Про автомобільний транспорт» цей
Закон набирає чинності з дня його
опублікування. До приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

Системним аналізом вищевикладеного та
дослідженням договору про надання
послуг з автоперевезення № 18-12-13 від 18
грудня 2013 року встановлено, що спірний
договір суперечить Закону України від
05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт» та Порядку проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 грудня 2008 року № 1081.

Так, у порушення ст.7 Закону України від
05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт» договір про надання послуг
з автоперевезення № 18-12-13 від 18 грудня
2013 року укладено не виконавчим
комітетом, а Кремінською міською радою.

Всупереч вимог ст.ст.43, 44 Закону України
від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт» вищезазначений договір
укладено без проведення конкурсу.

На час укладення договору про надання
послуг з автоперевезення № 18-12-13 від 18
грудня 2013 року із Закону України від
05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт» виключено норму, відповідно
до якої організатор мав право укладати
із перевізником тимчасовий договір до
проведення конкурсу, та вказаний Закон
не містить підстав для укладення
тимчасового договору із перевізником.

Крім того, судом встановлено, що
постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі № 812/701/14 за позовом
Попаснянського прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Луганської області до
виконавчого комітету Кремінської
міської ради Луганської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_2 про визнання
протиправним та скасування рішення від
09 грудня 2013 року № 293, визнано
протиправним та скасовано рішення
виконавчого комітету Кремінської
міської ради від 09 грудня 2013 року № 293.

З мотивувальної частини судового
рішення вбачається, що судом
встановлено невідповідність рішення
виконавчого комітету Кремінської
міської ради від 09 грудня 2013 року № 293
вимогам ст.ст.43 та 44 Закону України від
05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт».

Постанова Луганського окружного
адміністративного суду від 19 лютого 2014
року у справі № 812/701/14 сторонами не
оспорена та набрала законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки рішення
виконавчого комітету Кремінської
міської ради від 09 грудня 2013 року № 293,
яке стало підставою для укладення
договору про надання послуг з
автоперевезення № 18-12-13 від 18.12.2013,
скасовано, суд дійшов висновку, що
спірний договір також суперечить
вимогам Закону України від 05.04.2001 №
2344-III «Про автомобільний транспорт».

Що стосується обраного позивачем
способу захисту порушеного права суд
зазначає таке.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої суб'єкту владних повноважень
компетенції. Здійснення дії являє
собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень. Самі по собі дії не
тягнуть за собою будь-яких правових
наслідків. Правові наслідки для
інтересів держави несе акт
індивідуальної дії - договір про
надання послуг з автоперевезення. Саме
він мають вплив на інтереси держави.

З огляду на вищевикладене, суд
зазначає, що вимоги позивача в цій
частині не підлягають задоволенню
через відсутність порушення інтересів
держави діями відповідача, а обраний
позивачем спосіб захисту в цій частині
не відповідає об'єкту порушеного права.

Позовна вимога про зобов'язання
відповідача розірвати договір про
надання послуг з автоперевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування «вул.
Інтернаціональна - Автовокзал» із ФОП
ОСОБА_2 від 18.12.2013 № 18-12-13 також не
підлягає задоволенню, оскільки обраний
позивачем спосіб захисту в цій частині
не відповідає об'єкту порушеного права.

Разом з тим, з урахуванням завдань
адміністративного судочинства, суд
вважає за необхідне вийти за межі
позовних вимог, оскільки це необхідно
для повного захисту інтересів держави,
про захист яких просить позивач.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину
(договору) є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частиною 1 та 2 статті 203 ЦК України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Оскільки судом встановлено що спірний
договір суперечить Закону України від
05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт» та Порядку проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 грудня 2008 року № 1081, з урахуванням
вищевикладеного, суд вважає, що
належним способом захисту порушеного
права є визнання недійсним договору
про надання послуг з автоперевезення №
18-12-13 від 18.12.2013. Саме такий спосіб
захисту у спірних правовідносинах є
достатнім та необхідним способом
захисту порушеного права.

З огляду на вищевикладене суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України
не передбачено їх стягнення у даних
випадках.

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України у
судовому засіданні 11 квітня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 16 квітня
2014 року, про що згідно вимог статті 167
КАС України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 71, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Попаснянського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері
Луганської області до Кремінської
міської ради Луганської області, третя
особа - ОСОБА_2, про визнання
протиправними дій органу місцевого
самоврядування, зобов'язання вчинити
певні дії, - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір про надання
послуг з автоперевезення № 18-12-13 від
18.12.2013, укладений між Кремінською
міською радою та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2.

У задоволені решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 16 квітня 2014 року.

Суддя
К.О. Пляшкова