Справа № 9101/186849/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2014 рокусправа № 2а-7949/2011
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району

на постанову Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2011 року

у справі № 2а-7949/2011

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення Запорізької міської
ради по Комунарському району

про визнання неправомірними дій та
виплату допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2011 року ОСОБА_1 звернувся у
Комунарський районний суд м. Запоріжжя
з позовом до управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
перерахувати та виплатити допомогу на
оздоровлення передбачену Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за 2007-2010 роки.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя позовні вимоги за період з
01 січня 2007 року по 27 січня 2011 року
залишені без розгляду.

Постановою Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2011 року
вимоги задоволені. Зобов'язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату ОСОБА_1 відповідно до статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» щорічної грошової
допомоги на оздоровлення за 2010 рік в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
на момент виплати за рахунок коштів
Державного бюджету України з
урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району звернулося з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії,
інвалідом 2 групи (а.с. 5,7).

Згідно довідки управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району щорічна допомога
на оздоровлення ОСОБА_1 виплачена у
розмірі 120 гривень щорічно: 09 серпня 2007
року за 2007 рік; 14 березня 2008 року за 2008
рік; 19 січня 2009 року за 2009 рік; 28 січня 2010
року за 2010 рік (а.с. 9).

Вирішуючи спірні правовідносини та
приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання
нарахувати та виплатити щорічну
грошову допомогу за 2010 рік, суд першої
інстанції не застосував до цієї
частини позовних вимог положення
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом 28 липня 2011
року, просив не застосовувати строк
позовної давності, обґрунтовуючи, тим,
що згідно статті 76 Закону України «Про
використання ядерної енергії та
радіаційну безпеку» право на подання
позову не обмежується строком
давності.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що
Закон України «Про використання
ядерної енергії та радіаційну безпеку»
не встановлює строку звернення до
адміністративного суду громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, оскільки відповідно до
статті 90 цього Закону всі вимоги
згаданого Закону застосовуються щодо
будь-якого ядерного інциденту, що може
статися на території України, після
набрання цим Законом чинності, тобто
починаючи з 21 березня 1995 року.

Відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Виплата одноразової грошової допомоги
на оздоровлення, передбаченої статтею
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», є періодичною, тому про
порушення свого права (якщо позивач
вважає його порушеним) ОСОБА_1 міг
дізнатися, ще при черговому отриманні
такої допомоги у минулих роках (2007, 2008,
2009).

За таких обставин, враховуючи те, що
судом першої інстанції частина
позовних вимог залишена без розгляду,
допомога на оздоровлення за 2010 рік
виплачена позивачу 28 січня 2010 року,
поважні причини пропуску строку
звернення до суду з адміністративним
позовом відсутні, позовні вимоги щодо
визнання протиправними дій та
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування та виплату позивачу
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічної
грошової допомоги на оздоровлення за
2010 рік залишаються без розгляду.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача надалі призначити і
виплачувати одноразову грошову
допомогу на оздоровлення в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Виходячи зі змісту статей 2, 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, захисту підлягають існуючі
порушені права, свободи та інтереси
особи, а тому, майбутні правовідносини
не можуть бути вирішені заздалегідь, у
зв'язку з чим, вимоги щодо зобов'язання
відповідача здійснювати нарахування
щорічної допомоги на оздоровлення у
подальшому, тобто вчинити певні дії на
майбутнє, задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції припустився порушень вимог
норм процесуального права, що призвело
до прийняття неправильного рішення, в
зв'язку з чим, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду скасуванню з прийняттям
нового судового рішення.

Керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Запорізької міської ради по
Комунарському району - задовольнити
частково.

Постанову Комунарського районного
суду м. Запоріжжя від 29 вересня 2011 року -
скасувати.

Позовні вимоги щодо визнання
протиправними дій та зобов'язання
відповідача здійснити нарахування та
виплату щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2010 рік відповідно до
статті 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим