Справа № 527/833/14-а
Суддя: Левицька Т. В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 527/833/14-а
провадження № 2-а/527/18/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року
м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючої - судді
Левицької Т.В.,

при секретарі - Папенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Глобине справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ДПІ взводу з обслуговування
стаціонарного поста № 1 роти ДПС ДАІ
підпорядкованої УМВС України в
Полтавській області прапорщика
міліції Приходька Олександра
Васильовича про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення від 30 березня 2014 року,-

ВСТАНОВИВ:

02.04.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся в
порядку адміністративного судочинства
до суду з позовною заявою до інспектора
ДПІ взводу з обслуговування
стаціонарного поста № 1 роти ДПС ДАІ
підпорядкованої УМВС України в
Полтавській області прапорщика
міліції Приходька Олександра
Васильовича про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення від 30 березня 2014 року
щодо притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначив, що при складанні
протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення
інспектором Приходьком О.В. не були
з'ясовані всі обставини справи та були
порушені вимоги ст. 256 КУпАП, а саме: в
протоколі не зазначено прізвища та
адреси свідків вчиненого
правопорушення, не взяті до уваги
пояснення особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності.
Крім того, позивач зазначив, що він
рухався у населеному пункті с.
Білоцерківка зі швидкістю 64 кмгод, що
згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП не є
правопорушенням. Перед ним рухалися
транспортні засоби, які також
зупинялися працівниками ДПС і хто з них
перевищив швидкість руху позивачу не
відомо і тому показники швидкості
зафіксовані приладом «Трукам», на
думку позивача, не належать його
автомобілю. Про свою незгоду позивач
зазначив в протоколі про
адміністративне правопорушення.

До судового засідання позивач
ОСОБА_1 надав заяву про розгляд справи у
його відсутності, зазначив, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі та
просить їх задовольнити.

Відповідач Приходько О.В. у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про причини своєї
неявки суд не повідомив.

Згідно п. 4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача - суб'єкта
владних повноважень, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
або без повідомлення ним про причини
неприбуття розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд вважає, що справу можливо
вирішувати на підставі наявних у ній
доказів, за відсутності відповідача,
який був повідомлений належним чином
про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відносно позивача ОСОБА_1 інспектором
ДПІ взводу з обслуговування
стаціонарного поста № 1 роти ДПС ДАІ
підпорядкованої УМВС України в
Полтавській області Приходьком
Олександром Васильовичем 30.03.2014 року
складений протокол про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 122 КУпАП, згідно якого 30.03.2014р. о 10
год. 52 хв. на 281 км автомобільної дороги
Київ-Харків, позивач, керуючи
автомобілем ОРЕL державний номерний
знак НОМЕР_1 рухався із швидкістю 92
км/год в населеному пункті
с.Білоцерківка, позначеному дорожнім
знаком 5.45 розділ 33 ПДР, чим перевищив
швидкість на 32 км/год.

Одночасно після складання
протоколу про адміністративне
правопорушення цим же старшим
інспектором взводу ДПС була винесена
постанова в справі про адміністративне
правопорушення, згідно якої ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у
вигляді штрафу в розмірі 255 гривень

Згідно зі ст. 19 Конституції України
постає, що органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти тільки на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, які передбачені Конституцією
та законами України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані на підставі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність або відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його скоєнні та
інші обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Як вбачається з протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення,
ОСОБА_1 вказав, що з порушенням не
згоден. Проте, в порушення вимог ст. 251
КУпАП інспектором ДПС не були
встановлені та опитані свідки, які б
могли підтвердити факт вчинення
останнім адміністративного
правопорушення.

Пункт 1.6 Розпорядження МВС України № 466
від 21.05.2009 року «Про організацію роботи
підрозділів ДАІ» зазначає «Виключити
випадки складання відносно водіїв
транспортних засобів адміністративних
протоколів без доведення їхньої вини
чи достатніх доказів допущення ними
порушень ПДР України (фото, -
відеоматеріалів, показів свідків тощо).
Жодного з цих доказів при розгляді
адміністративної справи відносно
позивача не має.

Інструкція з оформлення матеріалів про
адміністративне правопорушення
затвердженої Наказом Міністерства
внутрішніх справ України № 185 від 22.02.2001
року зазначає: «У випадках,
передбачених КпАП України, до
протоколу вносяться прізвища, ім'я та
по батькові двох свідків
правопорушення, адреси їх місця
проживання, а також ставляться підписи
свідків».

Пунктом 24 Постанови ПВСУ від 23 грудня
2005 року № 14 «Про практику застосування
судами України законодавства у справах
про деякі злочини проти безпеки
дорожнього руху та експлуатації
транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті» встановлено, що зміст
постанови має відповідати вимогам,
передбаченим ст. ст. 283, 284 КпАП України.
Зокрема, у постанові потрібно навести
докази, на яких ґрунтується висновок
про вчинення особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник. У постанові
по справі про адміністративне
правопорушення, винесеній відносно
позивача, відсутні докази порушення
ним правил дорожнього руху. Окрім того,
він заперечував свою вину, однак
інспектором ДАІ його заперечення не
були прийняті до уваги, та не було
наведено жодних мотивів відхилення
наданих ним пояснень.

Згідно ст.9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень суб'єкту
владних повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача.
Частиною четвертою даної статті Закону
передбачено, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний надати суду
всі документи і матеріали, які у нього
маються і можуть бути використані, як
докази по справі. З вказаної норми
вбачається, що законодавець встановлює
презумпцію вини суб'єкта владних
повноважень, рішення, дії чи
бездіяльність якого оскаржується -
повідомлені позивачем обставини
справи про рішення, дії чи
бездіяльність відповідача - суб'єкта
владних повноважень відповідають
дійсності, доки відповідач не спростує
їх. Крім того, у зв'язку з тим, що
більшість доказів адміністративної
справи, як правило, утворюється та
зберігається у суб'єкта владних
повноважень, ч. 4 ст. 70 КАС України,
зобов'язує відповідача подати до суду
всі наявні у нього документи та
матеріли, які можуть бути використані
як докази у справі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, йому була направлена позовна
заява з пропозицією надати відзив на
позовну заяву та докази, які
підтверджують факт скоєння
правопорушення, але жодних доказів
надано не було.

Докази того, що позивачем було
перевищено встановлені обмеження
швидкості руху транспортних засобів
більш як на двадцять кілометрів на
годину, в матеріалах справи відсутні
(відповідачем під час розгляду справи у
суді не надано носія з записом відео
фіксації правопорушення, а також інших
доказів того, що саме позивач 30.03.2014р. о
10 год. 52 хв. на 281 км автомобільної
дороги Київ-Харків, керуючи
автомобілем ОРЕL державний номерний
знак НОМЕР_1 рухався із швидкістю 92
км/год. в населеному пункті с.
Білоцерківка, позначеному дорожнім
знаком 5.45 розділ 33 ПДР, чим перевищив
швидкість на 32 км/год.).

Згідно ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може ґрунтуватися на
доказах, одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Враховуючи викладене, суд вважає не
доведеною винність позивача у скоєнні
правопорушення, вказаного в постанові
по справі про адміністративне
правопорушення, тому адміністративний
позов в частині скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення - підлягає задоволенню.

Разом з тим, оскільки здійснення
провадження у справах про
адміністративне правопорушення,
передбачені ч.1 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, покладено на органи
внутрішніх справ, відповідно до ч.1 ст.
222 Кодексу адміністративного
судочинства України, тому в частині
позовних вимог ОСОБА_1 про закриття
провадження по адміністративній
справі за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 14-1, 280 КУпАП, ст. ст. 10, 69-71, 158-163, 167
КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПІ взводу з обслуговування
стаціонарного поста № 1 роти ДПС ДАІ
підпорядкованої УМВС України в
Полтавській області прапорщика
міліції Приходька Олександра
Васильовича про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення від 30 березня 2014 року -
задовольнити.

Постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 438226 від 30.03.2014 року, винесену
інспектором ДПІ взводу з
обслуговування стаціонарного поста № 1
роти ДПС ДАІ підпорядкованої УМВС
України в Полтавській області
прапорщиком міліції Приходьком О.В. про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1
КпАП України та накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 255 гривень - скасувати.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Рішення місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточним і
оскарженню не підлягає.

Суддя Глобинського районного суду

Полтавської області
Т. В. Левицька