Справа № 822/278/14
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/278/14
Головуючий у 1-й інстанції: Салюк П.І
Суддя-доповідач: Драчук Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Залімського І. Г. Сапальової
Т.В.

при секретарі: Александровій К.В.

за участю представників сторін:

представника відповідача - Лаптієва
А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Апарату
Верховної Ради України на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11 лютого
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Апарату Верховної
Ради України про зобов'язання вчинити
дії , -

В С Т А Н О В И В :

27.01.2014 року позивач - ОСОБА_3 звернувся
до Хмельницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Апарату
Верховної Ради України про
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11.02.2014 року
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11.02.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

07.04.2014 року на адресу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від позивача надійшла заява із
запереченнями на апеляційну скаргу, в
якій позивач просить розглянути справу
без його участі.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи
апеляційної скарги,т решта сторін в
судове засідання не з'явились, хоча
вони були належним чином повідомлені
про дату час і місце судового
засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити з наступних
підстав.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач 08.11.2013 року подав на ім'я
народного депутата Кравчука В.П. заяву
про прийняття на посаду
помічника-консультанта народного
депутата.

08.11.2013 року народний депутат України
Кравчук В.П. звернувся з поданням на
ім'я Керівника Апарату Верховної Ради
України Зайчука В.О. про зарахування
позивача на посаду помічника -
консультанта народного депутата
України.

Розпорядженням № 9269 від 15.11.2013 року
Керівника Апарату Верховної Ради
України з 08.11.2013 року був прийнятий на
роботу в Апарат Верховної Ради України
та зарахований на посаду
помічника-консультанта народного
депутата України Кравчука В.П. з
поширенням дії Закону України «Про
державну службу», порядком переведення
з Управління Пенсійного фонду України
в Теофіпольському районі. Цим же
розпорядженням позивачу присвоєно 7
ранг державного службовця.

29.11.2013 року позивач написав на ім'я
народного депутата України Кравчука
В.П. заяву про звільнення його з посади
помічника-консультанта народного
депутата України, у зв'язку з виходом на
пенсію.

02.12.2013 року народний депутат України
Кравчук В.П. звернувся з поданням на
ім'я Керівника Апарату Верховної Ради
України Зайчука В.О. про звільнення
позивача з посади
помічника-консультанта народного
депутата у зв'язку з виходом на пенсію.

Розпорядженням Керівника Апарату
Верховної Ради України № 9733 від 04.12.2013
р. позивача з 02.12.2013 р. було звільнено з
роботи за власним бажанням у зв'язку з
виходом на пенсію.

Загальний трудовий стаж позивача на
день звільнення становив понад 30 років,
стаж державного службовця - 15 років 15
днів.

Внаслідок зазначеного, на підставі ст.
37 Закону України, Управлінням
Пенсійного фонду України з 03.12.2013 р.
позивачу призначено пенсію.

18.12.2013 р. народний депутат України
Кравчук В.П. звернувся з поданням на
ім'я Керівника Апарату Верховної Ради
України Зайчука В.О. про виплату
позивачу грошової допомоги у розмірі 10
місячних окладів відповідно до ч. 13 ст.
37 Закону України «Про державну службу».

25.12.2013 року народний депутат України
Кравчук В.П. відкликав подання щодо
виплати позивачу грошової допомоги у
розмірі 10 місячних окладів відповідно
до ч. 13 ст. 37 Закону України «Про
державну службу».

У зв'язку із зазначеним, компенсація
при звільненні позивачу виплачена не
була, що стало причиною звернення до
суду.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями Закону України "Про
державну службу", прийшов до висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону України
"Про державну службу" державним
службовцям у разі виходу на пенсію за
наявності стажу державної служби не
менше 10 років виплачується грошова
допомога в розмірі 10 місячних
посадових окладів.

Пунктом 4.1 Постанови Верховної ради
України "Про затвердження Положення
про помічника-консультанта народного
депутата України" встановлено, що
оплата праці помічника-консультанта
народного депутата України
здійснюється у межах загального фонду,
встановленого йому для оплати праці
помічників-консультантів, народний
депутат України самостійно: визначає
кількість помічників-консультантів,
які працюють за строковим трудовим
договором на постійній основі чи за
сумісництвом або на громадських
засадах; здійснює розподіл місячного
фонду заробітної плати
помічників-консультантів, що не може
бути нижчим за встановлену законом
мінімальну заробітну плату; надає
помічникам-консультантам матеріальну
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань.

Відповідно до п. 3.1 вище вказаного
Положення персональний підбір
кандидатур на посаду
помічника-консультанта, організацію
їх роботи та розподіл місячного
фонду оплати праці здійснює особисто
народний депутат України, який несе
відповідальність щодо правомірності
своїх рішень.

Таким чином, виходячи із системного
аналізу п. 3.1 Положення та ст. 34 Закону
України "Про статус народного депутата
України" роботодавцем по відношенню до
помічника-консультанта є народний
депутат України, який самостійно
здійснює підбір
помічників-консультантів, розподіляє
обов'язки між ними та здійснює особисто
розподіл місячного фонду, який
встановлюється йому Постановою
Верховної Ради України, для оплати
праці помічників-консультантів, а
також несе відповідальність щодо
правомірності своїх рішень.

Положеннями ст. 34 Закону України "Про
статус народного депутата України"
визначено, що на чотирьох
помічників-консультантів може
поширюватись дія Закону України "Про
державну службу". Вони за заявою
народного депутата прикріплюються для
кадрового та фінансового
обслуговування до Апарату Верховної
Ради України.

При цьому, помічники-консультанти не
перебувають у трудових відносинах з
Апаратом Верховної Ради України, не
зараховуються до штату Апарату
парламенту, не мають посадових
обов'язків штатного працівника Апарату
та не виконує завдання від Керівництва
Апарату і Верховної Ради України, адже
працюють на народного депутату
України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
бюджетні асигнування призначені на
утримання помічників-консультантів
народного депутата України обмежені
певною сумою, розмір якої
встановлюється кожен рік Постановою
Верховної Ради України.

Постановою Верховної Ради України "Про
кошторис Верховної Ради України на 2013
рік" затверджено кошторис Верховної
Ради України на 2013 рік, невід'ємним
додатком, до нього є "Норми витрат на
одного народного депутата України на
2013 рік", якими на утримання
помічників-консультантів незалежно
від їх кількості передбачено з 01.01.2013
року кошти у сумі 19000 грн., а з 01.05.2013 року
кошти у сумі 20000 грн. на місяць.

На звернення народного депутата 23.12.2013
року Керівником Апарату Верховної Ради
України його було поінформовано про
відсутність у загальному фонді
народного депутата України Кравчука
В.П., який встановлюється йому для
оплати праці помічників-консультантів,
коштів для виплати грошової допомоги
позивачу.

У зв'язку з чим, 25.12.2013 року народний
депутат України Кравчук В.П. відкликав
своє подання щодо виплати ОСОБА_3
грошової допомоги у розмірі 10 місячних
окладів відповідно до ч. 13 ст. 37 Закону
України "Про державну службу".

При цьому, Апарат Верховної Ради
України не має права розпоряджатись
коштами фонду оплати праці народного
депутата України без письмового
подання народного депутата, згідно
наданих йому повноважень та враховуючи
вимоги ст. 36 Закону України "Про статус
народного депутата України".

Відповідно до приписів ст.ст. 4.6 та 4.7
Положення, витрати Верховної Ради
України, виконавчих органів, органів
місцевого самоврядування, пов'язані з
діяльністю помічника-консультанта
народного депутата України, у тому
числі щодо виплати грошової допомоги,
входять до переліку витрат для
забезпечення діяльності народного
депутата України.

Отже, призначення на посаду
помічників-консультантів, їх
звільнення. нарахування і визначення
розміру заробітної плати, надбавок,
премій, матеріальної допомоги, надання
відпусток та пов'язаних з ними витрат,
тощо здійснюється Апаратом Верховної
Ради України на підставі письмового
подання народного депутата України та
в межах загального фонду народного
депутата України.

Таким чином, розпорядником коштів
фонду оплати праці
помічників-консультантів є народний
депутат України, до виключної
компетенції якого входить розподіл цих
коштів. Уразі відсутності коштів у
фонді народного депутата України
виплати не здійснюються.

Положенням ст. 48 Бюджетного кодексу
України передбачено, що розпорядники
бюджетних коштів не мають права брати
бюджетні зобов'язання та здійснювати
платежі понад кошторисні призначення.

Окрім цього, згідно п. 1 Рішення
Конституційного Суду України від 26.11.2013
р. № 11-рп/2013 в аспекті конституційного
звернення положення ч. 13 ст. 37 Закону
України „Про державну службу" в
системному зв'язку з положеннями п. 2 ч.
1, ч. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю
України, ст. 21 Закону України „Про
основні засади соціального захисту
ветеранів праці та інших громадян
похилого віку в Україні" необхідно
розуміти так, що у разі дострокового
виходу на пенсію державного службовця
з посади в органах державної влади
відповідно до чинного законодавства
державний службовець за наявності
стажу державної служби не менше 10 років
і страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", має право на отримання
грошової допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, яке не пов'язане з
досягненням пенсійного віку,
визначеного в ч.І ст. 37 Закону України
„Про державну службу".

Оскільки відносини проходження
публічної служби складаються виключно
між народним депутатом України та його
помічниками, отже позивач не працював в
органі державної влади - в Апараті
Верховної Ради України, оскільки не був
його штатним працівником, а був
зарахований на посаду
помічника-консультанта народного
депутата України і звільнений саме з
цієї посади.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки вказаним обставинам та зібраним
по справі доказам, не правильно
застосував норми матеріального права,
у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке
підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п.
4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
вирішив скасувати її та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог, з підстав
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Апарату Верховної
Ради України задовольнити повністю .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 11 лютого
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Апарату Верховної
Ради України про зобов'язання вчинити
дії, - скасувати та винести нову
постанову, якою у задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_3 до
Апарату Верховної Ради України про
зобов'язання вчинити дії відмовити .

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Залімський І. Г.

Сапальова Т.В.