Справа № 808/2111/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

09 квітня 2014 року (14 год. 30 хв.) Справа №
808/2111/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді Киселя Р.В.,

при секретарі судового засідання Кай
К.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя до Публічного акціонерного
товариства «Запорізький арматурний
завод» про стягнення витрат на виплату
пенсій.

24.03.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя (далі - позивач) до
Публічного акціонерного товариства
«Запорізький арматурний завод» (далі -
відповідач), в якому позивач просить
стягнути з відповідача на користь
позивача 9374,64 грн. витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, відповідно до п. «а»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що
за період грудень 2013 - лютий 2014 року
включно сума належна до відшкодування
відповідачем фактичних витрат на
виплату та доставку пенсії,
призначених на пільгових умовах згідно
з п. «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №
1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) колишнім
працівникам відповідача ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, склала
9374,64 грн., яка не була сплачена.

Ухвалою від 26.03.2014 провадження у справі
було відкрите, судове засідання
призначене на 09.04.2014.

04.04.2014 до суду надійшло клопотання
відповідача про залишення позову без
розгляду та клопотання про закриття
провадження у справі.

У судове засідання, призначене на
09.04.2014, представники сторін, належним
чином повідомлені про дату, час та
місце судового засідання, не прибули.

09.04.2014 до суду надійшла заява позивача
про розгляд справи за відсутності його
представника, на позовних вимогах
наполягає.

09.04.2014 від позивача до суду надійшли
пояснення, в яких зазначив, що оскільки
справа про банкрутство, стосовно ПАТ
«Запорізький арматурний завод», була
порушена 05.06.2012, тобто до набрання
чинності Закону України «Про внесення
змін до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
відповідно до останнього повинні
застосовуватись положення Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», що були
чинними до 18.01.2013.

Ухвалами від 09.04.2014 суд відмовив
відповідачу у задоволенні клопотань
про залишення позову без розгляду та
про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

За змістом ч. 4 ст. 128 КАС України у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

За таких обставин суд дійшов висновку
щодо можливості розгляду справи за
відсутності представників сторін на
підставі наявних у справі матеріалів.

Враховуючи неявку у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
суд керуючись ч. 1 ст. 41 КАС України не
здійснював фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з п. «а» ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо важкими умовами
праці, - за списком № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки - після
досягнення 50 років і при стажі роботи
не менше 20 років, з них не менше 10 років
на зазначених роботах; жінки - після
досягнення 45 років і при стажі роботи
не менше 15 років, з них не менше 7 років 6
місяців на зазначених роботах.

Як встановлено з матеріалів справи,
колишнім працівникам відповідача
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
були призначені та виплачуються пенсії
за віком на пільгових умовах за списком
№ 1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, зайнятість в
яких повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах.

Зайнятість вищезазначених пенсіонерів
у відповідача на роботах з особливо
важкими умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
довідок відповідача по кожному з цих
пенсіонерів.

Відповідно до п. 2 прикінцевих положень
Закону № 1058-IV, пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Порядок відшкодування підприємствами
витрат Пенсійного фонду України на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
визначений Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за
№ 64/8663 (далі - Інструкція).

Підпунктом 2.1.1 п. 2.1 Інструкції
встановлено, що платниками страхових
внесків є підприємства, установи й
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форм власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування -
фіксований податок, єдиний податок та
фіксований сільськогосподарський
податок), які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством,
або за договорами цивільно-правового
характеру.

Згідно з п. 6.1 Інструкції, відшкодуванню
підлягають витрати Пенсійного фонду на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону № 1058-IV в таких
розмірах: для платників, зазначених у
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції,
- фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій працівникам, зайнятим
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, крім працівників, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, у таких
розмірах: 90 відсотків від фактичних
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, призначених та/або виплачених у
2011 році.

Відповідно до п. 6.4 Інструкції розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 «Прикінцевих
положень» Закону № 1058-IV, які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Надсилання позивачем та отримання
відповідачем розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, підтверджується
наявними у матеріалах справи
супровідними листами та копіями
повідомлень про вручення
рекомендованого поштового
відправлення.

Пунктом 6.8 Інструкції передбачено, що
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
підтверджується наявність у
відповідача зобов'язання з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій
вищезазначеним пенсіонерам за грудень
2013 - лютий 2014 року у розмірі 9374,64 грн.,
яке не було ним виконано.

Зазначені розрахунки складені з
дотриманням позивачем всіх необхідних
вимог Інструкції. Розмір сум
відшкодування фактичних витрат на
витрату та доставку пенсій по кожному з
вищезазначених пенсіонерів визначено
позивачем з дотриманням вимог Закону
№ 1058-IV та Інструкції.

Одержання вказаних розрахунків
відповідачем не заперечується.

Крім того, судом досліджено довідки про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії, видані
відповідачем вищезазначеним
пенсіонерам, які працювали на роботах
за Списком №1.

Разом з цим, відповідач не надав суду
будь-яких платіжних документів, які б
свідчили про повне/часткове
відшкодування витрат на виплату і
доставку пільгових пенсій
вищезазначених пенсіонерів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV
за кожний повний рік страхового стажу
понад 35 років чоловікам і 30 років
жінкам пенсія підвищується на 1
відсоток розміру пенсії, обчисленої
відповідно до статті 27 цього Закону,
але не більш як на 1 відсоток
мінімального розміру пенсії за віком,
зазначеного в абзаці першому цієї
частини. Отже, оскільки дане підвищення
входить до загального розміру пенсії,
яку фактично отримує пенсіонер і вона
фінансується за рахунок коштів
Пенсійного фонду, то відповідно до
Інструкції №21-1 вона підлягає
відшкодуванню відповідачем на рахунки
Пенсійного фонду України у повному
обсязі.

Згідно наведених норм чинного
законодавства у відповідача наявний
обов'язок по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до п. «а» ст.13
Закону №1788-ХІІ.

Довідками позивача підтверджується
факт здійснення ним витрат щодо яких
заявлений цей позов, доказів, які б
спростовували цей факт відповідач суду
не надав.

Щодо посилання представника
відповідача на те, що ПАТ «Запорізький
арматурний завод» не повинен
відшкодовувати фактичні витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій
колишнім працівникам ЗВО
«Арматуробудування», оскільки
відповідач не є правонаступником ЗВО
«Арматуробудування», а ЗВО
«Арматуробудування» ліквідовано без
правонаступників, суд зазначає
наступне.

Законом Союзу Радянських
Соціалістичних Республік «Про
державне підприємство (об'єднання)» від
30.06.1987 (далі - Закон Про підприємство)
визначаються економічні і правові
основи господарської діяльності
соціалістичних державних підприємств
(об'єднань). Відповідно до ч. 1 ст. 1
Закону про підприємство державні
підприємства (об'єднання), поряд з
кооперативними, є основною ланкою
єдиного народногосподарського
комплексу. Згідно ч. 2 ст. 1
Закону підприємство є юридичною
особою, користується правами і виконує
обов'язки, пов'язані з його діяльністю,
володіє відособленою частиною
загальнонародної власності і має
самостійний баланс. Відповідно до ч. 2
ст. 2 Закону підприємство діє на
принципах повного господарського
розрахунку і самофінансування.
Виробнича, соціальна діяльність
підприємства і оплата праці
здійснюються за рахунок зароблених
трудовим колективом коштів.

Частиною 1 ст. 5 Закону Про підприємство
передбачалось, що у галузях народного
господарства відповідно до цілей і
завдань господарської діяльності,
особливостей структури та організації
управління діють різні види об'єднань і
самостійні підприємства. Основними
видами об'єднань є виробничі і
науково-виробничі. Об'єднання,
незалежно від територіального
розташування структурних одиниць і
самостійних підприємств, що входять до
його складу, функціонує як єдиний
виробничо-господарський комплекс,
забезпечує органічне поєднання
інтересів розвитку галузей і
територій. Відповідно до ч. 5 ст. 5 Закону
Про підприємство в об'єднанні його
структурні одиниці діють на
госпрозрахункових засадах і
відповідно до положень про них,
затверджуваних об'єднанням,
складаються з підрозділів. Структурна
одиниця може мати окремий баланс і
рахунки в установах банків, її
структура затверджується об'єднанням.
Об'єднання закріплює за структурною
одиницею необхідні основні фонди та
оборотні засоби, визначає порядок
здійснення внутрігосподарських
відносин і вирішення спорів між
структурними одиницями, а також
відповідальність за невиконання ними
своїх обов'язків. Структурна одиниця в
межах наданих їй законодавством і
об'єднанням прав розпоряджається
закріпленим за нею майном і укладає від
імені об'єднання господарські договори
з іншими організаціями.

З матеріалів справи встановлено, що
Запорізьке виробниче об'єднання
«Арматуробудування» створено на
підставі наказу Міністерства
хімічного та нафтового
машинобудування СРСР від 22.10.1975 №221. До
його складу увійшли три самостійних
підприємства ДП «Запорізький
арматурний завод», ДП
«Сімферопольський арматурний завод»
та ДП «Славгородський арматурний
завод».

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону Про
підприємство в об'єднання поряд із
структурними одиницями можуть входити
самостійні підприємства, які
користуються правами відповідно до
цього Закону. Об'єднання керує такими
підприємствами, здійснюючи щодо них
функції вищестоящого органу, має право
централізувати повністю або частково
виконання їх окремих
виробничо-господарських функцій. При
цьому необхідні для виконання
зазначених функцій кошти підприємств
може бути централізовано за їх згодою.

Суд, дослідивши статут Запорізького
державного виробничого об'єднання
арматуробудування (ВО
«Запоріжпромарматура») встановив, що
відповідно до п. 1.7 статуту
підприємства, що входять до складу
об'єднання, користуються повною
господарською та юридичною
самостійністю. Пунктом 2.1 статуту
передбачено, що цілями галузевого
об'єднання підприємств є координація і
подальший розвиток виробничої
кооперації, що склалася за роки
сумісної діяльності, з метою
розширення номенклатури і підвищення
якості промислової арматури на базі
найвищих досягнень вітчизняної та
зарубіжної техніки і технології,
забезпечення прибутку.

З наведеного суд дійшов висновку, що до
складу Запорізького державного
виробничого об'єднання
арматуробудування входили три
самостійні підприємства, зокрема ДП
«Запорізький арматурний завод».
Об'єднання діяло відповідно до
власного статуту та з відповідною
метою - координація і подальший
розвиток виробничої кооперації,
фактичного об'єднання виробничих
потужностей чи передачі майна не
відбувалося. Отже, особи, які
приймалися до роботи на виробництво
(цех, дільниця, тощо) фактично працювали
на підприємстві, яке входило до складу
об'єднання. З наданої до матеріалів
справи копії трудової книжки ОСОБА_10
судом встановлено, що ОСОБА_10
працевлаштовано 02.12.1981 до ЗВО
«Арматуробудування» (цех кольорового
лиття).

Суд зазначає, що надалі у зв'язку з
проголошенням незалежності України
Верховною радою України прийнято Закон
України «Про підприємства, установи та
організації союзного підпорядкування,
розташовані на території України».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
підприємства, установи та організації
союзного підпорядкування, розташовані
на території України» встановлено, що
майно та фінансові ресурси
підприємств, установ, організацій та
інших об'єктів союзного
підпорядкування, розташованих на
території України, є державною
власністю України. На виконання Закону
України «Про підприємства, установи та
організації союзного підпорядкування,
розташовані на території України»
прийнято постанову Кабінету Міністрів
України №227 від 24.09.1991 про заходи щодо
виконання Закону України «Про
підприємства, установи та організації
союзного підпорядкування, що
розташовані на території України».

Розпорядженням виконавчого комітету
Запорізької міської ради народних
депутатів №92-р від 27.01.1992 «Про
перереєстрацію Запорізького
арматурного заводу Держоборонпроммаша
України», перереєстровано із союзного
підпорядкування в підпорядкування
Держоборонпроммаша України
Запорізький державний арматурний
завод. 25 листопада 1991 року головою
Держоборонпроммаша України
затверджено статут Запорізького
арматурного заводу Держоборонпроммашу
України.

Пунктом 1 Указу Президента України від
15.06.1993 «Про корпоратизацію
підприємств» (далі - Указ) встановлено,
що корпоратизацією є перетворення
державних підприємств, закритих
акціонерних товариств, більш як 75
відсотків статутного фонду яких
перебуває у державній власності, а
також виробничих і науково-виробничих
об'єднань, правовий статус яких раніше
не був приведений у відповідність з
чинним законодавством (далі -
підприємства), у відкриті акціонерні
товариства. Відповідно до пункту 2
Указу засновниками відкритих
акціонерних товариств, що створюються
відповідно до цього Указу на базі
загальнодержавної власності, з боку
держави є органи, уповноважені
управляти цим майном: центральні
органи державної виконавчої влади,
інші підвідомчі Кабінету Міністрів
України органи та обласні державні
адміністрації.

03.02.1994 відповідно до Указу Президента
України від 15.06.1993 «Про корпоратизацію
підприємств» розпорядженням
виконавчого комітету Ленінської
районної ради народних депутатів №100-р
«Про перереєстрацію державного
підприємства «Запорізький арматурний
завод» в відкрите акціонерне
товариство» перереєстровано ДП
«Запорізький арматурний завод» в ВАТ
«Запорізький арматурний завод». І саме
зі створенням 03.02.1994 ВАТ «Запорізький
арматурний завод» відповідач
ототожнює виникнення у нього
зобов'язань перед Пенсійним фондом
України.

Згідно до ч. 1 ст. 23 Закону Про
підприємство реорганізація (злиття,
приєднання, поділ, виділення,
перебудова) і припинення діяльності
підприємств провадяться у
встановленому порядку за рішенням
органу, який є правомочним створювати
відповідні підприємства. Відповідно до
п.4.2 статуту підприємства, які входять
до об'єднання, можуть вийти з його
складу із збереженням взаємних
зобов'язань та укладених договорів з
іншими підприємствами та
організаціями. Згідно п.4.3 вихід
структурних підрозділів і самостійних
підприємств із об'єднання здійснюється
за згодою власника майна та з участю
трудового колективу з наданням їм
права підприємства.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що при перереєстрації ДП
«Запорізький арматурний завод» в ВАТ
«Запорізький арматурний завод» ДП
«Запорізький арматурний завод»
фактично вийшло зі складу виробничого
об'єднання - ЗВО «Арматуробудування».
Водночас, відповідач, перебуваючи у
складі виробничого об'єднання ЗВО
«Арматуробудування», здійснював
господарську діяльність на засадах
самостійності, тобто ДП «Запорізький
арматурний завод» було самостійним
підприємством у складі об'єднання.
Наявність чи відсутність факту
передачі майна, а також
правонаступництва відповідачем прав
та обов'язків ЗВО «Арматуробудування»
не впливає на зобов'язання ПАТ
«Запорізький арматурний завод» перед
Пенсійним фондом, оскільки з аналізу
вище викладеного встановлено, що
змінилася лише організаційно - правова
форма підприємства відповідача, а
особи, що фактично працювали на
виробництві ДП «Запорізький
арматурний завод», продовжували там
працювати і надалі. Наведене також
відображається і в трудовій книжці
ОСОБА_10, яка була 02.12.1981 прийнята на
роботу до ЗВО «Арматуробудування» у
цех кольорового лиття, а звільнена
10.10.1994 з роботи в цьому ж цеху з ВАТ
«Запорізький арматурний завод».

Крім того, суд не приймає посилання
відповідача на те, що ОСОБА_10 почала
працювати на підприємстві відповідача
лише 04.02.1994 з огляду на те, що в трудовій
книжці ОСОБА_10 відсутній запис про
прийняття на роботу на підприємство
відповідача 04.02.1994.

Отже, ОСОБА_10 працювала на одному і тому
ж підприємстві весь час (07 років 00
місяців), незважаючи на зміну
організаційно-правової форми
підприємства, та не була а ні
переведена з іншого підприємства, ані
прийнята на роботу до ВАТ «Запорізький
арматурний завод».

Крім того, з матеріалів справи
встановлено, що ОСОБА_10 перебуває на
обліку в УПФУ в Вільнянському районі
Запорізької області та отримує пенсію
за віком на пільгових умовах за списком
№1 з грудня 2004 року на підставі довідки
про підтвердження пільгового стажу
виданої ПАТ «Запорізький арматурний
завод». На час розгляду справи в суді
вказана довідка підприємством не
відкликана, а факт призначення пенсії
ОСОБА_10 УПФУ в Вільнянському районі
Запорізької області відповідачем не
оскаржувався, доказів протилежного до
матеріалів справи не надано.

На момент розгляду справи в суді
заборгованість по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій
призначених на пільгових умовах у
розмірі 9374,64 грн. відповідачем не
сплачено, заборгованість перед
Пенсійним фондом не погашена.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідач, як платник
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування та юридична особа,
працівники якої вийшли на пільгову
пенсію, зобов'язаний відшкодовувати
Пенсійному фонду України фактичні
витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій у повному розмірі.
Тому, заборгованість у сумі 9374,64 грн. за
період грудень 2013 - лютий 2014 року, яка
обліковується за відповідачем перед
органом Пенсійного фонду України,
підлягає стягненню.

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в разі, якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Оскільки матеріалами справи
підтверджується наявність
заборгованості, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача є законними та
обґрунтованими, а отже підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись
ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Запоріжжя до Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
арматурний завод» про стягнення витрат
на виплату пенсій - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Запорізький арматурний
завод» (, розташоване:
69093, м. Запоріжжя, вул. Зачиняєва, 158-а) на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя (,
розташоване: 69041, м. Запоріжжя, вул.
Трегубова, 18, розрахунковий рахунок
1079 в Запорізькому обласному
управлінні ВАТ «Державний ощадний банк
України», МФО 313957, код платежу 50020600)
заборгованість у розмірі 9374,64 грн.
(дев'ять тисяч триста сімдесят чотири
гривні 64 коп.) по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до п. «а» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
період грудень 2013 - лютий 2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль