Справа № 812/36/14
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Каюда А.М.
Суддя-доповідач - Білак С. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року
справа №812/36/14
Приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Білак С.В.,
суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г.,
секретар судового засідання Овчаренко
М.Б., з участю представника позивача
Ільченко О.С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Луганська
Головного управління Міндоходів у
Луганській області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року у справі № 812/36/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луганський інститут
селекції і технологій" до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Луганська Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 23.09.2013
року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою
відповідальністю "Луганський інститут
селекції і технологій" (далі - позивач)
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Луганська
Головного управління Міндоходів у
Луганській області (далі - відповідач)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 23.09.2013
року.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року позов було задоволено в повному
обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
та відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що судом першої інстанції
проігнорований той факт, що вироком
Комсомольського районного суду
м.Херсона у кримінальній справі
стосовно керівника ТОВ «ЗК Агромир»
визнано винним у скоєні злочину,
передбаченого ст.205 КК України, який
набрав законної сили.

Первинні документи по
взаємовідносинам з контрагентом
підписувались не посадовими особами,
господарські операції є безтоварними.

З товарно-транспортної накладної
неможливо встановити осіб, які
відвантажили та одержали ТМЦ, що в свою
чергу свідчить про неналежне
оформлення зазначених
товарно-транспортних накладних.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти доводів
апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання не
прибув, належним чином був
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
заперечення представника позивача
проти доводів апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
необхідно залишити без змін з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено судом апеляційної
інстанції, позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Луганський інститут селекції і
технологій" перебуває на податковому
обліку в ДПІ у Жовтневому районі м.
Луганська та відповідно до статті 301
Податкового кодексу України є
платником фіксованого
сільськогосподарського податку, та
зареєстрований як
сільськогосподарське підприємство
суб'єкт спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість.

На підставі наказу відповідача № 193 від
15.08.2013 року в період з 29.08.2013 року по
03.09.2013 року було проведено позапланову
документальну виїзну перевірку ТОВ
"ЛІСТ" з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ "ЗК "Агромир" за
період з 01.07.2011 року по 03.09.2013 року,
результати якої оформлені актом
№325/12-34-22-04/30584817 від 10.09.2013 року (а.с. 18,
22-32).

В акті перевірки встановлено наявність
вироку у кримінальній справі, яким
визнано винним у скоєнні злочину,
передбаченого статтею 205 Кримінального
кодексу України директора ТОВ "ЗК
"Агромир" Ляшенка П.В. та зроблено
висновок, що ТОВ "ЗК "Агромир" не
здійснювало господарську діяльність,
всі взаємовідносини по ланцюгу руху
ТМЦ є безтоварними операціями, які не
мають реального характеру, тому
первинні документи по
взаємовідносинам з ТОВ "ЛІСТ" не
підписувалися посадовими особами. Крім
того, враховуючи неналежне оформлення
видаткової накладної, податкової
накладної та ТТН, в зв'язку не
підписання цих документів посадовими
особами, що підтверджується вироком
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 12.10.2012 року по справі
№2114/7123/12 за ст. 205 Кримінального кодексу
України по відношенню постачальника
ТОВ "ЗК "Агромир", підприємством ТОВ
"ЛІСТ" завищено податковий кредит за
вересень 2011 року та порушено вимоги п.
198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України, внаслідок
чого неправомірно сформовано
податковий кредит за вересень 2011 року
на суму 13041 грн. (а.с. 29-30).

На підставі акту перевірки 23.09.2013 року
податковим органом було прийнято
податкове повідомлення-рішення №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з ПДВ за основним платежем
13041 грн. за штрафною санкцією 3260,25 грн.
(а.с. 38).

Як вбачається з матеріалів справи,
08.09.2011 року позивачем було придбане
дизельне паливо у кількості 8792 л за
ціною 7,42 грн./л на загальну суму 78248,80
грн., з них ПДВ 13041,47 грн. у Товариства з
обмеженою відповідальністю "Зернова
компанія "Агромир". Придбання оформлене
видатковою накладною від 08.09.2011 року
без номера, рахунком-фактурою №08/09811
від 08.09.2011 року, товарно-транспортною
накладною від 08.09.2011 року та податковою
накладною №72 від 08.09.2011 року (а.с. 15-17).

Оплата за придбане дизельне паливо
здійснена в повному обсязі відповідно
до виписки банку від 08.09.2011 року (а.с. 77).

Відомості про отриману податкову
накладну №72 від 08.09.2011 року відображені
в реєстрі отриманих податкових
накладних за вересень 2011 року, а сума
ПДВ включена до складу податкового
кредиту вересня місяця (а.с. 65-76).

Відповідно до статті 185.1 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
податку на додану вартість є операції
платників податку з постачання товарів
(послуг), місце постачання яких
розташоване на митній території
України, ввезення товарів (супутніх
послуг) на митну територію України в
митному режимі імпорту або реімпорту
(далі - імпорт), вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорт), постачання послуг з
міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.

Датою виникнення податкових
зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Висновок податкового органу про
неправомірність віднесення позивачем
ПДВ до податкового кредиту вересня 2011
року ґрунтується на припущенні про не
підписання податкової накладної
посадовими особами ТОВ "ЗК "Агромир", що
на думку відповідача встановлено
вироком Комсомольського районного
суду м. Херсона у справі по
звинуваченню директора ТОВ "ЗК
"Агромир" у скоєнні злочину за ст. 205
Кримінального кодексу України.

У зазначеному вироку суду не
відображено та не досліджувалися
господарські взаємовідносини між ТОВ
"ЗК "Агромир" та позивачем у справі, не
зазначено, що директором ТОВ "ЗК
"Агромир" не підписувалися первинні
документи по взаємовідносинам з
позивачем. Так само у вироку відсутні
посилання на проведення
почеркознавчої експертизи, яка б
встановила, що підписи у первинних
документах виконані не директором ТОВ
"ЗК "Агромир" Ляшенко П.В. За таких
обставин посилання податкового органу
на неправомірність віднесення
позивачем сум до складу податкового
кредиту вересня 2011 року через не
підписання первинних документів
посадовими особами ТОВ "ЗК "Аргомир" не
відповідають дійсності та не
підтверджені належними доказами.

Сама по собі наявність вироку у
відношенні директора контрагента не
може бути підставою для визнання
неправомірним формування податкового
кредиту по операціях з придбання ТМЦ у
такого контрагента. Податковим органом
не надано доказів анулювання свідоцтва
платника ПДВ ТОВ "ЗК "Аргомир".

Крім того, колегія суддів зазначає, що
згідно із спеціальним режимом
оподаткування сума податку на додану
вартість, нарахована
сільськогосподарським підприємством
на вартість поставлених ним
сільськогосподарських товарів/послуг,
не підлягає сплаті до бюджету та
повністю залишається в розпорядженні
такого сільськогосподарського
підприємства для відшкодування суми
податку, сплаченої (нарахованої)
постачальнику на вартість виробничих
факторів, за рахунок яких сформовано
податковий кредит, а за наявності
залишку такої суми податку - для інших
виробничих цілей. Зазначені суми
податку на додану вартість
акумулюються сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
та/або в органах, які здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів у порядку , затвердженому
Кабінетом Міністрів України. Якщо сума
податку на додану вартість, сплачена
(нарахована) сільськогосподарським
підприємством постачальнику на
вартість виробничих факторів,
перевищує суму податку, нараховану за
операціями з постачання
сільськогосподарських товарів/послуг,
то різниця між такими сумами не
підлягає бюджетному відшкодуванню та
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що позивач у справі,
якщо податкові зобов'язання поточного
періоду перевищують податковий кредит
- не сплачує зобов'язання з ПДВ до
бюджету, а у разі перевищення кредиту
над зобов'язаннями не отримує права на
бюджетне відшкодування ПДВ, а лише має
право перенести його залишок до складу
податкового кредиту наступного
періоду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції вірно зроблено
висновок про те, що податковий орган
при винесенні оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення діяв
не на підставі, поза межами повноважень
та не у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Луганська Головного
управління Міндоходів у Луганській
області - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року у справі № 812/36/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луганський інститут
селекції і технологій" до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Луганська Головного
управління Міндоходів у Луганській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 23.09.2013
року - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
складена в нарадчій кімнаті та
проголошена в судовому засіданні 18
квітня 2014 року, в повному обсязі
виготовлена 18 квітня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складання рішення відповідно до ст.160
КАС України - з дня складання рішення в
повному обсязі.

Головуючий суддя
С.В.Білак

Судді
Т.Г. Гаврищук

М.Г.Сухарьок