Справа № 825/1091/14
Суддя: Д'яков В.І.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 квітня 2014 року
Чернігів Справа №
825/1091/14

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого-судді
- Д'якова В.І.,

за участю секретаря
- Федорок К.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Новозаводського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про
визнання дій протиправними та
скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

01.04.2014 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Новозаводського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції про
визнання протиправними дій державного
виконавця Новозаводського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Голован Олексія Григоровича
щодо винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження №42639134 і
постанови про арешт майна боржника та
заборони на його відчуження у
виконавчому провадженні №42639134 та
скасування вищевказаних постанов. Свої
вимоги мотивує тим, що 24.03.2014 позивач
отримав від державного реєстратора
прав на нерухоме майно Реєстраційної
служби Чернігівського міського
управління юстиції в Чернігівській
області витяг з Державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
обтяження, а саме: накладено арешт на
квартиру позивача, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Підставою для
накладення арешту стала постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, винесена
державним виконавцем Новозаводського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Голованом Олексієм
Григоровичем. Вважає дії відповідача
по винесенню оскаржуваних постанов
протиправними, а постанови такими, що
підлягають скасуванню, оскільки
квартира на яку накладено арешт є
єдиним житлом позивача, а згідно
частини 7 статті 52 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі якщо
сума, що підлягає стягненню за
виконавчим провадженням, не перевищує
десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника. Крім того позивач зазначив,
що під час винесення державним
виконавцем постанови про відкриття
виконавчого провадження останнім було
порушено вимоги статті 22 Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки строк пред'явлення
виконавчого документу, на підставі
якого було відкрито виконавче
провадження, закінчився.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, в
позовній заяві просив проводити
розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, надіслав до суду заяву
про розгляд справи без його участі та
письмові заперечення, в яких зазначив,
що проти задоволення позовних вимог
заперечує в повному обсязі, оскільки в
ході примусового виконання рішення
державним виконавцем направлялись
запити до правореєструючих органів
щодо зареєстрованого за боржником на
праві власності рухомого та нерухомого
майна, джерел доходів та відкритих
рахунків в установах банків. Згідно
даних ДПС України джерел доходів та
відкритих рахунків в установах банків
у ОСОБА_1 не зареєстровано. Згідно
інформації з реєстру прав власності на
нерухоме майно, Державного реєстру
іпотек, Єдиного державного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна за боржником було зареєстровано
право власності на ідеальну частку 1/1,
АДРЕСА_1. В зв'язку з чим, 21.03.2014
державним виконавцем, з метою
забезпечення виконання рішення,
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони його
відчуження. За таких обставин, вважає,
що відповідач в оскаржуваних
правовідносинах діяв у межах та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством України.

Судове засідання проводилось у
порядку, передбаченому статтею 41 КАС
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 20.03.2014 головним
державним виконавцем Новозаводського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Голованом О.Г., на підставі
заяви та повторно поданої постанови в
справі про адміністративне
правопорушення серії СВ1 №049079 від
27.07.2011, винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
боржнику надано семиденний строк з
моменту винесення постанови для
самостійного її виконання (а.с.24).

У зв'язку з невиконанням в
добровільному порядку боржником
постанови в справі про адміністративне
правопорушення державним виконавцем
розпочате її примусове виконання.

В ході примусового виконання постанови
державним виконавцем були направлені
запити до правореєструючих органів
щодо зареєстрованого за боржником на
праві власності рухомого та нерухомого
майна, джерел доходів та відкритих
рахунків в банківських установах.

Згідно відповідей Державної
податкової служби України від 24.03.2014
№№ та , наявними в
матеріалах справи (а.с.23), відсутні
відомості про джерела доходів боржника
та відкриті на його ім'я рахунки у
банківських установах.

Відповідно інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
державного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна за боржником
- ОСОБА_1 зареєстровано право власності
на ідеальну частку 1/1 двокімнатної
квартири по АДРЕСА_1 (а.с.18).

На цій підставі, 21.03.2014 головним
державним виконавцем Новозаводського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції Голованом О.Г., з метою
забезпечення реального виконання
постанови в справі про адміністративне
правопорушення, винесено постанову
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, якою
накладено арешт на все майно ОСОБА_1, у
тому числі і на ідеальну частину 1/1
двокімнатної квартири по АДРЕСА_1, що
належить боржнику, у межах суми
звернення стягнення в розмірі 102 грн.
(а.с.20).

Як вбачається з матеріалів справи,
24.03.2014 до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
обтяження була внесена інформація про
обтяження, а саме на ідеальну частину 1/1
двокімнатної квартири по АДРЕСА_1
(а.с.18).

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України від 21.04.1999 №
606-XIV «Про виконавче провадження» (далі -
Закон № 606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Закону
№606-XIV примусове виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб)
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
№606-XIV.

Частиною 1 статті 6 Закону №606-XIV
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

В статті 11 Закону №606-XIV вказано, що
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Згідно частини 1 статті 17 Закону №606-XIV
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Перелік виконавчих документів за
рішеннями, що підлягають примусовому
виконанню державною виконавчою
службою, визначено частиною другою
статті 17 Закону №606-XIV.

Згідно з пунктом 1 цієї норми
виконавчими документами, що підлягають
примусовому виконанню державною
виконавчою службою, є, зокрема,
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин 1,2,5 статті 25
Закону №606-XIV державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова. Копії
постанови про відкриття виконавчого
провадження надсилаються не пізніше
наступного робочого дня стягувачу та
боржникові.

Отже, вищевказана норма закону
зобов'язує державного виконавця
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону
№606-XIV у разі ненадання боржником у
строки, встановлені частиною 2 статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 52 Закону
№606-XIV звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Частинами 1,2,3 статті 57 Закону №606-XIV
передбачено, що арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем,
зокрема, шляхом винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.
Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до частини 7 статті 52 Закону
№606-XIV у разі якщо сума, що підлягає
стягненню за виконавчим провадженням,
не перевищує десяти розмірів
мінімальної заробітної плати,
звернення стягнення на єдине житло
боржника та земельну ділянку, на якій
розташоване це житло, не здійснюється.
У такому разі державний виконавець
зобов'язаний вжити всіх заходів для
виконання рішення за рахунок іншого
майна боржника.

Аналізуючи вищевикладені норми Закону
№606-XIV, суд дійшов висновку, про право
державного виконавця, з метою
реального виконання постанови в справі
про адміністративне правопорушення, на
винесення постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження.

Тобто винесення державним виконавцем
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
не несе за собою обов'язку по стягненню
майна за виконавчим документом, а є
лише зобов'язуючим елементом для
подальшої сплати боржником коштів за
виконавчим документом.

Згідно з загальнотеоретичними
положеннями права, протиправними діями
суб'єкта владних повноважень є
протиправна, суспільно-небезпечна,
усвідомлена, вольова, активна
поведінка суб'єкта владних
повноважень, спрямована на невиконання
суб'єктом владних повноважень
покладеного на нього обов'язку діяти
певним чином.

Тобто протиправними діями може бути
визнано вчинення суб'єктом владних
повноважень дій, які суперечать
діючому законодавству або не належать
до його компетенції тощо.

Однак, у діях відповідача відсутні
ознаки протиправності, оскільки при
винесенні оскаржуваних постанов
останній діяв у межах та у спосіб,
передбачений законодавством України,
забезпечуючи при цьому реальність
виконання постанови постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 21.03.2014.

Крім того, суд не бере до уваги
посилання позивача на те, що під час
винесення державним виконавцем
постанови про відкриття виконавчого
провадження останнім було порушено
вимоги статті 22 Закону №606-XIV, оскільки
строк пред'явлення виконавчого
документу, на підставі якого було
відкрито виконавче провадження,
закінчився, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
22 Закону №606-XIV виконавчі документи
можуть бути пред'явлені до виконання в
такі строки, зокрема, інші виконавчі
документи - протягом року, якщо інше не
передбачено законом.

Строки пред'явлення виконавчого
документа до виконання перериваються,
зокрема, пред'явленням виконавчого
документа до виконання (частина 1
статті 23 Закону №606-XIV).

Згідно з частиною 2 статті 23 Закону
№606-XIV після переривання строку
пред'явлення виконавчого документа до
виконання перебіг строку поновлюється.
Час, що минув до переривання строку, до
нового строку не зараховується.

Як вбачається з листа заступника
начальника Новозаводського відділу
державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції від 09.04.2014 №1249/5 (а.с.27), стосовно
ОСОБА_1 неодноразово відкривались
виконавчі провадження, однак, в зв'язку
з відсутністю у боржника майна в межах
суми боргу, на яке можливо звернути
стягнення вказані провадження були
завершені.

Отже, наведені позивачем факти щодо
порушення відповідачем статті 22 Закону
№606-XIV не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні.

При вирішенні даної справи судом були
враховані положення частини 3 статті 2,
частини 1 статті 11 та частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірність
своїх дій та винесених постанов.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Новозаводського
відділу державної виконавчої служби
Чернігівського міського управління
юстиції про визнання дій протиправними
та скасування постанов, необхідно
відмовити повністю за
необґрунтованістю.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167, Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
підпис В.І. Д'яков

З оригіналом згідно

Суддя:
В.І. Д'яков