Справа № 816/7170/13-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 р.Справа № 816/7170/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.,

представника відповідача - Левенця Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сімо" на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014р. по
справі № 816/7170/13-а

за позовом Державної податкової
інспекції у м.Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сімо"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

Державна податкова інспекція у
м.Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавської області (далі
по тексту ДПІ у м.Полтаві ГУ Міндоходів
у Полтавській області, позивач)
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сімо", в якому, з
урахуванням заяви про уточнення та
зменшення розміру позовних вимог від
22.01.2014 р., просив суд стягнути кошти з
рахунків Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сімо" в розмірі 83382,91
грн., у т.ч.: податковий борг з податку на
додану вартість в розмірі 5350 грн. 71 коп.;
податковий борг по штрафним санкціям
за порушення норм регулювання готівки
в розмірі 72911 грн. 20 коп. та податковий
борг по штрафним санкціям за порушення
норм регулювання обігу готівки в
розмірі 5121 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014 року
по справі № 816/7170/13-а адміністративний
позов ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів у
Полтавській області до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сімо" про
стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з рахунків Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сімо" () податковий борг:

- з податку на додану вартість в розмірі
5350 грн. 71 коп. (п'ять тисяч триста
п'ятдесят гривень сімдесят одна
копійка) на р/р 0002 код бюджетної
класифікації платежу 14010100 одержувач
УДКС у місті Полтаві Полтавської
області, ЗКПО 38019510, банк одержувача:
ГУДКС України у Полтавській області
МФО 831019;

- по штрафним санкціям за порушення
норм регулювання обігу готівки в
розмірі 72911 грн. 20 коп. (сімдесят дві
тисячі дев'ятсот одинадцять гривень
двадцять копійок) на р/р 0002 код
бюджетної класифікації платежу 21080900
одержувач УДКС у місті Полтаві
Полтавської області, ЗКПО 38019510, банк
одержувача: ГУДКС України у
Полтавській області МФО 831019;

- по штрафним санкціям за порушення
норм регулювання обігу готівки в
розмірі 5121 грн. (п'ять тисяч сто
двадцять одна гривня) на р/р 0002 код
бюджетної класифікації платежу 21080900
одержувач УДКС у місті Полтаві
Полтавської області, ЗКПО 38019510, банк
одержувача: ГУДКС України у
Полтавській області МФО 831019.

Відповідач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, недоведеність обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 29.01.14 року
по справі № 816/7170/13-а, прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги пояснив, що ДПІ у м.Полтаві ГУ
Міндоходів у Полтавській області не
було проведено звірку податкових
повідомлень рішень № від 22.11.2013
р., № від 04.10.2012 р., та № від
04.10.2012 р. на відповідний запит позивача,
хоча Полтавським окружним
адміністративним судом було
зобов'язано ДПІ у м. Полтаві ГУ
Міндоходів у Полтавській області
зробити звірку розбіжностей, що
призвело до невірного визначення суми
боргу.

Представник відповідача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав з підстав, викладених в
останній, просив суд апеляційної
інстанції скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014 року
по справі № 816/7170/13-а, прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Позивач в надісланих до суду письмових
запереченнях просив вимоги
апеляційної скарги залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
суду першої інстанції - без змін.
Зазначив, що в оскаржуваній постанові
від 29.01.2014 року Полтавським окружним
адміністративним судом не було
зобов'язано Державну податкову
інспекцію у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області провести звірку податкових
повідомлень рішень № від 22.11.2013
р., № від 04.10.2012 р., та № від
04.10.2012 р., а тому вищенаведені посилання
відповідача в апеляційній скарзі не
відповідають дійсності.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, представника
відповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що ТОВ "Сімо" є юридичною
особою, , та перебуває на
обліку в ДПІ у м. Полтаві ГУ Міндоходів
у Полтавській області з 12.01.1995 р. за № 560
(а.с. 9,11-14).

ТОВ "Сімо" зареєстроване платником
податку на додану вартість, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію платника податку на додану
вартість № 100039758 серії НБ № 033679, копія
якого наявна у матеріалах справи (а.с.9).

04.10.2012 р. ДПІ у м.Полтаві ГУ Міндоходів у
Полтавській області на підставі акту
перевірки № 2785/22-2/22542687 від 18.09.2012 р.
"Про результати виїзної планової
документальної перевірки ТОВ "Сімо",
, з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2010 р. по
31.03.2012 р." (а.с. 27-52) винесено наступні
податкові повідомлення-рішення:

- № , яким до ТОВ "Сімо"
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій (штрафу) в розмірі 72911 грн. 20 коп.
(а.с. 7);

- № , яким ТОВ "Сімо" збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем: "штрафні санкції за порушення
законодавства про патентування, норм
регулювання обігу готівки та
застосування реєстраторів" в розмірі
5121 грн. (а.с. 8).

Відповідач не погодився з даними
податковими повідомленнями-рішеннями
та оскаржив їх до суду.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 01.02.2013 р. у
справі № 2а-1670/8134/12, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2013 року,
у задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сімо" до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Полтавської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
04.10.2012 р. № та № відмовлено
(а.с. 95-107).

У зв'язку з несплатою узгодженої суми
податкового зобов'язання у встановлені
строки, ДПІ у м.Полтаві ГУ Міндоходів у
Полтавської області на адресу
відповідача направлено податкову
вимогу № 1026 від 05.11.2012 року (а.с.6), яка в
судовому порядку не оскаржувалась.

Однак, суми грошового зобов'язання зі
сплати штрафних (фінансових) санкцій
(штрафу), що виникло на підставі
податкових повідомлень - рішень від
04.10.2012 р. № , № 005052306, на час
розгляду адміністративної справи ТОВ
"Сімо" не було сплачено (а.с. 111-113).

Крім того, позивачем було самостійно
задекларовано належну до сплати суму
грошового зобов'язання з ПДВ за грудень
2012 року - у розмірі 114845 грн., за січень 2013
року - в розмірі 23619 грн., за червень 2013
року - в розмірі 20156 грн., за липень 2013
року - 5124 грн., за серпень 2013 року - в
розмірі 162 грн., за вересень 2013 року - в
розмірі 1907 грн., однак, у встановлений
законом строк вказані суми грошового
зобов'язання сплачені не були.

З облікової картки платника податків
ТОВ «Сімо» судом першої інстанції
встановлено, що ДПІ у м. Полтаві
зараховано у рахунок погашення
податкового боргу відповідача в
розмірі 86176,78 грн. з податку на додану
вартість переплату в загальній сумі 72845
грн. 32 коп., а також зараховано в рахунок
погашення податкового боргу кошти в
сумі 5124 грн. 13 коп., сплачені згідно
платіжного доручення № 279 від 29.08.2013; в
сумі 162 грн. сплачені згідно платіжного
доручення № 296 від 25.09.2013; в сумі 1907 грн.
сплачені згідно платіжного доручення
№ 325 від 29.10.2013; в сумі 1500 грн. сплачені
згідно платіжного доручення № 379 від
29.11.2013; в сумі 85000 грн. сплачені згідно
платіжного доручення № 420 від 30.12.2013 р.

У зв'язку з несвоєчасним погашенням
узгоджених грошових зобов'язань на
суму податкового боргу відповідача ДПІ
у м. Полтаві нарахована пеня, яка станом
на час розгляду справи судом першої
інстанції склала 5350,71 грн.

Наявність несплаченого податкового
боргу зі штрафних (фінансових) санкцій,
застосованих згідно податковими
повідомленнями-рішеннями від 04.10.2012
року № , № , а також зі
сплати пені з ПДВ, слугувала підставою
для звернення ДПІ у м. Полтаві до суду з
даним позовом про стягнення з ТОВ
«Сімо» коштів у загальному розмірі
83321,90 грн. (з урахуванням уточнених
позовних вимог).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з наявності
законних підстав для стягнення суми
існуючої заборгованості з податку на
додану вартість в розмірі 86176,78 грн., а
також грошового зобов'язання в розмірі
83 382, 91 грн., що виникло за податковими
повідомленнями - рішеннями від 04.10.2012
року № , № , а також суми
пені, що нарахована у зв'язку з
несвоєчасною сплатою відповідачем
заборгованості з ПДВ.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

У відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковим боргом є сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Як визначено у пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, грошовим
зобов'язанням є сума коштів, яку
платник податків повинен сплатити до
відповідного бюджету як податкове
зобов'язання та/або штрафну (фінансову)
санкцію, що справляється з платника
податків у зв'язку з порушенням ним
вимог податкового законодавства та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також санкції за
порушення законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54
Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо,
зокрема, дані перевірок результатів
діяльності платника податків, крім
електронної перевірки, свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Як встановлено пунктом 57.3. статті 57
Податкового кодексу України, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що ТОВ "Сімо" не сплачено
суму штрафних (фінансових) санкцій
(штрафу) в розмірі 72911 грн. 20 коп.
відповідно до податкового
повідомлення - рішення від 04.10.2013 р. №
та суму грошового зобов'язання за
платежем: "штрафні санкції за порушення
законодавства про патентування, норм
регулювання обігу готівки та
застосування реєстраторів" в розмірі
5121 грн. згідно податкового
повідомлення - рішення від 04.10.2013 р. №
, що підтверджується обліковими
картками платника податків ТОВ "Сімо"
(а.с. 111-113).

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 01.02.2013 р. у
справі № 2а-1670/8134/12 в задоволенні
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сімо" до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Полтавської області Державної
податкової служби в частині визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень від
04.10.2012 р. № та № ,
відмовлено.

Постанова Полтавського окружного
адміністративного суду від 01.02.2013 року
у справі № 2а-1670/8134/12 залишена без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 23.04.2013 р.
(а.с. 95-107).

У відповідності до ч.ч.3, 5 ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Постанова або ухвала суду апеляційної
чи касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

З огляду на вищезазначене, постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 01.02.2013 р. у
справі № 2а-1670/8134/12 набрала законної
сили в силу частини третьої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України 23.04.2013 року.

Відповідно до ч.1. ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказується про
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.1 ст.255 КАС України постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Тобто, правомірність податкових
повідомлень-рішень від 04.10.2012 року №№
та № підтверджена судовим
рішенням, яке набрало законної сили, а
відтак, у відповідача наявний обов'язок
по оплаті грошових зобов'язань зі
штрафних санкцій, згідно з вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
які є чинними.

Також, матеріалами справи
підтверджено, що відповідачем подано
до ДПІ у м. Полтаві податкові
декларації з податку на додану
вартість:

- за грудень 2012, у якій самостійно
визначено суму ПДВ, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет (р. 25) в
розмірі 114845 грн. (а.с. 15,16);

- за січень 2013, у якій самостійно
визначено суму ПДВ, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет (р. 25) в
розмірі 23619 грн. (а.с. 17,18);

- за червень 2013, у якій самостійно
визначено суму ПДВ, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет (р. 25) в
розмірі 20156 грн. (а.с. 19,.20);

- за липень 2013, у якій самостійно
визначено суму ПДВ, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет (р. 25) в
розмірі 5124 грн. (а.с. 21, 22);

- за серпень 2013, у якій самостійно
визначено суму ПДВ, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет (р. 25) в
розмірі 162 грн. (а.с. 23, 24);

- за вересень 2013, у якій самостійно
визначено суму ПДВ, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет (р. 25) в
розмірі 1907 грн. (а.с. 25, 26).

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України, крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 ст. 56 Податкового кодексу
України передбачено, що не підлягає
оскарженню грошове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків.

Пунктом 57.1 ст. 57 Податкового кодексу
України встановлено, що платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 87.1 ст. 87 Податкового
кодексу України джерелами самостійної
сплати грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків є будь-які власні кошти, у тому
числі ті, що отримані від продажу
товарів (робіт, послуг), майна, випуску
цінних паперів, зокрема корпоративних
прав, отримані як позика (кредит), та з
інших джерел, з урахуванням
особливостей, визначених цією статтею,
а також суми надміру сплачених
платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків з відповідного платежу може
бути здійснена також за рахунок
надміру сплачених сум такого платежу
(без заяви платника) або за рахунок
помилково та/або надміру сплачених сум
з інших платежів (на підставі
відповідної заяви платника) до
відповідних бюджетів.

Пунктом 87.9 ст. 87 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі
наявності у платника податків
податкового боргу контролюючі органи
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків. У
такому ж порядку відбувається
зарахування коштів, що надійдуть у
рахунок погашення податкового боргу
платника податків відповідно до статті
95 цього Кодексу або за рішенням суду у
випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено в суді апеляційної
інстанції, ДПІ у м. Полтаві зараховано у
рахунок погашення податкового боргу
відповідача з податку на додану
вартість переплату в загальній сумі 72845
грн. 32 коп.

Згідно з обліковою карткою платника
податків ТОВ «Сімо», наявною у
матеріалах справи, позивачем
зараховано в рахунок погашення
податкового боргу кошти: в сумі 5124 грн.
13 коп., сплачені згідно платіжного
доручення № 279 від 29.08.2013; в сумі 162 грн.
сплачені згідно платіжного доручення
№ 296 від 25.09.2013; в сумі 1907 грн. сплачені
згідно платіжного доручення № 325 від
29.10.2013; в сумі 1500 грн. сплачені згідно
платіжного доручення № 379 від 29.11.2013; в
сумі 85000 грн. сплачені згідно
платіжного доручення № 420 від 30.12.2013 р.

Відповідно до п.п. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129
Податкового кодексу України після
закінчення встановлених цим Кодексом
строків погашення узгодженого
грошового зобов'язання на суму
податкового боргу нараховується пеня.

Згідно п.п. 2.1.1 п. 2.1 Інструкції про
порядок нарахування та погашення пені
за платежами, що контролюються
органами державної податкової служби,
затвердженої наказом Державної
податкової адміністрації України від
17.12.2010 р. № 953, зареєстрованої в
Мніістерстві юстиції України 27.12.2010
року за № 1350/18645 /надалі - Інструкція/,
пеня нараховується після закінчення
встановлених Кодексом строків
погашення узгодженого грошового
зобов'язання на суму податкового боргу.

Нарахування пені розпочинається: при
самостійному нарахуванні суми
грошового зобов'язання платником
податків - від першого робочого дня,
наступного за останнім днем граничного
строку сплати грошового зобов'язання,
визначеного Кодексом; при нарахуванні
суми грошового зобов'язання
контролюючими органами - від першого
робочого дня, наступного за останнім
днем граничного строку сплати
грошового зобов'язання, визначеного у
податковому повідомленні-рішенні
згідно з Кодексом.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції у разі
часткового погашення податкового
боргу сума такої частки визначається з
урахуванням пені, нарахованої на таку
частку.

Пунктом 2.6 Інструкції встановлено, що
пеня, визначена підпунктом 2.1.1 пункту 2.1
цього розділу, нараховується на суму
податкового боргу (включаючи суму
штрафних санкцій за їх наявності та без
урахування суми пені) із розрахунку 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, діючої на
день виникнення такого податкового
боргу або на день його (його частини)
погашення, залежно від того, яка з
величин таких ставок є більшою, за
кожний календарний день прострочення у
його сплаті.

Згідно з п.п. 2.3.1 п. 2.3 Інструкції
нарахування пені закінчується у день
зарахування коштів на відповідний
рахунок Державного казначейства
України та/або в інших випадках
погашення податкового боргу та/або
грошових зобов'язань.

Як вбачається з облікової картки ТОВ
"Сімо" з податку на додану вартість,
наявної у матеріалах справи, у зв'язку з
несвоєчасним погашенням узгоджених
грошових зобов'язань на суму
податкового боргу відповідача ДПІ у м.
Полтаві нарахована пеня: в розмірі 265
грн. 33 коп. за період з 31.01.2013 р. по 28.08.2013
р.; в розмірі 9 грн. 47 коп. за період з
31.01.2013 р. по 24.09.2013 р.; в розмірі 127 грн. 43
коп. за період з 31.01.2013 р. по 28.10.2013 р.; в
розмірі 111 грн. 70 коп. за період з 31.01.2013
р. по 28.11.2013 р.; в розмірі 2734 грн. 79 коп. за
період з 31.01.2013 р. по 29.12.2013 р.; в розмірі
1752 грн. 98 коп. за період з 04.03.2013 р. по
29.12.2013 р.; в розмірі 705 грн. 07 коп. за
період з 31.07.2013 р. по 29.12.2013 р.; в розмірі
130 грн. 30 коп. за період з 02.09.2013 р. по
29.12.2013 р.; в розмірі 3 грн. 12 коп. за період
з 01.10.2013 р. по 29.12.2013 р.; в розмірі 24 грн. 45
коп. за період з 31.10.2013 р. по 29.12.2013 р.
(а.с.114-119).

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що переплата та кошти,
перераховані відповідачем платіжними
дорученнями, були зараховані ДПІ у м.
Полтаві у рахунок погашення
податкового боргу відповідача в
розмірі 164208,98 грн., що виник у зв'язку з
несплатою сум податкових зобов'язань,
визначених зазначеними вище
податковими деклараціями з податку на
додану вартість.

Також за рахунок коштів, сплачених
відповідачем згідно платіжного
доручення № 420 від 30.12.2013 р., зменшено
зокрема суму податкового боргу
позивача з пені на 513 грн. 93 коп., а також
погашено недоїмку в розмірі 211 грн. 52
коп., що виникла по податковій
декларації з податку на додану
вартість № від 30.12.2013 р. (а.с. 118).

Отже, за відповідачем рахується
заборгованість по пені в розмірі 5350
грн. 71 коп., що підтверджується
обліковою карткою ТОВ "Сімо" з податку
на додану вартість.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції
нараховані контролюючим органом суми
пені самостійно сплачуються платником
податків.

Пунктом 3.3 Інструкції встановлено, що
суми пені зараховуються до бюджетів
або державних цільових фондів, до яких
згідно із законом зараховуються
відповідні податки.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Отже, з огляду на положення пп.14.1.175 п.14.1
ст.14 ПК України, колегія суддів
зазначає, що сума несплаченого
відповідачем грошового зобов'язання та
штрафних санкцій, визначених
податковими повідомленнями-рішеннями
від 04.10.2013 р. № та № , а
також сума пені в розмірі 5350 грн. 71 коп.,
є сумою податкового боргу відповідача.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового
кодексу України визначено, що у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 статті 59 Податкового
кодексу України у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення
(вручення) податкової вимоги сума
податкового боргу змінилася, але
податковий борг не був погашений в
повному обсязі, податкова вимога
додатково не надсилається (не
вручається).

Як вбачається з матеріалів справи,
Державною податковою інспекцією у м.
Полтаві 05.11.2012 р. винесено податкову
вимогу форми "Ю" № 1026 , яка вручена
представнику відповідача 28.02.2013 р., про
що свідчить наявна в матеріалах справи
копія повідомлення про вручення
поштового відправлення(а.с. 6.),
відповідачем не оскаржена та є чинною.

Таким чином, податковим органом було
здійснено заходи по стягненню
податкового боргу платника податків,
передбачені діючим законодавством,
однак вони не призвели до погашення
податкового боргу в повному обсязі.

Отже, як свідчать матеріали справи, за
відповідачем обліковується податковий
борг в сумі 83382 грн. 91 коп., у тому числі:
податковий борг з податку на додану
вартість у розмірі 5350 грн. 71 коп. (пеня),
податковий борг по штрафним санкціям
за порушення норм регулювання обігу
готівки в розмірі 72911 грн. 20 коп. та
податковий борг по штрафним санкціям
за порушення норм регулювання обігу
готівки в розмірі 5121 грн., що
підтверджується обліковими картками
ТОВ "Сімо", наявними у матеріалах
справи.

Відповідно до статті 67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 20.1.28 п. 20.1 ст.20
Податкового кодексу України визначено
право керівника державної податкової
служби застосовувати до платників
податків фінансові (штрафні) санкції,
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом, стягувати
суми простроченої заборгованості
суб'єкта господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

У відповідності до п. 95.1 ст. 95
Податкового кодексу України
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктами 95.2, 95.3 ст. 95
Податкового кодексу України
стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

Беручи до уваги наведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про наявність
законних підстав для задоволення
позову та стягнення не сплаченої на
дату судового розгляду справи суми
боргу в розмірі 83382,91 грн.

Виходячи зі змісту постанови
Полтавського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014 року
по справі № 816/7170/13-а, колегія суддів
відхиляє посилання представника
відповідача про те, що Полтавським
окружним адміністративним судом
зобов'язано Державну податкову
інспекцію у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області провести звірку податкових
повідомлень рішень № від 22.11.2013
р., № від 04.10.2012 р., та № від
04.10.2012 р., оскільки такого обов'язку на
відповідача оскаржуваною постановою
суду покладено не було.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що обставини, на які
посилається відповідач в
обґрунтування доводів про порушення
судом першої інстанції вимог
процесуального права та обмеження прав
позивача, не свідчать про помилковість
висновків суду першої інстанції та не є
підставою для скасування оскаржуваної
постанови.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справа
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 205,
206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сімо"
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 29.01.2014р.
по справі № 816/7170/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П. Повний текст ухвали
виготовлений та підписаний 15.04.2014 р.