Справа № 311/209/14-а
Суддя: Степаненко Ю. А.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а/311/7/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року

м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі

головуючого судді
Степаненко Ю.А.

при секретареві
Шак О.В.

за участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника третьої особи
Мандичева О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом:

ОСОБА_1 до державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Запорізькій області - Немна Світлани
Володимирівни, Відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Запорізькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору:
Управління пенсійного фонду України у
Василівському районі Запорізької
області, про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

В позовній заяві, яка була уточнена у
ході судового розгляду справи, ОСОБА_1
зазначає, що 22.08.2013 року постановою
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області було відкрито
виконавче провадження ВП №39436339.

12.12.2013 року, з посиланням на п.8 ст.49 ЗУ
«про виконавче провадження», державним
виконавцем була винесена постанова про
закінчення цього виконавчого
провадження.

Постанову про закінчення виконавчого
провадження ОСОБА_1 не отримував, а про
її прийняття дізнався із відповіді
Головного управління юстиції в
Запорізькій області від 08.01.2014 року за
№Д-2225/10.13/09-26, яку отримав заказаною
кореспонденцією 12.01.2014 року, в якій
зазначалося, що за заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області від 04.10.2013 року №2740/09, яке
повідомило, що ним була нарахована та
виплачена ОСОБА_1 доплата в сумі 30842,27
гривень, виконавче провадження 12.12.2013
року було закрито, у зв'язку з його
фактичним виконанням.

Позивач вважає, що постанова
державного виконавця від 12.12.2013 року
про закінчення виконавчого
провадження є протиправною та
підлягає скасуванню з наступних
підстав:

за змістом постанови Василівського
районного суду від 07.02.2011 року по справі
№2а-547/11, розглянутої в порядку
адміністративного судочинства, з
урахуванням змін, внесених
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом від 11.07.2011року
та Вищого адміністративного суду
України від 18 квітня 2012 року, було
прийнято рішення про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Василівському районі Запорізької
області, починаючи з 21.07.2010 року,
провести позивачеві перерахунок
пенсії, відповідно до ст.ст.50, 54 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в розмірі
шести мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 50% від
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
яка визначається згідно із ч.1 ст.28 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч.3 ст.67 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
встановленого прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
та виплачувати в подальшому
розраховану пенсію з відрахуванням
раніше отриманих сум пенсії.

Постанова Василівського районного
суду по справі №2а-547/11 від 07.02.2011 року
набрала чинності з 11.07.2011 року.

Управління Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області частково виконало рішення суду
та провело нарахування пенсії по
інвалідності потерпілому внаслідок
Чорнобильської катастрофи за період з
29.10.2009 року по 18.06.2011 рік в сумі 51 971, 60
гривень.

З 19.06.2011 року Управління Пенсійного
фонду України в Василівському районі
Запорізької області відмовилось в
подальшому виконувати рішення суду та
повернулось до старого розміру пенсії
позивача, призначеної за віком.

Після передачі справ Василівським
управлінням соціального захисту
населення до Управління Пенсійного
фонду України в Василівському районі
Запорізької області, з січня 2002 року
ОСОБА_1 отримує пенсію через Управління
пенсійного фонду України у
Василівському районі Запорізької
області.

07.02.2007 року ОСОБА_1 подав до Управління
Пенсійного фонду України в
Василівському районі заяву про
призначення йому пенсії за віком, так
як на той час пенсія за віком була вища,
ніж пенсія інваліда, потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

17.04.2009 року ОСОБА_1 подав заяву до
Управління Пенсійного фонду України в
Василівському районі, в якій просив
перевести його на пенсію інваліда 3-ї
групи потерпілого внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

29.10.2009 року постановою Василівського
районного суду по справі №2а-1362/09 було
встановлено, що саме з моменту
звернення ОСОБА_1 із письмовою заявою
від 17.04.2009 року про перерахунок його
пенсії, як інваліда 3-ї групи ЧАЕС, йому
підлягає перерахунок пенсії із
розрахунку 6-ти мінімальних пенсій за
віком та додаткової пенсії за віком,
виходячи із встановленої законом
мінімальної пенсії за віком.

07.02.2011 року постановою Василівського
районного суду по справі №2а-547/11 було
прийнято рішення про зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Василівському районі Запорізької
області з 29.10.2009 року провести
перерахунок пенсії із розрахунку 6-ти
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за віком, виходячи із
встановленої законом мінімальної
пенсії за віком та виплачувати в
подальшому розраховану пенсію.

11.07.2011 року ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
апеляційна скарга ПФУ задоволена
частково, в постанову Василівського
районного суду від 07.02.2011 року були
внесені зміни щодо врахування
шестимісячного строку звернення до
суду, тому вимоги про нарахування
заборгованості за період з 29.10.2009 року
по 20.07.2010 рік залишені без розгляду, в
іншій частині постанова суду залишена
без змін.

04.05.2012 року ухвалою Вищого
Адміністративного Суду України за
касаційною скаргою ПФУ відмовлено у
відкритті касаційного провадження.

30.10.2012 року Ухвалою Василівського
районного суду по справі 6а/802/7/2012
визнані дії управління Пенсійного
фонду України в Василівському районі
Запорізької області протиправними при
виконанні постанови Василівського
районного суду по справі №2а-1362/09 від
30.10.2012 року.

20.06.2013 року Європейський Суд за скаргою
ОСОБА_1 прийняв рішення про те, що
Україна повинна забезпечити виконання
невиконаних рішень національного суду
незалежно від фінансування та
розподілу бюджетних коштів на Україні,
а саме: забезпечити виконання
постанови Василівського районного
суду по справі №2а-547/11 від 07.02.2011 року.

20.06.2013 року Василівським районним
судом був повторно виданий виконавчий
лист №2а-547/11, по якому поновлений
строк для його пред'явлення до
виконання.

20.08.2013 року виконавчий лист був
направлений до відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області.

22.08.2013 року постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Немна С.В. було відкрито
виконавче провадження ВП №39436339, за
яким Управлінню Пенсійного фонду
України у Василівському районі
Запорізької області надано строк для
добровільного виконання до 29.08.2013 року.

04.10.2013 року за №2740/09 Управлінням
Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області направлено повідомлення
(заява) до Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області про те, що ними виконана
постанова суду та сплачено ОСОБА_1 в
липні 2011 року заборгованість в сумі
51971,60 гривень, а в частині подальшої
оплати пенсії по інвалідності,
постанова не підлягає виконанню.

18.11.2013 року за №14955-4/11 Відділ
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області направив до
Василівського районного суду подання
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення від 07.02.2011 року по
справі №2а-547/2011, але в день слухання
справи виконавча служба, не вказуючи
причин, відкликала своє подання.

Позивач вважає, що рішення суду, яке
набрало чинності, повинно
виконуватись, незалежно від думки та
позиції боржника - Управління
Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області, при цьому, державні органи в
особі виконавчої служби, повинні
забезпечити його виконання.

Виконавча служба не надала будь - яких
доказів про проведені перевірки
боржника -Управління Пенсійного фонду
України в Василівському районі
Запорізької області, про накладення на
нього штрафів за невиконання рішення
суду. Державний виконавець не виконав
вимог закону, так як рішення суду
залишилось не виконаним, він не
застосував усі вимоги закону для його
виконання. Незважаючи на це, державний
виконавець постановив закінчити
виконавче провадження.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить суд:

- поновити йому строк для оскарження
дій державного виконавця;

- визнати дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Немна Світлани
Володимирівни при здійсненні
виконавчого провадження ВП №39436339 по
виконанню постанови Василівського
районного суду по справі №2а-547/11 від
07.02.2011 року - неправомірними;

- визнати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Немна Світлани Володимирівни
від 12.12.2013 року про закінчення
виконавчого провадження - протиправною
та скасувати її;

- зобов'язати відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області відновити виконавче
провадження ВП №39436339 за виконавчим
листом №2а-547/2011 про примусове
виконання постанови Василівського
районного суду по справі №2а-547/11 від
07.02.2011 року;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету судові витрати
згідно квитанції №810 від 28.11.2013р про
оплату правової допомоги у сумі 900
гривень.

В судовому засіданні позивач підтримав
уточнені позовні вимоги з підстав,
викладених в уточненому позові,
просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача в особі ОСОБА_2 також
підтримав уточнені позовні вимоги з
підстав, викладених в уточненому
позові, просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник
Управління пенсійного фонду України у
Василівському районі Запорізької
області в особі Мандичева О.Г. проти
задоволення позову заперечує,
пояснивши, що за період з 29.10.2009 року по
17.06.2011 року Управління виплатило
позивачеві за рішеннями суду 51971,60 грн.
Після цього виплати припинилися,
оскільки Закони про Державний бюджет
України на 2011-2013 роки не передбачали
коштів на такі виплати.

В судове засідання Немна Світлана
Володимирівна, яка представляє свої
інтереси та за довіреністю інтереси
Відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Запорізькій області, не з'явилася, але
надала заяву, в якій просить суд
розглянути справу у її відсутності,
проти задоволення позову заперечує,
посилаючись на його безпідставність у
зв'язку з тим, що вважає рішення суду
виконаним у повному обсязі..

Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
розглянувши надані докази, оцінивши їх
належність, допустимість,
достовірність, а також достатність і
взаємний зв'язок у сукупності, вважає
можливим задовольнити позовні вимоги
частково з наступних підстав:

як було встановлено в судовому
засіданні та як вбачається з
матеріалів справи, 07.02.2011 року
Василівським районним судом
Запорізької області по справі №2а-547/11
за адміністративним позовом: ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України у
Василівському районі Запорізької
області, про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
провести перерахунок призначеної
пенсії та стягнення моральної шкоди,
винесено постанову, копія якої є у
справі, якою, зокрема, й визнано
протиправними дії УПФ України в
Василівському районі Запорізької
області щодо відмови в нарахуванні та
виплаті ОСОБА_1 з 29 жовтня 2009 року
пенсії, а також додаткової пенсії
відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
зобов'язав Управління Пенсійного фонду
України в Василівському районі
Запорізької області провести
перерахунок та виплатити йому,
починаючи з 29 жовтня 2009 року і в
подальшому пенсію, відповідно до
ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в розмірі 6 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії в
розмірі 50% від мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, що визначається згідно
із ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ч.3 ст.67 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі встановленого
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, з
відрахуванням раніше отриманих сум
пенсії. При цьому, суд зазначив про
негайне виконання постанови.

11 липня 2011 року Дніпропетровський
апеляційний суд своєю постановою,
копія якої є у справі, за апеляційною
скаргою Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області, змінив вищевказану постанову
суду першої інстанції, залишивши без
розгляду зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок державної
пенсії та додаткових пенсій за шкоду
здоров'ю ОСОБА_1 за період з 29.10.2009 року
по 20.07.2010 рік.

На виконання вказаних судових рішень
Василівським районним судом
Запорізької області 25.06.2011 року було
видано виконавчий лист, за яким
Управління Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області в липні 2011 року провело
нарахування пенсії ОСОБА_1 за період з
29.10.2009 року по 18.06.2011 рік та виплатило 51
971, 60 гривень.

20.06.2013 року Василівським районним судом
Запорізької області було видано
виконавчий лист, копія якого є у справі,
за змістом постанови Василівського
районного суду від 07.02.2011 року по справі
№2а-547/11, з урахуванням змін, внесених
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом 11.07.2011року, щодо
«зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Василівському районі
Запорізької області провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_1,
починаючи з 21.07.2010 року і в подальшому
пенсію, відповідно до ст.ст.50, 54 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в розмірі
шести мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 50% від
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
що визначається згідно із ч.1 ст.28 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч.3 ст.67 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
встановленого прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
з відрахуванням раніше отриманих сум
пенсії».

Ухвалою Василівського районного суду
Запорізької області від 16.07.2013 року,
копія якої є у справі, поновлено ОСОБА_1
строк пред'явлення до виконання
виконавчого листа №2а-547/11, виданого на
підставі постанови Василівського
районного суду Запорізької області від
07.02.2011 року з урахуванням змін, внесених
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного суду від 11.07.2011 року.

22.08.2013 року постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Немна Світлани Володимирівни,
копія якої є у справі, було відкрито
виконавче провадження ВП №39436339, за
яким Управлінню Пенсійного фонду
України в Василівському районі
Запорізької області надано строк для
добровільного виконання до 29.08.2013 року.

04.10.2013 року Управління Пенсійного фонду
України в Василівському районі
Запорізької області направило на
адресу державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Немна Світлани
Володимирівни лист, копія якого є у
справі, відповідно до якого, Управління
просило виконавця закрити виконавче
провадження, посилаючись на фактичне
виконання рішення суду.

12.12.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Немна С.В.
винесена постанова про закінчення
виконавчого провадження з посиланням
на п.8 ст.49 ЗУ «Про виконавче
провадження», у зв'язку з фактичним
виконанням рішення суду.

Судом встановлено, що зазначену
постанову про закінчення виконавчого
провадження ОСОБА_1 від державного
виконавця не отримував, а про її
прийняття дізнався із відповіді
Головного управління юстиції в
Запорізькій області від 08.01.2014 року за
№Д-2225/10.13/09-26, яку отримав заказаною
кореспонденцією 12.01.2014 року. Доказів на
підтвердження своїх заперечень в цій
частині позову (якщо такі є), Немна С.В.
суду не надала.

Отже, суд вважає, що позивачем з
поважних причин пропущено
передбачений ч.2 ст.181 КАС України,
десятиденний строк звернення до суду з
даним позовом, а тому, він підлягає
поновленню.

Відповідно до вимог ч.5 ст.124
Конституції України, судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Умови і порядок
виконання на території України судових
рішень визначаються Законом України
«Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.14 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених
цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1,2 ст.2 Закону України
«Про виконавче провадження»,
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи
органів Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу"

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.49, ч.3 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом. Про
закінчення виконавчого провадження
державний виконавець виносить
постанову з обов'язковим мотивуванням
підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
якщо постанова державного виконавця
про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа стягувачу
визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження
підлягає відновленню протягом трьох
робочих днів з дня надходження рішення
суду, виконавчого документа чи
постанови керівника відповідного
органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про
державну виконавчу службу», державний
виконавець - є представником влади і
здійснює примусове виконання судових
рішень, постановлених іменем України,
та рішень інших органів (посадових
осіб), виконання яких покладено на
державну виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

Таким чином, вищевказана постанова
Василівського районного суду
Запорізької області від 07.02.2011 року, з
урахуванням змін, внесених
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом 11.07.2011року, є
обов'язковою до виконання на всій
території України. При цьому,
враховуючи той факт, що Управлінням
Пенсійного фонду України в
Василівському районі Запорізької
області добровільно рішення суду не
виконується, обов'язок його виконання у
примусовому порядку покладається на
державну виконавчу службу, яка
зобов'язана його виконати у
відповідності до вимог вищевказаних
Законів.

Судом встановлено, що з 19.06.2011 року
зазначене рішення суду не виконується,
але, не дивлячись на це, державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Немна С.В. 12.12.2013 року винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження з посиланням на п.8 ст.49 ЗУ
«про виконавче провадження», у зв'язку
з фактичним виконанням рішення суду.
При цьому, Немна С.В. не надала суду
жодного належного доказу на
підтвердження факту виконання
вказаного рішення суду, про що вона
зазначає у постанові, сама постанова не
мотивована, її копія не була
напрапвлена у триденний строк
позивачеві.

Тому, суд вважає необхідним визнати дії
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Немна Світлани
Володимирівни при здійсненні
виконавчого провадження №39436339 по
виконанню виконавчого листа №2а-547/2011,
виданого 20.06.2013 року Василівським
районним судом Запорізької області -
неправомірними та визнати постанову
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Немна Світлани
Володимирівни від 12.12.2013 року про
закінчення виконавчого провадження
при здійсненні виконавчого
провадження №39436339 по виконанню
виконавчого листа №2а-547/2011, виданого
20.06.2013 року Василівським районним судом
Запорізької області - протиправною та
скасувати її. А також, зобов'язати
Відділ примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Запорізькій області відновити
виконавче провадження №39436339 по
виконанню виконавчого листа №2а-547/2011,
виданого 20.06.2013 року Василівським
районним судом Запорізької області.

При цьому, суд вважає помилковим
зазначення позивачем, що на виконанні у
державного виконавця перебувала
постанова у справі №2а-547/2011 від 07.02.2011
року, оскільки на виконанні перебував
саме виконавчий лист №2а-547/2011, виданий
20.06.2013 року Василівським районним судом
Запорізької області на підставі
постанови Василівського районного
суду Запорізької області від 07.02.2011
року, з урахуванням змін, внесених
Дніпропетровським апеляційним
адміністративним судом 11.07.2011року.

Суд вважає безпідставним посилання
Управління пенсійного фонду України у
Василівському районі Запорізької
області в своїх запереченням проти
позову та в обґрунтування неможливості
виконання рішення суду на Закони
України «Про держаний бюджет України»
на 2011-2013 роки, якими не було передбачено
фінансування вищевказаних норм
діючого законодавства, відповідно до
яких, позивачеві повинні бути
здійснені виплати на підставі рішення
суду, яке є предметом даного позову,
оскільки, право ОСОБА_1 на отримання
пенсії, відповідно до ст.ст.50, 54 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в розмірі
шести мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 50% від
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
що визначається згідно із ч.1 ст.28 ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ч.3 ст.67 ЗУ «Про
статус та соціальний захист громадян,
що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі
встановленого прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
з відрахуванням раніше отриманих сум
пенсії», не залежить від наявності чи
відсутності грошових коштів та
належного фінансування, таке право
надане йому державою та закріплено
зазначеними Законами України.

Будь-яке конвенційне право передбачає
ряд правомочності, тобто, надаються
особі відповідно до Конвенції про
захист прав людини і основних свобод і
Протоколів до неї в їх тлумаченні
Європейським Судом з прав людини
можливостей. Невиконання державою
своїх соціальних зобов'язань стосовно
окремих осіб, ставить громадян у
нерівні умови, підриває принцип довіри
особи до держави, що закономірно
призводить до порушення принципів
соціальної, правової держави.

Європейський суд з прав людини
неодноразово наголошував в своїх
рішеннях, що держава не може посилатися
на відсутність коштів як на підставу
невиконання нею взятих на себе
зобов'язань, а також звертав увагу на
принцип відповідальності держави, який
полягає у тому, що держава не може
посилатися на власне порушення
зобов'язань для запобігання
відповідальності.

Зважаючи на позицію Європейського Суду
з прав людини, відповідно до якої
Держава не має права посилатися на
відсутність певного нормативного акту,
який визначає механізм реалізації прав
та свобод громадян, закріплених у
конституційних та інших актах, а
громадяни повинні мати змогу
покладатися на зобов'язання, взяті
державою, навіть якщо такі зобов'язання
містяться у законодавчому акті, який
загалом не має автоматичної прямої дії
(Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office).
Наділивши зазначеною соціальною
гарантією осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
Держава, таким чином, взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень цих осіб,
а не доводити їх до неможливості на
повноцінне лікування, харчування і
життя.

Тобто, між позивачем і Державою
встановлено певний правовий зв'язок у
визначеній сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання Держави забезпечити
державний соціальний захист громадян,
які постраждали, втратили
працездатність і стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та не мають фізичної змоги працювати і
забезпечувати собі гідне існування, а
інколи і виживання.

Так, при розгляді справи «Кечко проти
України» від 8 листопада 2005 року,
Європейський суд з прав людини
зазначив, що Держава, в межах свободи
дій, вправі визначати, які надбавки
виплачувати своїм громадянам з
Державного бюджету. Однак, якщо існуючі
правовідносини передбачають виплату
певних надбавок і дотримані всі вимоги,
необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти в
цих виплатах (п. 23 рішення суду).

Орган держави - боржник, не може
посилатися на недостатнє фінансування
у якості виправдання несплати
відшкодування, встановленого рішенням
суду. Передбачається, що та чи інша
затримка виконання судового рішення
при визначених обставинах, може бути
виправдана. Але, затримка не може бути
такою, що порушила би саму суть права,
гарантованого пунктом 1 статті 6
Конвенції (Постанова Великої Палати
Європейського Суду по справі
«Іммобіліаре Саффі» проти Італії»
("Immobiliare Saffi" v.Italy).

У рішенні по справі
«Совтрансавто-Холдинг проти України»,
Європейський суд з прав людини,
зокрема, зазначив, що випадки втручання
з боку органів державної виконавчої
влади у здійснення правосуддя
відображають брак поваги до самого
функціонування судової гілки влади: «..
правові системи, що передбачають
процедури протесту і, таким чином,
можливість відміни остаточних судових
рішень, що повторюється, є, як такі,
несумісними з принципом правової
визначеності, що є одним з
фундаментальних аспектів принципу
законності по сенсу п.1 ст.6 Конвенцій,
що тлумачить в світлі рішення у справі
«Брумареську» (Brum rescu) ...».

Європейським Судом по правам людини
при винесені Рішення від 08.11.2005 року по
справі «Кечко проти України» вказано:
«Суд не приймає аргумент уряду
відносно бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів, як на причину невиконання своїх
обов'язків».

У справі «Sovtransavto Holding v.Ukraine»
Європейський суд вказав, що принцип
юридичної визначеності є складовою
частиною принципу верховенства права -
фундаментальної цінності
демократичного суспільства. Водночас,
як зазначено у справі «Ryabykh v. Russia»,
принцип юридичної визначеності
передбачає повагу до остаточного
судового рішення. Тобто, сторони у
справі не можуть вимагати нового
провадження у справі, в якій судом
ухвалено остаточне рішення, з метою
перегляду чи прийняття нового рішення.
Заявник вважає, що й держава в особі її
компетентних органів не може
ухвалювати нормативно-правові акти
(закони та підзаконні акти) чи
право-інтерпретуючі акти (рішення щодо
офіційного тлумачення Конституції та
законів), які фактично унеможливлюють
чи припиняють виконання судових
рішень. Навіть за умови набрання
законної сили та остаточності судових
рішень, державні органи унеможливили
їх виконання, чим порушили принцип
юридичної визначеності, а відтак - і
принцип верховенства права. За
правовою позицією Європейського суду,
право на юридичну визначеність
охоплюється правом на справедливий суд
(справа «Stefanica and others v. Romania»), що
підтверджує порушення законних прав та
інтересів заявника ОСОБА_1

Також обов'язковість виконання рішень
національного суду України підтвердив
своїм рішенням по «Цибулько та інші
проти України» від 20.06.2013 року
Європейський суд з прав людини.

Відповідно до положень ст.263 КАС
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником яких є
державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а у
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду.

У відповідності з положеннями ст.2
цього Закону, держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником яких є:
державний орган, державне
підприємство, юридична особа.

Отже, якщо при виконанні вищевказаного
виконавчого листа виникали обставини,
що ускладнювали виконання судового
рішення, державний виконавець Немна
С.В. повинна була не закривати
провадження з безпідставним
посиланням на його фактичне виконання,
а звернутися до Василівського
районного суду Запорізької області,
який видав виконавчий лист, із
поданням про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Суд, відповідно до вимог ст.87, 90, 94 КАС
України, також вважає можливим
задовольнити вимоги позивача в частині
стягнення з Державного бюджету
України на його користь судових витрат
на правову допомогу адвоката ОСОБА_2 в
сумі 900 грн., які підтверджуються
Угодою про надання правової допомоги,
актом виконаних робіт, квитанцією,
свідоцтвом, які є у справі.

Витрати зі сплати судового збору суд
вважає необхідним віднести за рахунок
Державного бюджету України, відповідно
до вимог ст.87, 94 КАС України та Закону
України «Про судовий збір».

Враховуючи вищевикладене, керуючись
Конституцією України, Законом України
"Про виконавче провадження", Законом
України "Про державну виконавчу
службу", Законом України «Про гарантії
держави щодо виконання судових
рішень», Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 р. №
14 «Про практику розгляду судами скарг
на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження»,
ст.ст.2-12, 14, 87 -98, 102, 158- 163, 167, 181 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до
суду.

Визнати дії державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Запорізькій області Немна Світлани
Володимирівни при здійсненні
виконавчого провадження №39436339 по
виконанню виконавчого листа №2а-547/2011,
виданого 20.06.2013 року Василівським
районним судом Запорізької області -
неправомірними.

Визнати постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Запорізькій
області Немна Світлани Володимирівни
від 12.12.2013 року про закінчення
виконавчого провадження при
здійсненні виконавчого провадження
№39436339 по виконанню виконавчого листа
№2а-547/2011, виданого 20.06.2013 року
Василівським районним судом
Запорізької області - протиправною та
скасувати її.

Зобов'язати Відділ примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Запорізькій
області відновити виконавче
провадження №39436339 по виконанню
виконавчого листа №2а-547/2011, виданого
20.06.2013 року Василівським районним судом
Запорізької області.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати на
правову допомогу в сумі 900 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Витрати зі сплати судового збору -
віднести за рахунок Державного бюджету
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Василівський районний суд Запорізької
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дати
проголошення постанови.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення постанови, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цієї
постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Суддя Василівського

районного суду

Запорізької області
Степаненко
Ю.А.