Справа № 805/2423/14
Суддя: Білак С. В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Білак С. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
справа №805/2423/14
Приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бульвар Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Білак С.В.,
суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г.,
секретар судового засідання Святодух
О.Б., з участю представника відповідача
Фарафонової Г.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі № 805/2423/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне
Донецької області про стягнення витрат
пов'язаних з виплатою пенсії у зв'язку з
втратою годувальника у сумі 3813,73 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в м. Сніжне Донецької
області (далі - позивач) звернулось до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне
Донецької області (далі - відповідач)
про стягнення витрат пов'язаних з
виплатою пенсії у зв'язку з втратою
годувальника у сумі 3 813,73 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у задоволенні позовних вимог
позивачу було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
та прийняти нову постанову суду, якою
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначив, що пенсія у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тобто Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти доводів
апеляційної скарг.

Позивач до судового засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника відповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
необхідно залишити без змін з
наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивачем направлені
відповідачу акти щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, за період з
листопада 2013 року по січень 2014 року
включно.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач відмовився прийняти до
відшкодування сплачені позивачем
пенсії на загальну суму 3 813 грн. 73 коп. у
зв'язку із тим, що на момент смерті
утриманець (дружина) не перебувала на
утриманні (працювала), а саме по
особовим справам: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11

Статтею 81 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" передбачено, що
призначення та виплата пенсій, в тому
числі пенсій по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Пунктом 2 ст. 7 (Прикінцеві положення)
Закону України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
1 квітня 2001 року, встановлено, що Фонд
сплачує страхові виплати та надає
соціальні послуги працівникам (членам
їх сімей), які потерпіли на виробництві
до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку Фонду документи,
що підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не передані
до Фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 ст. 24 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 1105-14 (далі - Закон
№1105-14) закріплене аналогічне правило -
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до статті 33 Закону № 1105-14 у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних страхових виплат
(пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1
частини першої статті 21 цього Закону)
мають непрацездатні особи, які
перебували на утриманні померлого або
мали на день його смерті право на
одержання від нього утримання, а також
дитина померлого, яка народилася
протягом не більш як десятимісячного
строку після його смерті. Такими
непрацездатними особами є: 1) діти, які
не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років,
які не працюють, або старші за цей вік,
але через вади фізичного або
розумового розвитку самі не спроможні
заробляти; діти, які є учнями,
студентами (курсантами, слухачами,
стажистами) денної форми навчання - до
закінчення навчання, але не більш як до
досягнення ними 23 років; 2) жінки, які
досягли 55 років, і чоловіки, які досягли
60 років, якщо вони не працюють; 3)
інваліди - члени сім'ї потерпілого на
час інвалідності; 4) неповнолітні діти,
на утримання яких померлий виплачував
або був зобов'язаний виплачувати
аліменти; 5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право. Право на одержання
страхових виплат у разі смерті
потерпілого мають також дружина
(чоловік) або один з батьків померлого
чи інший член сім'ї, якщо він не працює
та доглядає дітей, братів, сестер або
онуків потерпілого, які не досягли
8-річного віку. Пенсія у разі смерті
годувальника призначається і
виплачується згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент смерті
годувальника було 70 років, згідно
записам трудової книжки працювала на
посаді вчителя у середній школі № 11 м.
Сніжне Донецької області.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент смерті
годувальника було 64 роки, згідно
записам трудової книжки працювала на
посаді медсестри дільничного лікаря у
міський лікарні № 4 м. Сніжне Донецької
області.

Вищевказані особи на день смерті
годувальника були працездатними
(працювали), що підтверджується
матеріалами справи, в зв'язку з чим вони
не мають право на одержання щомісячних
страхових виплат відповідно до Закону
№ 1105.

Стосовно осіб: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на
момент смерті годувальника було 53 роки,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, на момент смерті
годувальника було 38 років, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5, на момент смерті
годувальника було 41 рік, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_6, на момент смерті
годувальника було 40 років.

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, на момент смерті
годувальника було 28 років. 29 серпня 2013
року відповідно до розпорядження № 167981
було призначено пенсію у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
нещасного випадку на виробництві, який
відповідно до свідоцтва про смерть від
21 листопада 1985 року помер ІНФОРМАЦІЯ_8.
Пенсію по втраті годувальника
призначено з 27 серпня 2013 року.

ОСОБА_11 на день смерті чоловіка
(годувальника), не досягла 55 річного
віку, непрацездатною за висновком МСЕК
не визнавалась.

Враховуючи вищевикладене вбачається,
що на день смерті потерпілого
(годувальника) утриманець не досяг 55
річного віку, був працездатним, групи
інвалідності не встановлено, а також в
особових пенсійних справах відсутні
рішення суду про встановлення
перебування на утриманні на час смерті
годувальника, на підставі викладеного,
суд зазначає, що вищевказані особи не
мають право на одержання щомісячних
страхових виплат відповідно до Закону
№ 1105-14.

Щодо відшкодування пенсії виплаченої
ОСОБА_3 та ОСОБА_10, то виплачена пенсія
не підлягає відшкодуванню у зв'язку з
відсутністю в справі висновків
відповідних медичних закладів, які
підтверджують, що смерть їх
годувальників має причинний зв'язок із
нещасним випадком на виробництві або
професійним захворюванням.

Таким чином, колегія суддів вважає
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що витрати, пред'явлені
позивачем за період з листопада 2013 року
по січень 2041 року не підлягають
стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Сніжне
Донецької області - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі № 805/2423/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сніжне Донецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Сніжне
Донецької області про стягнення витрат
пов'язаних з виплатою пенсії у зв'язку з
втратою годувальника у сумі 3 813,73 грн. -
залишити без змін.

Вступна та резолютивна частина ухвали
складена в нарадчій кімнаті та
проголошена в судовому засіданні 16
квітня 2014 року, в повному обсязі
виготовлена 21 квітня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складання рішення відповідно до ст.160
КАС України - з дня складання рішення в
повному обсязі.

Головуючий суддя
С.В.Білак

Судді
Т.Г. Гаврищук

М.Г.Сухарьок