Справа № 872/8579/13
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 рокусправа № 811/66/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Щербака А.А.

суддів: Баранник
Н.П. Малиш Н.І.

за участю секретаря судового
засідання:Фірсік Д.Ю розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 03 квітня
2013р. у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Гайворонської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся з позовом до Гайворонської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 20.12.2012 №,
№, №.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
03 квітня 2013р. позов задоволено
частково.

Суд постановив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення Гайворонської
міжрайонної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби від 20.12.2012
№, в частині збільшення фізичній
особі - підприємця ОСОБА_2 суми
грошового зобов'язання податку на
додану вартість у розмірі 12 576,14 грн., у
тому числі за основним платежем у
розмірі 10 262,54 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 2 313,6
грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова в частині відмови в
задоволенні позову обґрунтована тим,
що суд погоджується з висновком
відповідача, що зазначені порушення в
оформленні шляхових листів
унеможливлюють визначити результати
роботи автомобілів, а саме, фактичний
пробіг автомобіля, фактичну кількість
використаного пального та вартість
використаного пального, а тому не дають
можливість встановити яка кількість,
на яку суму використано паливо -
мастильних матеріалів при здійсненні
господарської діяльності позивачем.

За висновками суду, зазначені шляхові
листи, в розумінні п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК
України, не можуть бути підтвердженням
витрат пов'язаних з господарською
діяльністю позивача.

Крім того зазначено, що позивачем
надано до суду Книга обліку доходів і
витрат за 2011 рік, однак зазначена книга
не може вважатися належним доказом
підтвердження витрат позивача,
оскільки вона не зареєстрована у
встановленому порядку у податковому
органі, в порушення п.2 Порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат, яку
ведуть фізичні особи - підприємці, крім
осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність, затвердженого наказом
Державна податкова адміністрація
України, від 24.12.2010, № 1025.

Зазначено про критичне ставлення суду
першої інстанції до посилання
представника позивача на журнали
показників спідометрів №1, №2 від 2011
року, журнал використання пального,
журнал використання масла, журнал
реєстрації подорожніх листів, як доказ
понесення витрат пов'язаних з
господарською діяльності, оскільки
зазначені журнали повинні вестися на
підставі даних, що містяться в шляхових
листах, оформлених належним чином. Крім
того, суд звертає увагу, що ведення
журналу показників спідометрів,
журналу використання пального, журналу
використання масла не передбачено
стандартами бухгалтерського обліку.

Позивачем подана апеляційна скарга,
просить оскаржену постанову скасувати,
прийняти нове рішення яким скасувати
повністю податкові
повідомлення-рішення від 20.12.2012р.
№ та № та скасувати
частково в сумі 208 885,86грн. податкове
повідомлення-рішення від 20.12.2012р.
№.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції не було
враховано те, що пп. 17.1.3 Податкового
кодексу України платник податків має
право обирати самостійно метод ведення
обліку доходів і витрат.

Представник позивача апеляційну
скаргу підтримав.

Представник відповідача не з'явився,
повістку отримав 30.07.2013р.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, на підставі акту
перевірки №25/17/НОМЕР_1 від 16.07.2012р.,
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення від 20 грудня 2012р.
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 176 714,57грн.
за основним платежем та 44 177,64грн. за
штрафними санкціями, №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 204 538грн. основного
платежу та 17 964,05грн. штрафних санкцій,
№002071700, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 2 840,44грн.
основного платежу та 16 507,84грн. штрафних
санкцій.

Актом перевірки встановлено порушення
позивачем ст.164, п.198.3 ст.198, пп.139.1.1 п.139.1
ст.139, п.138.2 ст.138 ПК України, що призвело
до неналежного ведення обліку доходів
та витрат та донарахування податку з
доходів від підприємницької
діяльності за 2011 рік у розмірі 314 213
грн.; п.198.3, п.198.6 ст.198, пп.201.1 ст.201, ст.164
ПК України в результаті чого занижено
податок на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету за перевіряє мий
період у сумі 209 218 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що відповідач правомірно дійшов
висновку про порушення позивачем
положень п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, в
результаті завищено задекларовані
витрати за 2011 рік в сумі 981 115 грн., а
тому позовні вимоги щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
20.12.2012 № частково в сумі основного
платежу у розмірі 166 789,55 грн., штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 41 283, 64
грн. є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Згідно п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст.138 розділу ІІІ ПК
України витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Шляхові листи оформлено з порушенням
п.3.2 Інструкції «Про порядок
виготовлення, зберігання, застосування
єдиної первинної транспортної
документації для перевезення вантажів
автомобільним транспортом та обліку
транспортної роботи» затвердженої
наказом Міністерства статистики
України, Міністерства транспорту
України від 07.08.1996 №228/253, а саме в графі
5 - не зафіксовано показники спідометру;
в графі 7 - не зазначеного вид пального;
в графі 10,11 - не зазначено залишок
пального при виїзді та поверненні.

Позивачем надавалась до суду першої
інстанції Книга обліку доходів і
витрат за 2011 рік, однак зазначена книга
не може вважатися належним доказом
підтвердження витрат позивача,
оскільки вона не зареєстрована у
встановленому порядку у податковому
органі, в порушення п.2 Порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат, яку
ведуть фізичні особи - підприємці, крім
осіб, що обрали спрощену систему
оподаткування, і фізичні особи, які
провадять незалежну професійну
діяльність, затвердженого наказом
Державна податкова адміністрація
України, від 24.12.2010, № 1025.

Щодо доводів апеляційної скарги, то
колегія суддів вважає їх помилковими,
судом першої інстанції вірно
зазначено, що посилання позивача на те,
що платник податку повинен самостійно
вести бухгалтерський облік та в зв'язку
з цим самостійно визначатися з питання
документального оформлення порядку
списання витрат на придбання паливо -
мастильних матеріалів, не звільняє
позивача від ведення бухгалтерського
обліку з використанням форм первинних
документів встановлених
законодавством України та обов'язкових
для використання і зберігання.

Щодо податкових повідомлень-рішень
№ та № від 20.12.2012р., то
колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
порушення в оформленні шляхових листів
унеможливлюють визначити результати
роботи автомобілів, а саме, фактичний
пробіг автомобіля, фактичну кількість
використаного пального та вартість
використаного пального, а тому не дають
можливість встановити яка кількість,
на яку суму використано паливо -
мастильних матеріалів при здійсненні
господарської діяльності позивачем.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Таким чином, в межах апеляційної скарги
підстави для скасування оскарженої
постанови відсутні.

Керуючись ст. ст. 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 03 квітня
2013р. у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Гайворонської міжрайонної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України
та може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст. 212 КАС України
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
Н.І. Малиш