Справа № К/9991/39128/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/39128/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Чумаченко Т.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 на постанову Ковпаківського
районного суду м. Суми від 17 лютого 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 25 травня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до
Піщанської сільської ради
Ковпаківського району м. Суми та
державного підприємства "Сумський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою", треті особи:
Сумське державне підприємство
геодезії, картографії та кадастру,
ОСОБА_6 про скасування рішень та
зобов"язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л
а :

Постановою Ковпаківського районного
суду м. Суми від 17 лютого 2011 року позов
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задоволено
частково. Скасовано рішення Піщанської
сільської ради Ковпаківського району
м. Суми від 16 листопада 2000 року в
частині затвердження уточненої площі
земельної ділянки, переданої у
приватну власність ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 в
розмірі 0, 2268 га. В іншій частині позову
судом відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 травня 2011
року постанову суду першої інстанції в
частині задоволення позову скасовано,
позов залишено без розгляду. В іншій
частині судове рішення залишено без
змін.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, позивач звернулася
з касаційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає
виходячи з наступного.

Як встановлено апеляційним судом, із
зазначеним позовом ОСОБА_5 звернулась
до суду в серпні 2010 року. Поряд з цим, не
просила поновити строк для звернення
до суду з адміністративним позовом.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України (в
редакції, яка діяла на час звернення з
адміністративним позовом)
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи відсутність клопотання
позивача про поновлення пропущеного
строку звернення до суду з позовом,
встановленого ст.99 КАС України, колегія
суддів вважає, що суд апеляційної
інстанції дійшов вірних та
обґрунтованих висновків про залишення
позовної заяви без розгляду в частині
скасування рішення відповідача від 16
листопада 2000 року.

Поряд з цим, колегія суддів погоджує
висновки судів попередніх інстанцій
щодо відмови в задоволенні позовних
вимог про затвердження акту погодження
меж від 26.01.2010 р. на земельну ділянку
АДРЕСА_1 та зобов'язання голови
Піщанської сільської ради Мечика В.А.
підписати акт від 26.01.2010 р., забезпечити
організацію роботи Сумського ДП
«Сумнгеодезкартографія»по виносу акта
від 26.01.2010 р. в натуру на місцевості на
земельну ділянку АДРЕСА_1 з огляду на
таке.

Пунктом 1.16 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
№ 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованї в
Міністерстві юстиції України 4
червня1999 р. за N 354/3647 (надалі
Інструкція), передбачено, що технічна
документація зі складання державного
акта на право власності на земельну
ділянку або на право постійного
користування земельною ділянкою
включає, зокрема, кадастровий план
земельної ділянки, складений за
результатами зйомки.

За змістом ст.56 Закону України "Про
землеустрій" технічна документація із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право на земельну
ділянку, включає, серед іншого,
матеріали польових геодезичних робіт і
план земельної ділянки, складений за
результатами кадастрової зйомки.

Відповідно до ст.198 Земельного кодексу
України кадастрова зйомка включає: а)
геодезичне встановлення меж земельної
ділянки; б) погодження меж земельної
ділянки з суміжними власниками та
землекористувачами; в) відновлення меж
земельної ділянки на місцевості; г)
встановлення меж частин земельної
ділянки, які містять обтяження та
обмеження щодо використання землі; ґ)
виготовлення кадастрового плану.

Тобто, погодження меж земельної
ділянки суміжними землевласниками
(землекористувачами) ґрунтується на
принципі добровільності вчинення цих
дій суб`єктами земельних відносин, тому
відсутні правові підстави для
зобов'язання голови Піщанської міської
ради вчиняти дії пов'язані із
визначенням меж земельної ділянки за
відсутності згоди суміжного
землевласника.

Також, правомірним є висновок судів
щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог про
затвердження акту погодження меж від
26.01.2010 р. на земельну ділянку АДРЕСА_1 в
судовому порядку.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з відповідача моральної
шкоди, слід зазначити про таке.

Відповідно до стаття 23 ЦК України
моральна шкода полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна, у приниженні
честі та гідності фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної або
юридичної особи. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в інший спосіб. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. №4
встановлено, що під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Оскільки позивачем не доведено суду, в
чому полягала моральна шкода, з яких
міркувань він виходив, визначаючи
розмір шкоди, та якими доказами це
підтверджується, позов в цій частині
задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом
апеляційної інстанцій вірно
встановлені обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається. Доводи касаційної скарги
висновків апеляційного суду не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах
ОСОБА_5 залишити без задоволення, а
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 25 травня 2011
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: