Справа № 810/2128/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 року 810/2128/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лиска І.Г.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги, скасування суми податкового
боргу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся ФОП
ОСОБА_1 з позовом до Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги від 21.11.2013 року
№Ф-1113, скасування суми податкового
боргу по якому сформовано вимогу від
21.112013 року №Ф-1113.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що оскільки він
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності та
одночасно є пенсіонером за віком, то
згідно із Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" він
звільнений від сплати єдиного внеску. А
відтак, вважав протиправною вимогу
відповідача від 21.11.2013р. № Ф-1113 про
сплату заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне у розмірі 5596,67 грн.

Відповідачем позов не визнано,
надано заперечення суду у письмовій
формі. В обґрунтування заперечень
відповідачем зауважено, що до
досягнення пенсійного віку,
визначеного статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», позивач повинен
сплачувати єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування на загальних підставах.
Таким чином, на думку відповідача,
оскаржувана вимога про сплату боргу
прийнята ним з урахуванням вимог
чинного законодавства, оскільки
відповідач діяв у межах повноважень,
наданих йому законами України та
підзаконними нормативно-правовими
актами.

Представники сторін у судове
засідання 09.04.2014 року не з'явилися.
Водночас, матеріали справи містять
письмові клопотання сторін про
розгляд справи за їх відсутності у
письмовому провадженні.

Відповідно до приписів частини
четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Згідно частини шостої статті 128
КАС України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час та місце судового
розгляду, суд має право розглянути
справу у письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Дослідивши наявні матеріали
справи, суд вважає за можливе здійснити
розгляд справи у письмовому
провадженні та на підставі наявних у
справі доказів.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, об'єктивно
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено таке.

ОСОБА_1 є фізичною
особою-підприємцем, що зареєстрований
Виконавчим комітетом Білоцерківської
міської ради Київської області 08.12.1998
року, що підтверджується Свідоцтвом
про державну реєстрацію фізичної
особи - підприємця Серії НОМЕР_1 .

У той же час, позивач є
пенсіонером, що підтверджується
пенсійним посвідченням від 12.02.2014 Серія
НОМЕР_2.

Як вбачається з Довідки УПФУ у м.
Білій Церкві від 28 березня 2014 року
№1296/07 06 лютого 2014 року та довідки від 7
лютого 2014 року №516/07 , позивач
знаходиться на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області і отримує з
24.12.2006 року пенсію за віком при
неповному пільговому стажі за списком
№1 (зі зниженням пенсійного віку).

06.02.2014року позивач отримав
Вимогу Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області від
21.11.2013 № Ф-1113 про сплату заборгованості
зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне у розмірі 5596,67 грн.

18.02.2014 року позивач звернувся до
ГУ Міндоходів у Київській області зі
скаргою на вимогу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області від 21.11.2013 № Ф-1113 про сплату
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне у розмірі 5596,67 грн. ( вх. №903/Г
від 18.02.2014 року).

Рішенням про розгляд скарги від
19.03.2014 року №349/Г/10-36-10-01-04/132 Головне
управління Міндоходів у Київській
області залишила вимогу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Київській області від 21.11.2013 № Ф-1113 про
сплату заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне у розмірі 5596,67 грн. -
без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи вказану вимогу
протиправною, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку
відносинам, що виникли між сторонами,
суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначені
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010р. № 2464-VI (далі - Закон № 2464).

Згідно із пунктом четвертим частини
першої статті 4 Закону № 2464 фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
є платниками єдиного внеску.

Законом України "Про внесення
змін до Податкового кодексу України та
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України" від
07.07.2011р. № 3609-VI, стаття 4 Закону № 2464
доповнена частиною четвертою
наступного змісту: "Особи, зазначені у
пункті четвертому частини першої цієї
статті, які обрали спрощену систему
оподаткування, звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

Таким чином, на час виникнення спірних
правовідносин частиною четвертою
статті 4 Закону № 2464 було
передбачено звільнення фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування, від сплати
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком та отримують
відповідно до закону пенсію.

Як убачається з матеріалів справи
позивач перебуває на обліку в
Управлінні пенсійного фонду у м. Білій
Церкві Київської області та отримує
пенсію за віком. Згідно пенсійного
посвідчення від 12.02.2014 Серія НОМЕР_2
позивач є пенсіонером за віком.

Пенсія йому призначена на підставі
пункту "а" статті 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", відповідно до
якого право на пенсію за віком на
пільгових умовах, незалежно від місця
останньої роботи, мають працівники,
зайняті повний робочий день на роботах
з особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці, - за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону (60
років для чоловіків), на 1 рік за кожний
повний рік такої роботи - чоловікам.

Згідно із Порядком застосування
Списків № 1 і 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
№ 383 та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції Україні 01.12.05 за № 1451/11731, для
підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
необхідно подати трудову книжку із
оформленими належним чином записами
про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку, передбачену пунктом
20 Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позивачу призначений
такий вид пенсії як "пенсія за віком",
незважаючи на пільговий характер умов
її призначення, а відтак, він є
"пенсіонером за віком".

Положення частини четвертої статті 4
Закону № 2464 не пов'язує звільнення
особи від сплати єдиного внеску із
досягненням нею певного віку, а
передбачає звільнення від сплати
внеску усіх пенсіонерів за віком.

Таким чином, враховуючи той факт, що
позивач отримує довічну пенсію за
віком, а частина четверта статті 4
Закону № 2464 не містить застережень
щодо її незастосування до осіб, яким
пенсію за віком призначено на
пільгових умовах, суд дійшов висновку,
що позивач звільнений від обов'язкової
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а відтак
оскаржувана вимога відповідача від
21.11.2013 № Ф-1113 є протиправною та
підлягає скасуванню.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах
Вищого адміністративного суду України
від 04.04.2013 у справі
К/800/8411/13 та від 26.03.2013 у справі К/9991/72976/12.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доведення
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відтак, законодавець в
адміністративному процесі, як виняток
із загального правила, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, покладає саме на суб'єкта
владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності, спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів та довести
його недобросовісність.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду доказів, які спростовували
б твердження позивача, а відтак, не
доведено правомірності своїх дій щодо
винесення позивачеві оскаржуваної
вимоги про сплату боргу.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині визнання протиправною
та скасування Вимоги Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області від 21.11.2013 № Ф-1113 і вважає їх в
цій частині такими, що підлягають
задоволенню.

Позовна вимога щодо скасування суми
податкового боргу по якому
Білоцерківською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області сформовано вимогу
від 21.11.2013 № Ф-1113 у розмірі 5596 грн. 67 коп.
не підлягає задоволенню, у зв'язку з
наступним.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Задоволенню в адміністративному
процесі підлягають лише ті вимоги, які
поновлюють порушене право особи в
публічно-правових відносинах.

Враховуючи те, що наслідком
відповідної активної поведінки
відповідача стало конкретне рішення, а
саме: вимога про сплату боргу від
21.11.2013р. № Ф-1113 у розмірі 5596 грн. 67 коп. ,
яка, як встановлено судом, є
протиправною, оскільки не ґрунтується
на вимогах чинного законодавства
України, а тому спричинила порушення
прав фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що
задоволення позовних вимог в частині
визнання протиправною та скасування
оскаржуваної вимоги є достатнім та
належним способом захисту порушених
прав позивача в сфері
публічно-правових відносин з
відповідачем.

Відтак, у задоволенні решти позовних
вимог суд вважає за необхідне
відмовити.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є такими,
що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Статтею 97 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
суд за клопотанням однієї зі сторін
визначає грошовий розмір судових
витрат, які повинні бути їй
компенсовані.

Оскільки позивачем вимоги про
відшкодування понесених ним судових
витрат не заявлялись, а відповідачем не
надано суду доказів понесення ним
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
бюджету не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною та скасувати
Вимогу Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про сплату боргу
(недоїмки) від 21.11.2013 року № Ф-1113.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лиска І.Г.