Справа № 270/186/14-а
Суддя: Мащенко С. В.
Дата ухвалення: 2014-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Центрально-Міський районний суд
Справа № 270/186/14-а
Провадження № 2-а/270/27/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2014 року

Центрально-Міський районний суд міста
Макіївки Донецької області в складі:

головуючого
судді Мащенко С. В.

при секретарі
Мізерній О. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку письмового
провадження в залі судових засідань
приміщення суду в місті Макіївці
Донецької області адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ
ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ
ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОЇ РАЙОННОЇ
АДМІНІСТРАЦІЇ МАКІЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ
РАДИ «Про перерахунок допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку», -

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду із адміністративним позовом до
УПтСЗН Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської
ради «Про перерахунок допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку», на обґрунтування
якого зазначила, що вона є матір'ю
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на
обліку у відповідача й з 24.10.2013 року по
10.06.2015 року отримує від нього грошову
допомогу як незастрахована особа у
розмірі 130,00 гривень. 25 грудня 2013 року
вона звернулась до УПтСЗН із письмовою
заявою, в якій просила провести
перерахунок та виплату недоотриманих
нею коштів щомісячної допомоги по
догляду за дитиною віком до трьох років
за період з 24.10.2013 року по 10.06.2015 року в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, на яку 31 грудня
2013 року надано відповідь про
відсутність підстав для такого
перерахунку, яку відповідач
обґрунтовує Постановою Кабінету
Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року
«Про затвердження Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми». Однак з цим вона не згодна,
оскільки Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
внесено зміни до Закону № 2240-ІІІ та
виключено статті 40-44. Рішенням
Конституційного суду України від 22.05.2008
року № 10- рп/2008 визначено, що стаття 43
Закону № 2240-ІІІ на час виникнення
спірних правовідносин передбачала, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму. До статі 15
Закону № 2811-XII також вносились зміни, а
дія статті зупинялась іншими Законами.
Так, Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» статтю 15 Закону № 2811-XII
викладено в наступній редакції:
"Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень". Проте, відповідно до
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008
рік» розділ І цього Закону набирає
чинності з 01.01.2008 року і діє по 31.12.2008
року. Отже, з 01.01.2009 року стаття 15 Закону
№ 2811-ХІІ відновила попередню редакцію,
відповідно до якої допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі,
встановленому законом щодо
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років. Проте, стаття 46 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» встановлює, що у 2009 році
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про державну допомогу сім'ям з
дітьми" та Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Аналогічним чином
врегульовані правовідносини у 2010 році
статтею 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік». У
зв'язку із тим, що у передбачений
законом спосіб положення Законів
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік» та «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» не визнано
неконституційними та не скасовано, у 2009
- 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
призначалась та виплачувалась у
відповідності до пункту 22 Постанови
Кабінету Міністрів України № 1751 від
27.12.2001 року. Оскільки ані Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» та про бюджети на 2012 - 2013 роки,
ані іншими Законами не встановлювалось
на 2011 - 2013 роки інший, ніж у Законах №
2811-XII та № 2240-111 розмір допомоги, а дії
Законів про бюджет діяли, відповідно,
лише у 2009 та 2010 роках, спірні
правовідносини з 01.01.2011 року
регулюються Законами № 2811-XII та № 2240-111,
а положення Постанови Кабінету
Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року в
тій частині, в якій вони суперечать
зазначеним законам, застосовуватися не
може. Отже, з 01.01.2011 року у відповідача
виник обов'язок здійснювати виплату
державної допомоги в розмірах,
передбачених Законами № 2811-XII та №
2240-ІІІ. Відповідно до позиції Вищого
адміністративного суду України
допомога по догляду за дитиною є
періодичним платежем, виплата якого, за
загальним правилом, не обмежена у часі,
а припиняється з досягненням дитиною
3-х років. Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі особі,
яка здійснює догляд за дитиною до
досягнення нею трьох років, суди, у разі
відсутності спору про право особи на
отримання цієї допомоги або
встановлення такого права в судовому
порядку, не мають підстав обмежувати
орган, відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві. При цьому судом не може
встановлюватися кінцевий строк
виплати нарахованої допомоги, оскільки
за наявності права на отримання
допомоги у встановленому розмірі це
обмежуватиме таке право. Крім цього,
суд не наділений повноваженнями
регламентувати порядок діяльності
суб'єкта владних повноважень шляхом
встановлення кінцевого строку
здійснення виплат. Просила визнати
неправомірними дії УПтСЗН
Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської
ради щодо нарахування та виплати
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку; зобов'язати його здійснити
нарахування допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років на поточний
рік за період з 24.10.2013 року до дати
досягнення її донькою трирічного віку;
та стягнути з Державного бюджету
України на її користь нараховану
відповідачем допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до 6 років за період з
24.10.2013 року з урахуванням фактично
виплачених сум; а також стягнути на її
користь з Державного бюджету України
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 73,08 гривень.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилась, про дату, час і місце
судового засідання й розгляду справи
повідомлена своєчасно та належним
чином, надала письмове клопотання, що
міститься у пункті 4 прохальної частини
її адміністративного позову, а також у
відповідній заяви, надісланій за
допомогою електронних засобів зв'язку
та зареєстрованої за вхідним №
Еп-143/14-вх від 05.02.2014 року, про розгляд
справи за її відсутності.

Представник відповідача Управління
праці та соціального захисту населення
Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської
ради у судове засідання не з'явився, про
дату, час і місце судового засідання й
розгляду справи повідомлений
своєчасно та належним чином, надав
заперечення на адміністративний позов
№ 12/208 від 07.02.2014 року, зареєстровані за
вхідним № 2777/14-вх від 10.02.2014 року, в яких
просили справу розглянути за їх
відсутності та наполягали на відмові у
задоволені позовних вимогах повністю з
наступних підстав. Так, позивач
перебуває у них на обліку та отримує
грошову допомогу по догляду за дитиною,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-ХІІ.
Відповідно до статті 15 зазначеного
Закону України в редакції, що діяла до
2008 року, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надавалася у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років. Проте Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік» від 28 грудня 2007 року, який
набрав чинності з 01 січня 2008 року у цей
нормативно-правовий акт внесені зміни.
Зокрема, частина 1 статті 15 викладена в
такій редакції: «допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
130,00 гривень». Таким чином, на час
призначення позивачу допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у жовтні 2013 року норма
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», яка передбачала
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років не діяла. Законом України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік», Законом України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яка
передбачена Законами України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється у розмірах і порядку,
призначених Кабінетом Міністрів
України у Постанові № 1751 від 27.12.2001 року
«Про затвердження Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми». Вказаними Законами України
зміни до статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» не
вносилось. Тобто при нарахуванні
розміру допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку вони
діяли в межах чинного законодавства та
обґрунтовано керувались чинною
редакцією цієї норми права.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Про
наявність такого клопотання у сторін
по справі свідчать пункт 4 прохальної
частини адміністративного позову,
пункт 2 прохальної частини заперечень
та відповідна заяви відповідача. А тому
на підставі зазначеного у
відповідності до приписів вказаної
норми права та часини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України суд розглянув справу у
письмовому провадженні.

З'ясувавши всі обставини справи та
перевіривши їх доказами, на які сторони
посилались як на підставу своїх вимог
та заперечень, а саме: дослідивши
матеріали справи, що містять письмові
докази у справі, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Так, у ході розгляду справи в межах
заявлених позовних вимог та зазначених
і доведених обставин, судом
встановлені такі факти та відповідні
їм правовідносини, що мають значення
для вирішення справи за суттю.

Згідно свідоцтва про народження /серії
НОМЕР_1/, виданого 19.06.2012 року Міським
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Макіївського
міського управління юстиції у
Донецькій області, ОСОБА_3 народилась
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації
народжень 19.06.2012 року зроблено
відповідний актовий запис за № 558, та її
батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 /а.
с. 10/.

25.12.2013 року ОСОБА_1 звернулась до
начальника УПтСЗН Центрально-Міської
районної адміністрації Макіївської
міської ради із заявою про проведення
перерахунку призначеної їй допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з моменту призначення
у відповідності до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років на поточний рік
/а. с. 11/.

З відповіді УПтСЗН Центрально-Міської
районної адміністрації Макіївської
міської ради на звернення ОСОБА_1,
зареєстрованої за вихідним № 09/2631 від
31.12.2013 року, вбачається, що останній
було надано роз'яснення, з якого
вбачається, що позивач перебуває на
обліку в управлінні та отримує
державну допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку непрацюючим жінкам у розмірі 130
гривень відповідно до приписів статті
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»: державна
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу, за
попередні шість місяців, але не менше
як 130 гривень, - та пункт 19 Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1751 від 27.12.2001 року. Станом на 31.12.2013
року за призначенням допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що перевищує
мінімальний, вона не зверталась /а. с. 12 -
13/.

Згідно довідки Управління праці та
соціального захисту населення
Центрально-Міської районної
адміністрації Макіївської міської
ради без номера від 31.12.2013 року, ОСОБА_1
перебуває на обліку у відповідача та
отримала допомогу за догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за жовтень 2013 року у розмірі 792,72
гривень, у тому числі 759,17 гривень -
допомога при народження дитини; за
листопад 2013 року у розмірі 889,17 гривень,
у тому числі 759,17 гривень - допомога при
народження дитини; за грудень 2013 року у
розмірі 889,17 гривень, у тому числі 759,17
гривень - допомога при народження
дитини /а. с. 14/.

Під час вирішення спірних
правовідносин суд виходить з того, що з
огляду на положення статті 19
Конституції України правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України та законами України.

У свою чергу, положення статті 46
Конституції України передбачають
право громадян на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд
враховує, що до 01 січня 2008 року, дати
набрання чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів» від 28 грудня 2007
року, правовідносини щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21 листопада 1992 року, дія якого
поширювалась на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року, який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб.

Так, відповідно до положень частини
першої статті 1 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
громадяни України, в сім'ях яких
виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України. Порядок
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми та перелік
документів, необхідних для призначення
допомоги за цим Законом,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

При цьому, з аналізу цієї норми не
вбачається, що Кабінету Міністрів
України делеговані функції щодо
встановлення розміру визначених
законом видів державних допомог.

Як убачається з положень пункту 3
частини першої статті 3 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
одним з видів державної допомоги сім'ям
з дітьми є допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
особа /один з батьків дитини,
усиновлювач, опікун, баба, дід або інший
родич/, яка фактично здійснює догляд за
дитиною /частина перша статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми»/.

Згідно до положень частини першої
статті 14 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується щомісяця
з дня призначення допомоги по догляду
за дитиною по день досягнення дитиною
вказаного віку включно.

З огляду на положення частини першої
статті 15 зазначеного вище Закону
України допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

При цьому, вирішуючи спірні
правовідносини суд враховує, що
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
який набрав чинності з 01 січня 2008 року,
внесено зміни до статей 13, 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», відповідно до яких його дію
поширено на застрахованих осіб й
визначено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, який дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановлених для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім,ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
130,00 гривень, а також було внесено зміни
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», з якого виключено статті 40
- 44.

Але, Рішенням Конституційного Суду
України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
/справа щодо предмета та змісту закону
про Державний бюджет України/ визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів», у тому
числі й пункти 23, 25 розділу ІІ цього
Закону щодо зміни положень статей 13 - 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та виключення статей 40
- 44 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Крім того, суд враховує положення
частини першої статті 17 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» від 23 лютого 2006 року, згідно до
яких суди України застосовують при
розгляді справ Конвенцію про захист
прав людини і основних свобод та
протоколи до неї і практику
Європейського Суду як джерела права.

Так, при розгляді справи «Кечко проти
України» Європейський Суд з прав
людини зауважив, що у межах свободи дій
держави, Держава може вводити,
призупиняти чи закінчити виплату
надбавок /виплат/ з державного бюджету,
вносячи відповідні зміни в
законодавство. Проте, якщо чинне
правове положення передбачає виплату
певних надбавок і дотримано всі вимоги,
необхідні для цього, органи державної
влади не можуть свідомо відмовляти в
цих виплатах, поки відповідні
положення є чинними і в них не внесені
відповідні зміни.

Як убачається з положень частини 3
статті 22 Конституції України при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№10-рп/2008 від 22 травня 2008 року відновили
свою дію наведені вище положення
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Також суд приймає до уваги положення
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року,
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року,
якими встановлено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, яка передбачена
Законом України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», призначається і
здійснюється у розмірах і порядку,
призначених Кабінетом Міністрів
України /Постанова Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми» № 1751 від 27
грудня 2001 року/.

Будь-який інший акт Кабінету Міністрів
України на виконання відповідних
Законів України про Державний бюджет
на відповідний рік, яким були би
визначені розміри та порядок державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, не
приймався.

Виходячи з того, що ані Законом України
«Про Державний бюджет України на 2012
рік», ані Законом України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік», не
встановлювалось на 2012 та 2013 календарні
роки іншій, ніж у Законі України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
розмір допомоги, спірні правовідносини
регулюються зазначеним вище Законом
України, а положення Постанови
Кабінету Міністрів України «Про
порядок призначення та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми» №
1751 від 27 грудня 2001 року в тій частині, в
якій воно суперечить названим Законам,
застосовуватися не може.

При цьому, суд також враховує, що
аналогічна правова позиція, зазначена
вище, наведена у постанові Верховного
Суду України від 25 грудня 2012 року
/адміністративна справа за номером 21 -
410а12/, яка з огляду на положення статті
2442 Кодексу адміністративного
судочинства України є обов'язковою для
застосування судом при вирішенні
подібних правовідносин.

Крім того, суд також приймає до уваги
положення пункту 1 частини першої
статті 92 Конституції України, якими
передбачено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод.

Оскільки у даній справі, спір виник
щодо виплати допомоги особі, яка не
застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин суд приходить до висновку, що
на відносини щодо виплати допомоги
такій особі у зазначеному періоді
поширюються норми спеціального Закону
/яким є Закон України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»/, відповідно
до статті 15 якого допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається не
застрахованій особі у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Таким чином, з огляду на наведені норми
права та досліджені обставини справи
суд приходить до висновку, що позивач
по справі має право на перерахунок та
виплату йому недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, а
тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають
задоволенню повністю.

Ухвалюючи судове рішення, суд враховує,
що в адміністративному позові позивач
просить стягнути на її користь судові
витрати.

Частина 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог.

Частиною 1 статті 98 цього ж
нормативно-правового акту роз'яснено,
що суд вирішує питання щодо судових
витрат у постанові суду.

Пункт 5 частини 1 статті 161
вищевказаного Кодексу України
зобов'язує суд під час прийняття
постанови вирішувати питання як
розподілити між сторонами судові
витрати, про що зазначається у її
резолютивній частині (абзац 3 пункту 4
частини 1 статті 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України).

Частина 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
регламентує, що у випадках, коли судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійсненні нею
документально підтверджені судові
витрати з відповідного місцевого
бюджету, якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів частини 1 та 2
статті 87 зазначеного
адміністративного кодифікованого
закону України, судові витрати
складаються із судового збору та
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
При цьому розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюється
законом.

Таким Законом України з 01.11.2011 року є
Закону України «Про судовий збір» №
3674-VІ від 08.11.2011 року, стаття 1 якого
визначає, що судовий збір - це збір, який
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.

Як зазначає абзац 1 частини 1 статті 3
цього Закону, судовий збір
справляється за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством України.

Згідно абзацу 2 підпункту 1 пункту 3
частини 2 статті 4 Закону України «Про
судовий збір» ставка судового збору за
подання до адміністративного суду
адміністративного позову немайнового
характеру встановлена як 0,06 розміру
мінімальної заробітної плати.

При цьому частина 1 цієї ж статті
передбачає, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява подається до
суду.

Пунктом 8 частини 1 статті 40 Бюджетного
кодексу України № 2456 - VІ від 08.07.2010 року
(із змінами та доповненнями) визначено,
що розмір мінімальної заробітної плати
на відповідний бюджетний період
визначається Законом про Державний
бюджет України.

Станом на 04.03.2014 року такий Закон
України не прийнятий, а тому на
підставі норми права, що міститься у
пункті 4 частині 2 статті 41 зазначеного
вище кодифікованого закону України до
набрання ним чинності мінімальна
заробітна плата на поточний бюджетний
період застосовується у розмірі та на
умовах, що діяли у грудні попереднього
бюджетного періоду.

Відповідно до змісту статті 8 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» № 5515-VІ від 06.12.2012 року
місячний розмір мінімальної
заробітної плати в Україні на 01 грудня
2013 року встановлений в сумі 1218,00
гривень.

Тому за подання до адміністративного
суду адміністративного позову
немайнового характеру у 2014 році
необхідно сплачувати 0,06 х 1218,00 гривень =
73,08 гривень.

На виконання вимог частини 3 статті 106
Кодексу адміністративного судочинства
України до позовної зави ОСОБА_1 додала
платіжний документ про сплату судового
збору саме в цьому розмірі, а тому
задовольняючи її позовні вимоги
повністю, суд вважає за необхідне
стягнути документально підтверджені
позивачем судові витрати, з місцевого
бюджету міста Макіївки Донецької
області в сумі 73,08 гривень.

На підставі викладеного вище,
керуючись статтями 19, 22, 46, 92
Конституції України, статтями 1, 3, 13 - 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», Законом України «Про
виконання рішення та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», Рішенням Конституційного Суду
України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
/справа щодо предмета та змісту закону
про Державний бюджет України/, статтями
1, 3, 4 Закону України «Про судовий збір»
№ 3674-VІ від 08.11.2011 року, статтями 40 і 41
Бюджетного кодексу України № 2456 - VІ від
08.07.2010 року, статтею 8 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» № 5515-VІ від 06.12.2012 року, статтями 2, 8
- 11, 17, 18, 69 - 72, 86, 87, 94, 98 - 100, 158 - 163, 167, 186,
частиною 6 статті 187, статтями 2442 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА СОЦІАЛЬНОГО
ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОЇ
РАЙОННОГО АДМІНІСТРАЦІЇ МАКІЇВСЬКОЇ
МІСЬКОЇ РАДИ «Про перерахунок допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку» задовольнити
повністю.

Визнати дії УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА
СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ
ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОЇ РАЙОННОЇ
АДМІНІСТРАЦІЇ МАКІЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ
РАДИ щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку неправомірними.

Зобов'язати УПРАВЛІННЯ ПРАЦІ ТА
СОЦІАЛЬНОГО ЗАХИСТУ НАСЕЛЕННЯ
ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОЇ РАЙОННОЇ
АДМІНІСТРАЦІЇ МАКІЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ
РАДИ здійснити їй нарахування допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, з
урахуванням проведених виплат.

Стягнути з місцевого бюджету на
користь ОСОБА_1 понесені витрати з
оплати судового збору у розмірі 73,08
гривень /сімдесят три гривни 08 копійок/.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання її копії, а
якщо відповідач - суб'єкт владних
повноважень у порядку, передбаченому ч.
4 ст. 167 КАС України, був повідомлений
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді,
цей строк обчислюється з наступного
дня після закінчення п'ятиденного
строку з моменту отримання такого
повідомлення.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо її не було подано. У разі
подання апеляційної скарги, постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Постанову прийнято, складено шляхом
комп'ютерного набору та підписано
суддею у нарадчій кімнаті в одному
примірнику.

Суддя:
С. В. Мащенко