Справа № 0311/2367/12 2а/0311/2060/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2014 року
Справа
№ 876/2660/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області на постанову Маневицького
районного суду Волинської області від
17 квітня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 12.08.2011 року звернулася в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області про зобов'язання
провести нарахування та виплату
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, як особі яка віднесена до
третьої категорії постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
відповідно до ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в межах
шестимісячного строку по день
припинення права на дані види доплат до
пенсії.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 17 квітня 2012
року (прийнятою в порядку скороченого
провадження), позов задоволено
частково, зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області здійснити перерахунок та
виплату позивачу додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком за період з
13 лютого 2011 року по 22 липня 2011 року
включно на підставі положень ст. 51
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із врахуванням ст.28 Закону
України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум, в решті позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає постанову суду
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
позивач має статус особи постраждалого
внаслідок Чорнобильській катастрофи
третьої категорії та являється
пенсіонером, що проживає в зоні
радіоактивного забруднення внаслідок
Чорнобильської катастрофи, і згідно ст.
51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на додаткову
пенсію, за шкоду заподіяну здоров'ю в
розмірі 25% мінімальної пенсії за віком.

Також зазначає, що підстав для
застосування мінімального розміру
пенсії, передбаченого ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» для
визначення розміру підвищення пенсії
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали від Чорнобильської
катастрофи» не має.

Порядок обчислення пенсій та
підвищень, передбачених Законом
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
здійснюється відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року №530 «Деякі питання соціального
захисту окремих категорій громадян».
Згідно із п. 4 постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 року № 530
«Про деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам
постраждалим внаслідок Чорнобильській
катастрофи третьої категорії
виплачується у розмірі 10 % прожиткового
мінімуму.

Згідно п.2. постанови Кабінету
Міністрів України від 26.07.1996 року №836
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» громадянам, які працюють
на територіях радіоактивного
забруднення, а саме у зоні
гарантованого добровільного
відселення, встановлюється доплата у
розмірі 10,50 грн.

Також вважає, що судом не враховано, що
Прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39,50,51,52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Відповідно до ст. 116 Конституції
України Кабінет Міністрів України
забезпечує здійснення внутрішньої і
зовнішньої політики держави, виконання
Конституції України, актів Президента
України. Згідно ст. 117 Конституції
України Кабінет Міністрів України в
межах своєї компетенції видає
постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Відповідно до статті 63 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
фінансування витрат, пов'язаних із його
реалізацією, здійснюється за рахунок
державного бюджету.

Виходячи з вище викладеного, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 197 КАС України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія судів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач, є постраждалим від наслідків
Чорнобильської катастрофи категорії 3.

Відповідно до ст. 51 цього ж Закону
особам, віднесеним до категорії 3,
щомісячно призначається додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 25 процентів мінімальної пенсії
за віком. Вказані розміри додаткової
пенсії зазнали змін, що відбулись
відповідно до п.п.9, п.п.13 п.28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
який набрав чинності 01 січня 2008 року.
Проте, рішенням Конституційного Суду
України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року
визнано неконституційними та такими,
що втратили чинність з дня ухвалення
вказаного рішення, а тому, дані статті
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» залишились чинними в
первинній редакції.

Відповідач виплачував позивачу
додаткову пенсію в розмірах,
передбачених постановами Кабінету
Міністрів України від 28 травня 2008 року
№530 «Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян» та від 26
липня 1996 року №836 «Про компенсаційні
виплати особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що є значно меншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції правильно виходив з
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами при визначенні
позивачу розмірів додаткової пенсії, а
відтак, вірно вважав, що застосуванню
підлягає ст. 51 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не
згадані вище постанови уряду, оскільки
останні істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Крім того, суд першої інстанції
правильно врахував, що згідно ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється в
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність
визначеного законом, при цьому, вірно
вважав, що положення ч. 3 ст. 28 згаданого
Закону не є перешкодою для
застосування мінімального розміру
пенсії за віком для обчислення інших
пенсій чи доплат, пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї
статті мінімального розміру пенсії за
віком.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», в разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорії, та розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

З огляду на це, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
відповідач зобов'язаний здійснити
перерахунок і виплату позивачу
підвищення до пенсії, додаткової
пенсії відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.
39, ст. 51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із застосуванням ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ч. 3 ст. 4 Закону України
«Про прожитковий мінімум», Закону
України «Про державний бюджет України
на 2011 рік», і цей перерахунок має бути
здійснений в межах, передбаченого ст. 99
КАС України, шестимісячного строку
звернення до суду, а саме за період з
13.02.2011 року.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що
Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", який набрав чинності
19.06.2011р., доповнено прикінцеві
положення пунктом 4, згідно якого в 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік". При
цьому, на виконання вимог вказаного
закону Кабінетом Міністрів України
06.07.2011р. прийнято постанову №745, яка
набула чинності 23.07.2011р.

Вищенаведені нормативні акти на даний
час є діючими і неконституційними не
визнавались, а тому нарахування та
виплата у 2011 році позивачу доплати до
пенсії як пенсіонеру який проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а починаючи з 23.07.2011р. виплати,
передбачені, зокрема, ст.51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", повинні
здійснюватися в порядку та розмірах,
визначених постановою Кабінету
Міністрів України "Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету" №745 від 06.07.2011 року.

Тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню до 22.07.2011 року включно.

Крім того оскільки відповідно до
підпункту 6 пункту 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України 30 квітня 2002
року №80-2, у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України від
25 лютого 2008 року №5-5 (зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 13.03.2008
року) саме на управління Пенсійного
фонду України в районах, містах і
районах у місті покладено обов'язок
призначення і виплати пенсії, допомоги
на поховання та інші виплати
відповідно до чинного законодавства,
тому суд першої інстанції правильно
вважав за необхідне зобов'язати
провести перерахунок та виплату пенсії
позивачу саме УПФУ в Маневицькому
районі Волинської області, а
твердження відповідача про
відсутність бюджетного фінансування
передбачених Законом розмірів пенсій,
як на причину невиконання державою
взятих на себе зобов'язань, не мають
правового значення, бо реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. 200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області - залишити без задоволення,
постанову Маневицького районного суду
Волинської області від 17 квітня 2012 року
у справі № 0311/2367/2012 - без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик