Справа № 2а-4288/10
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Справа №
31485/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга
О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді
Запотічний І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Мостиському районі
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 06.08.2010 року
у справі № 2а-6637/10/1370 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Мостиському районі Львівської області
до відділу Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області в особі Підрозділу
примусового виконання рішень про
визнання неправомірними дій,
скасування постанови та зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н
О В И В :

19.07.2010 року управління Пенсійного фонду
України в Мостиському районі
Львівської області звернулось до
Львівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить визнати неправомірними дії
відділу Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області в особі Підрозділу
примусового виконання рішень (ВДВС ГУЮ
у Львівській області в особі ППВР) щодо
накладення штрафу, скасувати постанову
ППВР ВДВС у Львівській області від
06.07.2010 ВП №17657068 про накладення штрафу
та зобов'язати ВДВС ГУЮ у Львівській
області в особі ППВР зупинити
виконавче провадження.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06.08.2010 року
в задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в Мостиському
районі Львівської області до відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області в особі Підрозділу примусового
виконання рішень про визнання
неправомірними дій, скасування
постанови та зобов'язання вчинити дії -
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що при ухваленні даної
постанови судом неповністю з'ясовано
обставини справи та порушено норми
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що судом не враховано те, що
законодавством не прийнято жодного
нормативного акту на виконання вимог
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», не визначено в якому
порядку, та яким чином обчислювати
розмір виплати. Посилаються на ч.2 ст.72
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.03.2003 року
відповідно до якого кошти Пенсійного
фонду не включаються до складу
Державного бюджету України. Крім того,
звертає увагу на те, що дітям війни
згідно зі ст..6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» пенсії
або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком, проте
законодавством України не визначено
поняття «мінімальна пенсія за віком»
як розрахункової величини для
підвищення пенсії згідно зі ст.6
вищевказаного закону, так як ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року №1058
передбачає, що мінімальний розмір
пенсії за віком за наявності
достатнього страхового стажу
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197
КАС України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про
дату,час і місце судового засідання .

Судом першої інстанції встановлено, що
підрозділом примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області 25.02.2010 року було
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП № 17657068 з
виконання виконавчого листа №
2а-6367/08/1370, виданого Львівським окружним
адміністративним судом про
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Мостиському районі
Львівської області провести ОСОБА_1
донарахування та виплату з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року включно та з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року включно підвищення до
пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком на підставі положення ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни». Пунктом 2 постанови про
відкриття виконавчого провадження
боржника зобов'язано виконати рішення
суду у строк до 04.03.2010 року.

Рішення суду у встановлений строк
виконано не було, а тому 06.07.2010 року було
винесено постанову ВП № 17657068 про
накладення на УПФ в Мостиському районі
Львівської області штрафу в сумі 680 грн.
за повторне невиконання рішення суду.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України, судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Крім того, відповідно до Закону
України «Про державну виконавчу
службу», завданням державної
виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом, а
відповідно до ст. 14 КАС України, -
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.

Разом з тим, статтею 5 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати заходів
примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець:
здійснює заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі про на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Згідно положень ч.2 ст.3 Закону України
«Про виконавче провадження», державною
виконавчою службою підлягають
виконанню такі виконавчі документи:
виконавчі листи, що видаються судами,
та накази господарських судів у тому
числі на підставі рішень третейського
суду; ухвали, постанови судів у
цивільних, господарських,
адміністративних та кримінальних
справах у випадках передбачених
законом; судові накази, виконавчі
написи нотаріусів, постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу.

Положенням статті 24 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. В
постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, а рішень про
примусове виселення - п'ятнадцяти днів,
та попереджає боржника про примусове
виконання рішення після закінчення
встановленого строку зі стягненням з
нього виконавчого збору і витрат,
пов'язаних з провадженням виконавчих
дій, передбачених Законом України «Про
виконавче провадження».

Статтею 87 Закону передбачена
відповідальність за невиконання
рішення, яким боржника зобов'язати
вчинити певні дії і зазначено, що в разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника -
юридичну особу в розмірі від двадцяти
до тридцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
призначає новий строк для виконання.

Перевіривши оскаржувану апелянтом
постанову про накладення штрафу
колегія судів прийшла до висновку, що
такі прийняті з дотриманням вимог
Закону України «Про виконавче
провадження» та передбачених ст. 2 КАС
України принципів.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Мостиському
районі Львівської області залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 06.08.2010 року
у справі № 2а-6637/10/1370 без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції..

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.