Справа № 748/39/14-а(6а/748/1/14)
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
748/39/14-а(6а/748/1/14) Головуючий у 1-й
інстанції: Козак В.І.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області на ухвалу Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 21 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області про перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заявник, заступник начальника
Деснянського відділу державної
виконавчої служби Чернігівського
міського управління юстиції, звернувся
до суду із поданням про зміну способу,
виконання постанови Чернігівського
районного суду Чернігівської області
№2а-6836/2011 від 19 серпня 2011 року.

Ухвалою Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 21 січня 2014
року подання про зміну способу та
порядку виконання рішення суду
задоволено. Змінено спосіб і порядок
виконання постанови Чернігівського
районного суду Чернігівської області
№ 2а-6836/2011 від 19 серпня 2011 року в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Чернігівському районі
провести перерахунок та виплату
державної соціальної допомоги як
дитині війни ОСОБА_2, відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», у розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком, з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за період з 18
листопада 2010 року по 22 липня 2011 року з
урахуванням проведених виплат.
Стягнуто з Управління Пенсійного фонду
України в Чернігівському районі
Чернігівської області на користь
ОСОБА_2 1234,85 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду
представник управління Пенсійного
фонду України в Чернігівському районі
Чернігівської області подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу суду, оскільки
зазначені в ухвалі висновки не
відповідають нормам процесуального
права, та винести нову про задоволення
подання про відмову в зміні способу та
порядку виконання рішення. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.197 КАС України
апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а ухвала судді -
скасуванню з винесенням нової ухвали з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Чернігівського районного
суду Чернігівської області від 19
серпня 2011 року визнано незаконними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі щодо
ненарахування та виплати ОСОБА_2
державної соціальної допомоги як
дитині війни, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі здійснити
перерахунок та виплату державної
соціальної допомоги як дитині війни
ОСОБА_2, відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, з розміру, встановленого ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за період з 18 листопада 2010
року по 22 липня 2011 року з урахуванням
проведених виплат.

Постанова суду залишена без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24 січня 2014
року.

Листом управління Пенсійного фонду
України в Чернігівському районі, в
якому вони повідомляють про здійснення
нарахування ОСОБА_2 надбавку до пенсії
в розмірі 1234 грн 85 коп., але у зв'язку з
відсутністю відповідного фінансування
виплата не проводилась.

В зв'язку з чим заявник звернувся з
заявою про зміну способу та порядку
виконання судового рішення.

Суд першої інстанції, задовольняючи
подання про зміну способу та порядку
виконання рішення прийшов до висновку,
що зміни у правовому регулюванні
порядку виконання судових рішень,
боржником за якими державний орган,
яким не передбачено виконання рішень
зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання, а така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
зважаючи на таке.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою суду першої інстанції
задоволено позовні вимоги, у тому числі
й стосовно зобов'язання відповідача
здійснити позивачу перерахунок пенсії
як дитині війни за період з 18 листопада
2010 року по 22 липня 2011 року та провести
відповідні виплати з урахуванням
фактично виплачених та отриманих
особою сум.

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача цим судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує, що
"захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Аналогічна позиція висловлена Вищим
адміністративним судом України в
ухвалі від 12.02.2014 року у справі К/800/598/14.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на ту обставину, що відповідач не є
розпорядником тих коштів, які було
стягнуто оскаржуваною ухвалою, так як
фінансування витрат, пов'язаних з
соціальними виплатами, здійснюється за
рахунок державного бюджету.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення подання про зміну
способу та порядку виконання рішення
суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 199, п. 4 ч. 1 ст. 204
КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її і постановляє
нову ухвалу про відмову у задоволенні
подання про зміну способу та порядку
виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 8-11, 195, 197, 199, 204, 205, 206, 212, 254 КАС
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівському районі Чернігівської
області задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 21 січня 2014
року скасувати і винести нову ухвалу,
якою в задоволенні клопотання про
зміну способу і порядку виконання
рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України). Касаційна скарга на судові
рішення подається безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків,
передбачених цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.