Справа № 761/33173/13-а
Суддя: Кравець Д. І.
Дата ухвалення: 2014-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/761/45/2014
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Кравець Д.І.

розглянувши у судовому засіданні в м.
Києві в порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), Голови
Київської міської державної
адміністрації Попова Олександра
Павловича, треті особи: ОСОБА_3,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, Комунальне підприємство
«Залізничне» Солом'янської районної в
місті Києві державної адміністрації,
про визнання незаконним та скасування
рішення суб'єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), Голови Київської
міської державної адміністрації
Попова Олександра Павловича, треті
особи: ОСОБА_3, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, Комунальне підприємство
«Залізничне» Солом'янської районної в
місті Києві державної адміністрації,
згідно якого позивач просить визнати
незаконним та скасувати Розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) «Про переведення
житлових приміщень квартир НОМЕР_1,
НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в жилому будинку
АДРЕСА_1 у нежилі» від 07 грудня 2011 року
№ 2323 (надалі - Розпорядження).

Позов мотивовано тим, що позивач є
власницею квартири НОМЕР_4, яка
розташована на другому поверсі будинку
АДРЕСА_1 та постійно проживає в ній.

Разом з тим, протягом останніх трьох
років в розташованих поверхом нижче (на
першому поверсі) квартирах
НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3 цього ж будинку,
які мають спільне суміжне перекриття
між поверхами, власником яких, як
відомо позивачу, є третя особа по даній
справі ОСОБА_3, безперервно ведуться
будівельні роботи щодо перепланування
та реконструкції зазначених жилих
приміщень, зокрема, відбулось
демонтування внутрішніх перегородок
із втручанням в капітальні несучі
конструкції, із зміною конфігурації
капітальних стін, об'єднання житлових
приміщень з частиною підвальних
(цокольних) приміщень будинку, тощо. При
цьому, у квартирах НОМЕР_1 та НОМЕР_3
були демонтовані внутрішні
перегородки, у несучій цокольній стіні
квартири НОМЕР_2 зроблено виїзд у
провулок та окремий вхід з боку вул.
Петровського, протягнуто силовий
електричний кабель, вивезена велика
кількість ґрунту, внаслідок чого весь
під'їзд № 1 будинку, якому вже більше 55
років, знаходиться над прірвою, що
будь-якої миті може призвести до
техногенної катастрофи. В останній час
ще й була збудована прибудинкова
тераса біля квартир №НОМЕР_2, НОМЕР_3
безпосередньо під вікнами позивача
ОСОБА_1

У той же час, згоди на вказане
будівництво в квартирах №НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3 та їх переведення з
житлового фонду в нежитловий, а також
на будівництво вказаної тераси ні
позивач ОСОБА_1, ні інші власники
суміжних квартир та інших квартир
будинку не надавали.

При цьому, у квартирах на вищих
поверхах, у тому числі й в квартирі
позивача ОСОБА_1, з'явилися численні
тріщини на стелях і в капітальних
стінах, що підтверджується листом
Комунального підприємства
«Залізничне» Солом'янської районної у
місті Києві державної адміністрації
від 12 листопада 2013 року за № 1298-03/44 та
Актом № 15 від 08 листопада 2013 року.

Вказані обставини викликають
хвилювання мешканців цих квартир,
серед яких є й позивач, за свою безпеку
та порушують їх права та законні
інтереси.

При цьому, ні власник квартир №НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3, ні будівельники не
тільки не пред'являють жодних
дозвільних документів на вказане
будівництво, а й взагалі нікого не
пускають на територію будівництва.

З цього приводу власниками квартир
будинку, у тому числі і позивачем, були
здійснені неодноразові письмові
звернення до посадових осіб як органів
державної влади, так і місцевого
самоврядування. Згідно змісту
отриманих у відповідь листів
встановлено, що факти викладені у
зверненнях мають місце.

Однак, після надходження даних
відповідей нічого не змінилось,
оскільки незаконні будівельні роботи
як велись, так і продовжували
проводитись, тому власники квартир
будинку, у тому числі і позивач, знову
були вимушені звертатися із
зверненнями до посадових осіб органів
державної влади та місцевого
самоврядування. При цьому, мешканцями
будинку було знову наголошено на тому,
що ніякої згоди на переведення квартир
№НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 до нежилого
фонду та згоди на проведення
переобладнання в цих квартирах ніхто з
них не надавав.

Лише 10 червня 2013 року на адресу
позивача ОСОБА_1 надійшов лист
Комунального підприємства
«Залізничне» Солом'янської районної в
місті Києві державної адміністрації
від 10 червня 2013 року № 729-03/44, з якого
позивачу вперше стало відомо, що
відповідно до Розпорядження
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 07 грудня 2011 року №
2323 житлові приміщення квартир
№НОМЕР_1,НОМЕР_2, НОМЕР_3 на першому
поверсі житлового будинку АДРЕСА_1
переведені в нежилі. Вказане
підтверджено наступними листами
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації від 25 червня
2013 року за № 108/06-ко-103/2 та від 01 липня 2013
року за № 108/06-ко-103/1.

При цьому, заступник голови Київської
міської державної адміністрації
Костюк М.Д. листом від 15 серпня 2013 року
№ 006-1718 поінформував Уповноваженого
Верховної Ради України з прав людини,
зокрема, про те, що під час підготовки
вказаного проекту розпорядження
ОСОБА_3 було надано, серед іншого, згоду
співвласників будинку.

Позивач ОСОБА_1 тривалий час
здійснювала спроби отримати копії
вказаного розпорядження та документу
із згодою співвласників будинку для
можливості з'ясування справжності
підписів, однак, отримати копії
вказаних документів самостійно вона
так і не змогла.

Лише 19 листопада 2013 року в приміщенні
Київської міської державної
адміністрації представником позивача
була отримана належним чином
засвідчена копія оскаржуваного
Розпорядження.

У той же час, працівниками Київської
міської державної адміністрації, які
надавали копію вказаного
Розпорядження, не була надана копія
документу із підписами про згоду
співвласників будинку щодо
переведення житлових приміщень
квартири НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в
жилому будинку АДРЕСА_1 у нежилі.

Так, згідно змісту Розпорядження,
відповідно до ст. 8 Житлового кодексу
Української PCP, ст. 319 Цивільного
кодексу України, розглянувши звернення
громадянки ОСОБА_3 від 12 жовтня 2011 року,
в межах функцій органу місцевого
самоврядування, переведено, як виняток,
житлові приміщення квартир НОМЕР_1,
НОМЕР_2 та НОМЕР_3, які знаходяться на
першому поверсі в жилому будинку
АДРЕСА_1, в нежилі.

В подальшому, на підставі даного
Розпорядження, ОСОБА_3 15 травня 2013 року
була зареєстрована Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві відповідна
декларація про початок виконання
будівельних робіт, на підставі якої, у
свою чергу, були розпочаті роботи з
реконструкції частини першого поверху
(колишні квартири №НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3) з добудовою тераси та частини
підвалу будинку АДРЕСА_1 з об'єднанням
під заклад громадського харчування з
влаштуванням окремого входу на вулиці
Петровського.

Разом з тим, позивач вважає, що
Розпорядження має бути визнане судом
незаконним та скасоване як таке, що
суперечить вимогам чинного
законодавства України, оскільки
прийняте без згоди співвласників
будинку, у тому числі власників
суміжних квартир, та порушує права та
законні інтереси останніх, у тому числі
й позивача, як власника суміжної
квартири.

Зокрема, позивач вказує, що оскаржуване
Розпорядження видане всупереч вимог ч.
1 ст. 8, ч. 2 ст. 7 Житлового кодексу
Української PCP (надалі - ЖК України), п.п.
1.4, 2.4, 3.1 Порядку переведення жилих
будинків і жилих приміщень у нежилі у м.
Києві, затвердженого Розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 01 жовтня 2002 року № 1825
та зареєстрованого в Київському
міському управлінні юстиції 08 жовтня
2002 року за № 76/459, який був чинним до 14
лютого 2012 року, п.п. 2.2, 2.6, 2.7 Порядку
підготовки дозволів на проектування та
реконструкцію, реставрацію та
капітальний ремонт об'єктів,
перепланування квартир та нежилих
приміщень, інших
вбудовано-прибудованих приміщень,
опорядження фасадів, встановлення
антен стільникового (мобільного)
зв'язку та переведення жилого будинку
(житлового приміщення) до нежитлового
фонду у місті Києві, затвердженого
наказом Головного управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища від 30 січня 2010 року
№ 59, згідно яких обов'язковою умовою
законності переведення житлових
приміщень в нежитлові є наявність
згоди власників суміжних квартир.

У судове засідання сторони та треті
особи не з'явилися, про час та місце
розгляду справи неодноразово
повідомлялися належним чином. Разом з
тим, від представника позивача та
представників третіх осіб Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві та Комунального
підприємства «Залізничне»
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації до суду
надійшли заяви про розгляд справи за їх
відсутності.

Відповідачі та третя особа ОСОБА_3 про
причини неявки суд не повідомили.

У зв'язку з наявністю клопотань
представника позивача та
представників третіх осіб Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві та Комунального
підприємства «Залізничне»
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації про розгляд
справи за їх відсутності, враховуючи
відсутність перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених ч. 1 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), суд керуючись
положеннями ч. 6 ст. 128 КАС України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач є
власницею квартири АДРЕСА_1, яка
розташована на другому поверсі будинку
АДРЕСА_1.

Разом з тим, відповідно до п. 1
Розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від 07
грудня 2011 року № 2323, відповідно до ст. 8
Житлового кодексу Української PCP, ст. 319
Цивільного кодексу України,
розглянувши звернення громадянки
ОСОБА_3 від 12 жовтня 2011 року, в межах
функцій органу місцевого
самоврядування, переведено, як виняток,
житлові приміщення квартир НОМЕР_1,
НОМЕР_2 та НОМЕР_3, які знаходяться на
першому поверсі в жилому будинку
АДРЕСА_1, в нежилі за умови виконання п. 2
цього розпорядження (а.с. 80).

При цьому, положеннями п.п. 2.1-2.7 п. 2
Розпорядження громадянку ОСОБА_3
зобов'язано: здійснити проектування та
реконструкцію частини першого поверху
будинку АДРЕСА_1 (колишні квартири
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3) з об'єднанням
під заклад громадського харчування з
влаштуванням окремого входу на вул.
Петровського у Солом'янському районі;
одержати вихідні дані на проектування
реконструкції; розробити та затвердити
в установленому порядку
проектно-кошторисну документацію; до
початку виконання робіт вирішити
питання пайової участі у створенні
соціальної та інженерно-транспортної
інфраструктури м. Києва в
установленому порядку; у разі
необхідності оформити право
користування земельною ділянкою;
забезпечити дотримання вимог
законодавства щодо порядку виконання
будівельних робіт; роботи виконати
відповідно до Правил благоустрою міста
Києва, затверджених рішенням Київської
міської ради від 25 грудня 2008 року №
1051/1051 (із змінами та доповненнями).

В подальшому, на підставі даного
Розпорядження, ОСОБА_3 15 травня 2013 року
була зареєстрована Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві відповідна
декларація про початок виконання
будівельних робіт, на підставі якої, у
свою чергу, були розпочаті роботи з
реконструкції частини першого поверху
(колишні квартири №НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3) з добудовою тераси та частини
підвалу будинку АДРЕСА_1 з об'єднанням
під заклад громадського харчування з
влаштуванням окремого входу на вулиці
Петровського, що підтверджується,
серед іншого, листом Комунального
підприємства «Залізничне»
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації від 10 червня
2013 року за № 729-03/44 та листами
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації від 25 червня
2013 року за № 108/06-КО-103/2 та від 01 липня 2013
року за № 108/06-КО-103/1 (а.с. 67-70).

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач просить визнати оскаржуване
Розпорядження незаконним та скасувати
як таке, що суперечить вимогам чинного
законодавства України, оскільки
останнє прийняте без згоди
співвласників будинку, у тому числі
власників суміжних квартир, та порушує
права та законні інтереси останніх, у
тому числі й позивача, як власника
суміжної квартири.

Відповідно до п.п. 1, 9 ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, та, зокрема, з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Разом з тим, положеннями ч. 7
зазначеної статті встановлено, що
використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

Положеннями ст. 319 та ч. 2 ст. 383
Цивільного кодексу України
передбачено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, за умови, що ці зміни не
призведуть до порушень прав власників
інших квартир у багатоквартирному
житловому будинку та не порушать
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про
основи містобудування» однією із
основних вимог до містобудівної
діяльності є урахування законних
інтересів та вимог власників або
користувачів земельних ділянок та
будівель, що оточують місце
будівництва.

Положеннями ст. 6 ЖК України
регламентовано, жилі будинки і жилі
приміщення призначаються для
постійного проживання громадян, а
також для використання у встановленому
порядку як службових жилих приміщень і
гуртожитків. Надання приміщень у жилих
будинках для потреб промислового
характеру забороняється.

Згідно вимог ч. 1 ст. 8 ЖК України
переведення придатних для проживання
жилих будинків і жилих приміщень у
будинках державного і громадського
житлового фонду в нежилі, як правило, не
допускається. Однак, у виняткових
випадках переведення жилих будинків і
жилих приміщень у нежилі може
здійснюватися за рішенням органів,
зазначених у ч. 2 ст. 7 цього Кодексу,
тобто за рішенням виконавчого комітету
обласної, міської (міста
республіканського підпорядкування)
Ради народних депутатів.

При цьому, у відповідності з вимогами ч.
2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі та в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Чинним законодавством передбачено
порядок розгляду виконавчими
комітетами міських рад питань щодо
переведення квартир в нежитловий фонд
(з обов'язковим зазначенням
функціонального призначення) з
подальшим проведенням реконструкції
таких квартир.

Так, згідно вимог п.п. 1.4, 3.1 Порядку
переведення жилих будинків і жилих
приміщень у нежилі у м. Києві,
затвердженого Розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 01 жовтня 2002 р року №
1825 та зареєстрованого в Київському
міському управлінні юстиції 08 жовтня
2002 року за № 76/459, який був чинним на час
видачі оскаржуваного Розпорядження,
переведення жилих приміщень державної,
колективної, приватної форм власності
у нежилі допускається у разі, якщо вони
розташовані у цокольних, підвальних,
напівпідвальних, перших та других
поверхах жилих будинків, які мають
окремий вихід або мають можливість
влаштування окремого виходу та за
згодою власників жилих будинків.

Для вирішення питання переведення
жилого будинку, жилого приміщення у
нежилий, нежиле відповідно до ст. 8 ЖК
України (як виняток) власник жилого
будинку, жилого приміщення звертається
із заявою з проханням переведення
жилого будинку, жилого приміщення у
нежилий, нежиле до Київської міської
державної адміністрації.

При цьому, до заяви додаються такі
документи, зокрема, у разі, якщо
власнику на праві власності належить
жиле приміщення, надається письмова
згода власника жилого будинку (ОСББ,
ЖБК або ін.) на подальше його
використання.

Крім того, згідно п.п. 2.6 Порядку
підготовки дозволів на проектування та
реконструкцію, реставрацію та
капітальний ремонт об'єктів,
перепланування квартир та нежилих
приміщень, інших
вбудовано-прибудованих приміщень,
опорядження фасадів, встановлення
антен стільникового (мобільного)
зв'язку та переведення жилого будинку
(житлового приміщення) до нежитлового
фонду у місті Києві, затвердженого
наказом Головного управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища від 30 січня 2010 року
№ 59, для отримання дозволу на
переведення жилого будинку, жилого
приміщення у нежилі з одночасною
реконструкцією першого поверху та
влаштуванням окремого власного входу з
вулиці до нежилих приміщень до
Головного управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища замовником мають бути
подані, серед іншого, згода
балансоутримувача будинку (оригінал)
та згода співвласників будинку на
переведення жилого приміщення до
нежилого фонду.

Також слід зазначити, що однією з засад
судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст.
129 Конституції України, є змагальність
сторін та свобода в наданні ними до
суду своїх доказів і у доведенні перед
судом їх переконливості, що також
регламентовано ч. 1 ст. 11 КАС України.

Згідно положень ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Як
вбачається з матеріалів справи,
відповідач проти позову заперечень не
надав.

Згідно з ч. 6 ст. 71 КАС України, якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надає докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів (ч. 1 ст. 69 КАС України).

Виходячи з наведеного та враховуючи те,
що обставини, на які посилається
позивач як на підставу для задоволення
позову, зокрема щодо порушення
оскаржуваним Розпорядженням прав та
законних інтересів позивача, як
власника суміжної квартири, знайшли
своє підтвердження в судовому
засіданні, а відповідачами, зокрема
Виконавчим органом Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) не надано на пропозицію
суду доказів, з яких би вбачалося, що
оскаржуване Розпорядження прийнято на
підставі та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, та з
урахуванням права особи (позивача) на
участь у процесі прийняття рішення, а
саме доказів, які б підтверджували
надання згоди співвласниками жилого
будинку на переведення жилих приміщень
у нежилі, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.ст. 19, 41, 129 Конституції України, ст. 5
Закону України «Про основи
містобудування», ст.ст. 319, 383 ЦК України,
ст.ст. 6-8 ЖК України, та керуючись ст.ст.
2, 8, 11, 69-71, 79, 86, 128, 160-163, 167, 185, 186, 254 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) «Про
переведення житлових приміщень
квартир НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в
жилому будинку АДРЕСА_1 у нежилі» від 07
грудня 2011 року № 2323, - визнати
протиправним та скасувати.

Постанова суду може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Шевченківський районний суд м. Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення вищезазначених
строків, або після перегляду справи в
апеляційному порядку, якщо постанову
суду не скасовано.

Суддя: