Справа № 808/1356/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2014 року 14 год. 40 хв. Справа
№ 808/1356/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Лазько Д.В.

представника позивача Білюшова В.М.

представника відповідача Кравченко
М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Карлсберг Україна»

до: Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів

про: визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Карлсберг Україна» (далі - позивач або
ПАТ «Карлсберг Україна») звернулось з
адміністративним позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - відповідач або СДПІ з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального ГУ
Міндоходів) про визнання протиправними
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 26.09.2013 №
, яким визначені податкові
зобов'язання з податку на прибуток за
основним платежем у сумі 15653 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 1 грн. та податкового
повідомлення-рішення від 26.09.2013 №
, яким визначені податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем у сумі
12523 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями у сумі 1 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки акту проведеної перевірки
щодо завищення валових витрат та
податкового кредиту по
взаємовідносинам з контрагентом ПП
«ВКФ «Трансбудсервіс», які стали
підставою для прийняття податкових
повідомлень-рішень, є
необґрунтованими, у зв'язку з чим
позивач вважає, що оскаржувані рішення
винесені протиправно та просить їх
скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі, просив його задовольнити та дав
пояснення в його обґрунтування,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала у повному
обсязі, про що подала до суду
заперечення, відповідно до яких вважає
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення законними і
обґрунтованими та такими, що прийняті
податковим органом відповідно до вимог
діючого законодавства та на підставі
виявлених порушень позивачем вимог
податкового законодавства.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 27.08.2013
по 12.09.2013 відповідачем проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПАТ «Карлсберг Україна» з
питання своєчасності, достовірності та
повноти нарахування та сплати до
бюджету податку на додану вартість по
взаємовідносинах з контрагентами по
господарських операціях, ПДВ по яких
відображено у складі податкового
кредиту з платниками податків: ПП «ВКФ
«Трансбудсервіс» за період з 01.03.2011 по
31.03.2011, ТОВ «Альфакласс» за період
серпень, вересень, жовтень 2010 року,
липень 2012 року, та по податку на
прибуток за періоди, в яких відображено
витрати по взаємовідносинах із
зазначеними контрагентами, про що
складено Акт №123/27-00/00377511 від 12.09.2013 (а.с.
9-35).

Як зазначено у висновках Акту
перевірки, перевіркою встановлено
порушення:

- пункту 44.1 статті 44, пункту 198.1, пункту
198.3 статті 198, пункту 198.6 статті 198,
пункту 200.1 ст. 200 Податкового кодексу
України, внаслідок чого підприємством
безпідставно занижено податок на
додану вартість у сумі 12523 грн., у тому
числі по періодам: за квітень 2011 року у
сумі 12523 грн.

- пункту 5.1, підпункту 5.2.10 пункту 5.2,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», внаслідок чого
підприємством безпідставно занижено
податок на прибуток на загальну суму
15653 грн., у тому числі по періодам: за І
квартал 2011 року у сумі 15653 грн.(а.с. 34-35).

Зазначені висновки про заниження
податку на додану вартість та податку
на прибуток обґрунтовані тим, що
наданими до перевірки первинними
бухгалтерськими документами ПАТ
«Карлсберг Україна» не підтверджено
факт реального вчинення господарських
операцій з ПП «ВКФ «Трансбудсервіс», що
обумовлено відсутністю трудових
ресурсів, виробничого обладнання,
транспортних засобів та торгівельного
обладнання, сировини, матеріалів для
здійснення господарської діяльності у
контрагента, які економічно необхідні
для здійснення господарських операцій
у зазначених обсягах, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
реального настання результатів
відповідної господарської діяльності,
відсутністю безпосереднього
контрагента позивача - ПП «ВКФ
«Трансбудсервіс» за його місцем
реєстрації та фактичним
місцезнаходженням та відсутність
будь-яких доказів щодо використання
ПАТ «Карлсберг Україна» будівельних
машин, обладнання та механізмів ПП «ВКФ
«Трансбудсервіс» при проведенні
ремонтно-монтажних робіт.

На підставі Акту перевірки 26.09.2013
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення форми «Р»:

- № , яким ПАТ «Карлсберг
Україна» визначено суму податкового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток в сумі 15654 грн., у тому числі 15
653 грн. - основний платіж, 1 грн. - штрафні
(фінансові) санкції;

- № , яким ПАТ «Карлсберг
Україна» визначено суму податкового
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в сумі 12524 грн., у тому
числі 15523 грн. - основний платіж, 1 грн. -
штрафні (фінансові) санкції. (а.с. 37-40).

За результатами здійсненого позивачем
адміністративного оскарження
зазначені податкові
повідомлення-рішення залишені без змін
(а.с. 48-70).

Висновки акту перевірки, на підставі
яких прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, суд вважає
необґрунтованими, у зв'язку з чим
приходить до висновку про
протиправність прийнятих
повідомлень-рішень з наступних
підстав.

ПАТ «Карлсберг Україна» зареєстровано
05.08.1993, що підтверджується Витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
серія АА №464917 від 22.01.2013, та є
правонаступником всіх прав та
обов'язків ВАТ «Пиво-безалкогольний
комбінат «Славутич» та ВАТ «Львівська
пивоварня», що підтверджується копією
статуту позивача (а.с. 108-109, 130).

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серія АА
№464917 від 22.01.2013, відокремленим
підрозділом позивача, зокрема, є - філія
ПАТ «Карлсберг Україна» «Львівська
пивоварня», 26230795, індекс 79007, Львівська
область, м. Львів, вул. Клепарівська,
буд. 18 (а.с. 130-131).

07.02.2011 між ПАТ ПБК «Славутич» (замовник)
(правонаступником якого є позивач) та
ПП ВКФ «Трансбудсервіс» (підрядник)
укладено Договір № 00465-2011-Л, предметом
якого є виконання ремонтно-монтажних
робіт системи кондиціювання на ПАТ ПБК
«Славутич», м. Львів, вул. Клепарівська,
18 (приміщення актового залу) (а.с. 71-73).

Договором визначено, що повний перелік
робіт і їх вартість наведені в
Локальному Кошторисі №2-1-1, який є
невід'ємною частиною Договору. Всі
необхідні витрати та допоміжні
матеріали не входять до вартості Робіт.
Вартість Робіт, що будуть виконані за
Договором, становить 62612 грн. 98 коп. без
ПДВ. Загальна вартість Договору
становить 75135 грн. 58 коп., у тому числі
ПДВ - 12522 грн. 60 коп. Термін виконання
робіт - до 01.04.2011 (пункти 1.2.-2.1 Договору).

Додатками до вказаного договору є
Договірна ціна, у якій зазначені
найменування витрат, їх загальна
вартість та вартість окремо
будівельних і монтажних робіт;
Локальний кошторис № 2-1-1 на систему
кондиціювання повітря (актовий зал), у
якому зазначені найменування робіт і
витрат, одиниця виміру, їх вартість та
загальна вартість робіт; Відомість
ресурсів до локального кошторису № 2-1-1
на систему кондиціювання повітря (а.с.
74-82).

09.03.2011 між позивачем та ПП ВКФ
«Трансбудсервіс» складено акт
виконання будівельних робіт за
березень 2011, відповідно до якого
виконанні ремонтно-монтажні роботи
системи вентиляції в актовому залі ПАТ
ПБК «Славутич» згідно з локальним
кошторисом 2-1-1 на суму 75135 грн. 58 коп., у
тому числі ПДВ - 12522 грн. 60 коп., та ПП
«ВКФ «Трансбудсервіс» виписано
податкову накладну № 90301 (а.с. 83-87).

Суму податку на додану вартість у
розмірі 12522 грн. 60 коп. позивачем
включено до складу податкового кредиту
за квітень 2011 року, що відображено в
додатку № 5 до податкової декларації за
квітень 2011 року, вартість сплачених
послуг включено до валових витрат за
перший квартал 2011 року (а.с. 102).

Оплата за виконані роботи проведена у
безготівковій формі у повному обсязі,
що також відображено в Акті перевірки
(а.с. 27, 134,135).

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу. Правила формування
податкового кредиту платниками
податку на додану вартість визначені
статті 198 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22, пунктом
185.1 статті 185 та пунктом 186.1 статті 186
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з поставки товарів та послуг,
місце надання яких знаходиться на
митній території України; поставка
товарів (робіт, послуг) здійснюється за
договірними (контрактними) цінами з
додатковим нарахуванням податку на
додану вартість; платник податків
зобов'язаний надати покупцю податкову
накладну, яка є підставою для
віднесення вказаної в ній суми податку
на додану вартість до податкового
кредиту.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України визначено,
що податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
відповідно до пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України
вважається дата здійснення першої з
подій:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Підпунктом 198.6 пункту 198 статті 198
Податкового кодексу України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.

Отже, наявність належним чином
оформлених податкових накладних є
підставою для включення до податкового
кредиту платника податку сум ПДВ.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Відповідно до пунктів 201.6 та 201.8 статті
201 Податкового кодексу України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Реєстрація особи платником податку на
додану вартість діє до дати її
анулювання, яка відбувається у
випадках, передбачених пунктом 184.1
статті 184 Податкового кодексу України.

Таким чином, виходячи із приписів
Податкового кодексу України, податкова
накладна є документом, який
підтверджує фактичну сплату покупцем
податку на додану вартість у ціні
товару, та надає право на формування
податкового кредиту платника
податків-покупця. І лише придбання
товарів (послуг, робіт), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності платника
податку, відсутність податкової
накладної та складання податкової
накладної особою, що не зареєстрована
як платник ПДВ, позбавляють платника
податку права на включення до
податкового кредиту сплачених
(нарахованих) сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
(робіт, послуг). вартість яких
відноситься до складу валових витрат.

Як встановлено судом, контрагент
позивача на час здійснення відповідних
господарських операцій був у
встановленому законодавством порядку
зареєстрований як платник ПДВ, що
підтверджується відповідним актом ДПІ
у Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві, копія
якого була надана представником
відповідача в судовому засіданні та
який долучений судом до матеріалів
справи (а.с. 156).

Таким чином, на дату здійснення та
відображення у бухгалтерському та
податковому обліку господарської
операції ПП ВКФ «Трансбудсервіс» було
у встановленому порядку зареєстровано
уповноваженими органами як суб'єкт
господарювання, взято податковим
органом на облік як платник податків, у
тому числі ПДВ, а позивач мав належним
чином оформлену податкову накладну,
одержану від такого контрагента та
інші первинні документи, що
підтверджують факт наявності
господарчих відносин між
підприємствами. Акт перевірки
зазначені факти не спростовує.

Перевіркою не зафіксований факт
наявності в податковій накладній
недоліків, що свідчить про її
неналежність як первинного документу,
або порушення порядку їх видачі.

Відповідно до положень Податкового
кодексу України, сума податку на додану
вартість, що включена до ціни товару, є
податковим зобов'язанням продавця
товару, і саме продавець товару несе
обов'язок по сплаті цього податку до
бюджету.

Окрім того, відповідно до статті 61
Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Нормативними актами України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за зобов'язаннями
іншої юридичної особи, в тому числі за
податковими зобов'язаннями.

При придбанні послуг покупець
зобов'язаний лише сплатити відповідну
суму податку на додану вартість
продавцю в ціні таких послуг, який
зобов'язаний внести цю суму податку на
додану вартість до бюджету і у випадку
невиконання свого обов'язку понести за
це відповідальність.

Оскільки контрагент позивача на момент
укладання угоди, надання послуг та
виписки податкової накладної мав
свідоцтво платника податку на додану
вартість (знаходився на обліку в
державній податковій інспекції як
платника ПДВ), дана податкова накладна
оплачена позивачем (що не
спростовується в акті перевірки),
позивачем в ціні придбаних послуг по
податковій накладній сплачено суму
ПДВ, тому позивач правомірно відносив
сплачений ним в ціні наданих послуг ПДВ
до свого податкового кредиту.

Зазначені обставини не можуть бути
підставами для позбавлення позивача
права на формування податкового
кредиту.

Що стосується твердження відповідача
про відсутність ПП «ВКФ
«Трансбудсервіс» за юридичною адресою,
то відсутність платника податку на
додану вартість у місці його
знаходження на час проведення
податковим органом перевірки не є
підставою для визначення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість для позивача.

Твердження відповідача про
відсутність у ПП «ВКФ «Трансбудсервіс»
достатньої кількості засобів для
виконання умов договору, суд вважає
необґрунтованими, оскільки
відсутність у постачальника основних
фондів, складських та торгівельних
приміщень не свідчить про порушення
податкового законодавства позивачем
та не відноситься до суттєвих обставин
його фінансово-господарської
діяльності.

Доводи відповідача про те, що ремонтні
роботи ПП «ВКФ «Трансбудсервіс» не
виконувались, підтверджується
відсутністю інформації про завезення
устаткування та механізмів ПП «ВКФ
«Трансбудсервіс» на територію ПАТ
«Карслебрг Україна» для виконання
обумовлених договором робіт
відповідно до складеного локального
кошторису, суд вважає необґрунтованими
та такими, що спростовуються
відомостями про заїзд на територію
позивача 24.02.2011 транспортного засобу ПП
«ВКФ «Трансбудсервіс», які містяться в
Журналі обліку автомобілів, які
привозять товар на ВАТ «Львівська
пивоварня» (а.с.142-143).

Зазначені обставини не можуть бути
підставами для позбавлення позивача
права на формування податкового
кредиту.

Із зазначених підстав суд приходить до
висновку про безпідставне визначення
податковим органом податкових
зобов'язань з податку на прибуток.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5 Закону
України «Про оприбуткування прибутку
підприємств» ( у редакції, чинній на час
здійснення господарської операції),
валові витрати виробництва та обігу
(далі - валові витрати) - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.2.10 пункту 5.2
статті 5 цього Закону, до складу валових
витрат включаються Суми витрат,
пов'язаних з поліпшенням основних
фондів у межах, встановлених
підпунктом 8.7.1 цього Закону, та суми
перевищення балансової вартості
основних фондів та нематеріальних
активів над вартістю їх продажу,
визначені у порядку, встановленому
статтею 8 цього Закону.

У відповідності до п. 5.11 ст. 5 Закону
України «Про оприбуткування прибутку
підприємств», установлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника
податку, крім тих, що зазначені у цьому
Законі, не дозволяється.

При цьому, пунктом 5.3.9 пункту 5.3 ст. 5
цього закону, не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Таким чином, за правилами Закону
України «Про оприбуткування прибутку
підприємств» підставою для віднесення
до складу валових витрат сум витрат,
понесених на придбання товарів (робіт,
послуг), є сукупність таких умов, як
реальне (фактичне) придбання товарів
(робіт, послуг), використання придбаних
товарів (робіт, послуг) у власній
господарській діяльності, а також
документальне підтвердження понесених
витрат.

Факт здійснення господарської
операції з надання послуг відображений
у повному обсязі у бухгалтерському і
податковому обліку, що підтверджено
актом перевірки, так само як і
реальність господарської операції, що
свідчить про дотримання позивачем
вимог, встановлених Законом України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» та Податковим кодексом
України, щодо формування валових
витрат та податкового кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
обґрунтованості прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що прийняті
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією з обслуговування великих
платників у м. Запоріжжі
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними,
у зв'язку з чим позовні вимоги про їх
скасування є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, присудженню на користь
позивача підлягають понесені ним та
документально підтверджені судові
витрати.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
прийняті Спеціалізованою державною
податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального головного
управління Міндоходів податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 26.09.2013 та податкове
повідомлення-рішення форми «Р» №
від 26.09.2013.

Присудити на користь Публічного
акціонерного товариства «Карлсберг
Україна» з Державного бюджету України
судові витрати у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М. Каракуша