Справа № 2а-1570/6807/2011
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року м. Київ
К/800/23469/13

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Пасічник С.С. ,
провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
24.10.2011 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2013р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до Одеського
міського управління Головного
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Одеській області про
визнання бездіяльності неправомірною,
зобов'язання вчинити певні дії та
скасувати накази,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Одеського міського
управління Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Одеській області з вимогами про
визнання бездіяльності неправомірною,
зобов'язання вчинити певні дії та
скасувати накази.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 24.10.2011р. у
задоволені позовних вимог відмовлено в
повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2013р.
апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
24.10.2011р. залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що посадові
особи відповідача діяли у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений законодавством України, а
відмова в наданні інформації за
запитом є правомірною та такою, що
узгоджується з положеннями ст. 32
Конституції України стосовно
недопустимості збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими рішеннями, позивач просить їх
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційної
скарги з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 26.07.2011 року ОСОБА_2 до
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
направив запит про отримання
інформації, в якому просив відповідно
до Закону України "Про доступ до
публічної інформації" надати копії
матеріалів, які були обґрунтуванням
наказу начальника ОМУ УМВС України в
Одеській області за № 129 о/с від 25.06.1999р.
в частині звільнення майора міліції
ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого
відділення ДСБЕЗ Центрального РВ,
через службову невідповідність з
24.06.1999р.

За результатами проведеної службової
перевірки по фактах, вказаних у запиті
на інформацію громадянина ОСОБА_2
старшим інспектором сектору ПП ВКЗ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
04.08.2011р. надана відповідь про відмову у
наданні інформації з посиланням на
положення ст. 21 Закону України "Про
інформацію", згідно з якою інформація
про фізичну особу є конфіденційною, а
отже надати таку інформацію неможливо.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
інформацію" за №2657 від 02.10.1992р.
інформація - будь-які відомості та/або
дані, які можуть бути збережені на
матеріальних носіях або відображені в
електронному вигляді.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про
захист персональних даних" № 2297-VI від
01.06.2010р. встановлено, що публічна
інформація відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про
інформацію" інформація про фізичну
особу (персональні дані) - відомості чи
сукупність відомостей про фізичну
особу, яка ідентифікована або може бути
конкретно ідентифікована.

He допускаються збирання, зберігання,
використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та захисту прав людини. До
конфіденційної інформації про фізичну
особу належать, зокрема, дані про її
національність, освіту, сімейний стан,
релігійні переконання, стан здоров'я, а
також адреса, дата і місце народження.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом начальника ОМУ
УМВС України в Одеській області від
25.06.1999р. звільнено майора міліції
ОСОБА_2, старшого оперуповноваженого
відділення ДСБЕЗ Центрального РВ, у
запас Збройних Сил України через
службову невідповідність.

Із свідоцтва про зміну імені від
21.05.2010р. серія НОМЕР_1 встановлено, що в
травні 2010 року позивач змінив прізвище
з ОСОБА_2 на ОСОБА_2

Разом з тим, із запиту про отримання
інформації позивача від 26.07.2011р.
встановлено, що заявником під час
подання запиту не зазначено факту
зміни прізвища та не додано жодних
матеріалів стосовно вказаних обставин.
Крім того, зі змісту наведеного запиту
не вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 одна
і та ж особа, а отже у відповідача не
було підстав надання запитуваної
інформації.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанції
не спростовують та не дають підстав
вважати, що суди при розгляді справи
допустили порушення норм
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, надали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 24.10.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 19.02.2013р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Пасічник С.С.