Справа № 806/7900/13-а
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

м. Житомир

26 лютого 2014 р.

справа № 806/7900/13-a

категорія 8.2.6

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Черняхович І.Е. ,

при секретарі
- Прохорчуку П.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юка-Інвест" до
Державна податкова інспекція у
Житомирському районі про скасування
податкового повідомлення-рішення від
26.03.2010 р. №/0.,-

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юка-Інвест"
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Житомирському районі про скасування
податкового повідомлення-рішення від
26.03.2010 р. №/0.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав. Свою позицію висловив в
письмових запереченнях.

Суд дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення сторін прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що результатами
камеральної перевірки державною
податковою інспекцією у Житомирському
районі, правонаступником якої на
сьогоднішній день є Житомирська ОДПІ
(далі - Відповідач), складено акт від
19.03.2010 р. № 429/15-0, яким встановлено
заниження Товариством з обмеженою
відповідальністю "Юка- Інвест" (далі -
Позивач) податку на прибуток в
декларації з податку на прибуток за 2009
рік на 263759,00 грн. (а.с. 8)

Висновки за актом камеральної
перевірки від 19.03.2010 р. №429/15-0
сформовані на підставі виїзної
планової перевірки з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 18.06.2006р. по
30.06.2009 року, що оформлена актом
перевірки від 16.12.2009 р. № 2380/23-0/34400718/0110
(а.с. 29-31).

Відповідачем в акті камеральної
перевірки зазначено: «Підприємством
подано декларацію з податку на
прибуток за 2009 рік, в якій відображено
по р.04.9 (від'ємне знамення об'єкта
оподаткування попереднього
податкового року) сума 5324121,0 грн. За
результатами планової виїзної
перевірки, акт від 16.12.2009 року №
2380/23-0/34400718 підприємству по результатах
діяльності 2008 року було зменшено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
5110200,00 грн. На порушення п.6.1. ст. 6 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" від 22.05.97 р. № 283/97-ВР та
Порядку складання декларації з податку
на прибуток, що затверджений наказом
ДПА України від 29.03.03 №143 підприємством
безпідставно віднесено до валових
витрат сума ряд. 04.9 (від 'ємне значення
об'єкта оподаткування попереднього
податкового року) 5110200,0 грн.».

Як вбачається з матеріалів справи,
підставі висновків за актом
камеральної перевірки Відповідачем
винесено податкове
повідомлення-рішення від 26.03.2010 р. №
/0 про донарахування позивачу
податкових зобов'язань з податку на
прибуток підприємств всього в сумі
277509,00 грн., із них 263759,00 грн. - основний
платіж та 13750,00 грн. - штрафна (фінансова)
санкція (а.с. 7).

Відповідно до постанови Житомирського
окружного адміністративного суду від
15.03.2011, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 11.07.2011,
позов задоволено: скасоване податкове
повідомлення-рішення від 26.03.2010
№/0 у зв'язку з його незаконністю.

Ухвалою від Вищого адміністративного
суду України №к/9991 /48863/11 від 20
листопада 2013 р. справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юка- Інвест" до
Державної податкової інспекції у
Житомирському районі про скасування
податкового повідомлення-рішення від
26.03.2010 р. №/0 направлено на новий
судовий розгляд до Житомирського
окружного адміністративного суду
відповідно до правил предметної та
територіальної підсудності.

Вищий адміністративний суд України
зазначив у своїй ухвалі, що : «Фактично
для прийняття правильного та
вмотивованого рішення по
розглядуваній справі суди повинні були
безпосередньо дослідити підстави
оспорюваного донарахування, надавши
правову оцінку правомірності
відображення позивачем у рядку 04.9
декларації з податку на прибуток за 2009
рік від 'ємного значення об 'єкта
оподаткування попереднього
податкового року в сумі 5110 200 грн.».

Суд вважає, що висновки відповідача, за
актом камеральної перевірки від 19.03.2010
р. №429/15-0, що здійснені на підставі акта
планової перевірки від 16.12.2009 р.
№ 2380/23-0/34400718/0110 є помилковими з
огляду на наступне.

Як вбачається з акту планової
перевірки від 16.12.2009 р. № 2380/23-0/34400718/0110,
позивачем на порушення п.п.5.2.1 п.5.2, ст.5,
п.п.7.3.3 п.7.3, ст.7 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємства"
від 22.05.1997 р. №283/97-ВР, віднесено до
складу валових витрат курсову різницю
нараховану в сумі 5 110 200 гри., на суму
непогашеного кредиту банку АКБ Форум
(іден. код 21574573) згідно договору від
27.07.2007р. №0002/07/52-КL (а.с. 110-112).

Курс долара станом на 30.09.2008, який
складав - 4,86 грн., на 30.11.2008 - 6,74 грн., на
30.12.2008 - 7,70 грн. Зростання курсу дол. США
вплинуло на зростання валових витрат в
частині перерахунку заборгованості по
фінансовим кредитам в іноземній
валюті. Різниця між курсами, що
відноситься на валові витрати: 2,84 грн. х
1 800 000 млн. дол. = 5 110 200 грн. (дана позиція
податкового органу викладена в Листі
Державної податкової адміністрації
"Щодо розгляду та погодження проекту
постанови КМУ про курсові різниці" від
01.09.2009р.

Згідно пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідачем не надано доказів до суду
про невикористання отриманого
фінансового кредиту в господарській
діяльності позивача, тому висновок про
порушення вимог пп. 5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» є неправомірним.

Позиція відповідача щодо
неправомірного застосування позивачем
пп. 7.3.3 п. 7.3 та пп.7.9.1 і п.п.7.9.2 п.7.9 ст. 7
Закону "Про оподаткування прибутку
підприємств" при віднесенні курсових
різниць від перерахування
заборгованості за кредитом в іноземній
валюті на валові витрати, не
відповідають системному аналізу норм
цього Закону та буквальному змісту
зазначених підпунктів.

Відповідно до підпункту 7.9.1 п. 7.9 ст. 7
Закону "Про оподаткування прибутку
підприємств" не включаються до
валового доходу і не підлягають
оподаткуванню кошти, залучені
платником податку у зв'язку з
отриманням фінансових кредитів від
інших осіб-кредиторів, а також
поверненням основної суми фінансових
кредитів, наданих платником податку
іншим особам-дебіторам.

Підпунктом 7.9.2 п. 7.9 ст. 7 Закону "Про
оподаткування прибутку підприємств"
встановлено, що не включаються до
валових витрат кошти або майно, надані
платником податку у зв'язку з
поверненням платником податку
основної суми кредиту, в тому числі
частини консолідованого іпотечного
боргу при погашенні іпотечного
сертифіката участі, але не більше суми,
сплаченої за придбання такого
сертифіката, іншим особам-кредиторам, а
також з наданням кредиту іншим
особам-дебіторам, викупу (заміни)
однієї частки консолідованого
іпотечного боргу на іншу відповідно до
закону.

Підпунктом 7.3.3 п.7.3 ст.7 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" встановлено, що у разі
продажу (погашення) заборгованості (її
частини), або умовного продажу
(погашення) заборгованості, платник
податку повинен визнати прибуток або
збиток від такої операції, що
розраховується як різниця між
балансовою вартістю такої
заборгованості (її частини) на початок
звітного періоду чи на дату її
оприбуткування (виникнення), залежно
від того, яка подія сталася пізніше, та
балансовою вартістю такої
заборгованості (її частини) на дату її
продажу (погашення).

При цьому прибуток, отриманий
внаслідок такого перерахунку, збільшує
валові доходи платника податку -
кредитора та валові витрати платника
податку - дебітора, а збиток, отриманий
внаслідок такого перерахунку, збільшує
валові витрати платника податку -
кредитора та валові доходи платника
податку - дебітора податкового періоду,
протягом якого відбувся такий продаж
(погашення).

Отже, підпунктом 7.3.3 п.7.3 ст.7 Закону
прямо встановлено право позивача на
валові витрати щодо курсової різниці,
нарахованої на суму непогашеного
валютного кредиту.

Посилання відповідача на пп.7.9.1 і п.п.7.9.2
п.7.9 ст. 7 Закону, як на підставу для
невизнання курсових різниць у складі
валових витрат є неправомірним, адже
вказані норми, на відміну від пп. 7.3.3 п.7.3
ст.7 Закону, не регулюють питання
відображення в податковому обліку
курсових різниць.

Слід також враховувати викладений у п. 4
мотивувальної частини ухвали
Конституційного Суду України від 14
березня 2002 р. N 1-у/2002 (справа N 2-12/2002)
висновок про те, що норма ст. 7 Закону
"Про оподаткування прибутку
підприємств" встановлює однаковий для
всіх випадків порядок віднесення
курсових різниць до складу валових
витрат чи валових доходів.

Правомірність відображення у
податковому обліку платників податків
курсових різниць за кредитами в
іноземній валюті підтверджується
також судовою практикою та
роз'ясненнями Лист Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
від 23.12.2003р. "Судова практика вирішення
спорів, пов'язаних із застосуванням
законодавства про оподаткування
суб'єктів підприємництва".

Враховуючи вищевикладене, позивачем
правомірно віднесено до складу валових
витрат курсові різниці, нараховані на
суму непогашеного кредиту на підставі
п.п.7.3.3 п.7.3, ст.7 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємства".
При цьому позивачем не були порушені
вимоги пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 та пп.7.9.1, 7.9.2 п.7.9
ст.7 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств".

Зважаючи на вищевикладене суд
приходить до висновку, що податкове
повідомлення рішення № /0 від
26.03.2010 р., є протиправним та підлягає
скасуванню.

Керуючись. ст. 86, 158-163, 167, 254 КАС України
суд, -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№ /0 від 26.03.2010 р.,
винесене Державною податковою
інспекцією у Житомирському районі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

Уразі застосування судом ч.3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий суддя
І.Е.Черняхович

Повний текст постанови виготовлено: 05
березня 2014 р.