Справа № 808/5205/13-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 квітня 2014 рокусправа № 808/5205/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року у справі № 808/5205/13-а за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Приморської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання недійсними та
скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому, з урахуванням
уточнень, просив визнати недійсними та
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 15.01.2013 року № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання за платежем: єдиний
податок з фізичних осіб у розмірі 755,37
грн., в тому числі за основним платежем
у розмірі 627,25 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 128,12
грн.; від 15.01.2013 року №, яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб у розмірі 4629,90 грн., в тому
числі за основним платежем у розмірі
3567,92 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями у розмірі 1061,98 грн.; визнати
недійсним та скасувати рішення
відповідача від 24.12.2012 року вих. №8505/10/17
щодо анулювання свідоцтва платника
єдиного податку; визнати право
знаходитися на спрощеній системі
оподаткування та зобов'язати
відповідача надати свідоцтво платника
єдиного податку на 2013 рік; стягнути з
відповідача завдану матеріальну шкоду
у розмірі 9176,0грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.
Постанова суду мотивована
правомірністю оскаржених рішень
відповідача з огляду на встановлені
проведеною перевіркою обставини, які
свідчать про те, що позивач, який
перебував на спрощеній системі
оподаткування, здійснював
господарську діяльність, яка не дає
право на перебування платника на
спрощеній системі оподаткування.

Не погодившись з постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, неповне
з'ясування обставин справи, просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, встановлені обставини справи
свідчать про те, що ДПІ проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства за період з 01.01.2012 по
13.12.2012, за результатами якої складено
Акт від 24.12.2012 №297/1701/НОМЕР_2.

В Акті перевірки, зокрема, зроблено
висновок про порушення позивачем
вимог:

- пп. 70.4.4. п. 70.4., п. 70.5, п. 70.7 ст. 70, п. 298.5 ст.
298 ПК України в частині не внесення змін
видів діяльності в Єдиний державний
реєстр та не повідомлення податковому
органу про внесення інших змін до своїх
облікових даних, а саме - не проведення
змін видів діяльності на протязі 2012
року.

- абз. 2 п. 291.4, пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291, абз. 1 п.
292.1, п. 292.6 ст. 292 ПК України, в частині
здійснення діяльності в 1 кв. 2012 року на
2 групі спрощеної системи
оподаткування з надання послуг не
платнику єдиного податку та здійснення
видів діяльності, які не дають право
застосовувати спрощену систему
оподаткування.

- абз. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України, в
частині не переходу на сплату інших
податків і зборів з 2 кв. 2012 року, в
результаті чого не нараховано та не
сплачено до бюджету податок на доходи
фізичних осіб в сумі 3567,92 грн.

- п. 295.1 ст. 295 ПК України в частині
несвоєчасної сплати єдиного податку в
травні, червні, липні, жовтні 2012 року.

Такі висновки ДПІ фактично ґрунтуються
на тому, що перевіркою встановлено
здійснення ФОП ОСОБА_1, який перебував
на другій групі спрощеної системи
оподаткування, господарської
діяльності, види якої не дають права на
застосування 2 групи спрощеної системи
оподаткування.

За результатами перевірки
відповідачем, зокрема, прийняті
податкові повідомлення-рішення від
15.01.2013 року: № , яким позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
за платежем: єдиний податок з фізичних
осіб у розмірі 755,37 грн., в тому числі за
основним платежем у розмірі 627,25 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 128,12 грн.; № , яким позивачу
визначено суму грошового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб у
розмірі 4629,90 грн., в тому числі за
основним платежем у розмірі 3567,92 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 1061,98 грн.

Крім того, за порушення пп. 6 пп. 291.5.1 п.
291.5 ст. 291, відповідно пп. 4 п.299.15, п. 299.16
ст. 299 ПК України рішенням Приморської
МДПІ від 24.12.2012 року №8505/10/17 ФОП ОСОБА_1 з
01.04.2012 року анульовано свідоцтво
платника єдиного податку серії Б № 065028
від 01.01.2012 року.

Правомірність та обґрунтованість
вказаних рішень є предметом спору,
який передано вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між
сторонами та відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що оскаржені рішення
відповідача прийняті на підставі та у
спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем:
єдиний податок з фізичних осіб у
розмірі 755,37грн., в тому числі за
основним платежем у розмірі 627,25 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 128,12 грн.

Так, встановлені обставини справи
свідчать про те, що підставою для
прийняття вказаного податкового
повідомлення-рішення стали
встановлені перевіркою обставини, які
свідчать про порушення позивачем вимог
пп. 2 п. 291.4, пп. 291.5.1 п. 291.5 ст. 291, пп. 1 п.292.1,
п. 292.6 ст. 292, п. 295.1 ст. 295 ПК України.

Відповідно до пп. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК
України суб'єкти господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на такі групи платників
єдиного податку: друга група - фізичні
особи - підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Отже, вказаною норма права визначено
обмеження у видах господарської
діяльності, яку можуть здійснювати
особи, що перебувають на другій групі
спрощеної системи оподаткування.

Встановлені судом першої інстанції
обставини справи, які з огляду на
доводи апеляційної скарги не
заперечуються позивачем, свідчать про
те, що ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому
періоді здійснював господарську
діяльність на другій групі спрощеної
системи оподаткування та отримував
доходи від надання послуг ОСББ
"Сусіди-2010", яке не є платником єдиного
податку.

Таким чином, встановлені обставини
справи свідчать про те, що позивач, у
перевіреному періоді, здійснював
господарську діяльність - надання
послуг не платнику єдиного податку, яка
не дає право застосовувати другу групу
спрощеної системи оподаткування.

Крім цього, згідно із пп. 6 пп. 291.5.1 п. 291.5
ст. 291 ПК України не можуть бути
платниками єдиного податку: суб'єкти
господарювання (юридичні особи та
фізичні особи - підприємці), які
здійснюють: діяльність у сфері
фінансового посередництва, крім
діяльності у сфері страхування, яка
здійснюється страховими агентами,
визначеними Законом України "Про
страхування", сюрвейєрами, аварійними
комісарами та аджастерами, визначеними
розділом III цього Кодексу.

В податкових деклараціях за 1 квартал
2012 року, півріччя 2012 року та три
квартали 2012 року, наданих ФОП ОСОБА_1 до
Приморської МДПІ, зазначено види
підприємницької діяльності, які
здійснювались у звітному періоді, а
саме: 72.30.0 обробка даних, 67.13.0 інша
допоміжна діяльність в сфері
фінансового посередництва, 74.14.0
консультування по питанням
комерційної діяльності та управління,
90.00.3 прибирання сміття та очистка інших
територій.

Встановивши такі обставини справи, суд
першої інстанції правильного вказав на
те, що перебуваючи на другій групі
спрощеної системи оподаткування,
позивач в 2012 році надав послуги ОСББ
"Сусіди-2010", яке не є платником єдиного
податку з виду діяльності, який не дає
права застосовувати спрощену систему
оподаткування, а саме - інша допоміжна
діяльність в сфері фінансового
посередництва на загальну суму 27 967,79
грн., в тому числі за 1 квартал 2012 року у
розмірі 4181,66 грн., з 01.04.2012 по 24.10.2012 у
розмірі 23 786,13грн.

З цих підстав, пославшись на пп.1 п.292.1
ст.292, пп.4 п.293.4 ст.293 ПК України, якими
визначено поняття «дохід платника
єдиного податку», розмір ставки
єдиного податку, який сплачують
платники єдиного податку
першої-третьої і п'ятої групи з доходу,
отриманого від здійснення видів
діяльності, які не дають права
застосовувати спрощену систему
оподаткування, суд першої інстанції
обґрунтовано вказав на те, що позивач,
отримавши дохід у розмірі 4181,66грн. від
виду підприємницької діяльності, який
не дає право застосовувати спрощену
систему оподаткування, зобов'язаний
сплатити єдиний податок по ставці 15
відсотків від суми такого доходу, тобто
627,25грн. (4181,66грн.х15%).

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано погодився з правильністю
визначення податковим органом
грошового зобов'язання з єдиного
податку у розмірі 627,25грн.

Крім цього, пунктом 295.1 ст. 295 ПК України
передбачено, що платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця.

Несплата (неперерахування) фізичною
особою - платником єдиного податку,
визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4
статті 291 цього Кодексу, авансових
внесків єдиного податку в порядку та у
строки, визначені цим Кодексом, тягне
за собою накладення штрафу в розмірі 50
відсотків ставки єдиного податку,
обраної платником єдиного податку
відповідно до цього Кодексу (п. 122.1 ст. 122
ПК України).

Встановлені судом першої інстанції
обставини справи, які також не
заперечуються позивачем, свідчать про
те, що ФОП ОСОБА_1 сплачено єдиний
податок за травень, червень, липень,
жовтень 2012 року на загальну суму 256,24
грн. з порушенням строку, передбаченого
п. 295.1 ст. 295 ПК України, у зв'язку з чим до
позивача застосовані штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 128,12 грн.
(256,24 грн. х 50%).

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано вказав на відсутність
підстав для скасування податкового
повідомлення - рішення від 15.01.2013 №
.

Обґрунтованими є і висновки суду
першої інстанції щодо правомірності
податкового повідомлення-рішення
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 4629,90
грн., в тому числі за основним платежем
у розмірі 3567,92 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями у розмірі 1061,98
грн.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що правовою підставою для
прийняття вказаного податкового
повідомлення-рішення стали вимоги пп.
70.4.4. п. 70.4., п. 70.5, п. 70.7 ст. 70, п. 298.5 ст. 298,
пп. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК України.

Відповідно до пп. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПК
України платники єдиного податку
зобов'язані перейти на сплату інших
податків і зборів, визначених цим
Кодексом, у таких випадках та в строки:
у разі здійснення видів діяльності, які
не дають права застосовувати спрощену
систему оподаткування, або
невідповідності вимогам
організаційно-правових форм
господарювання - з першого числа
місяця, наступного за податковим
(звітним) періодом, у якому
здійснювалися такі види діяльності або
відбулася зміна
організаційно-правової форми.

Таким чином. позивач, здійснюючи вид
діяльності, який не давав права
застосовувати спрощену систему
оподаткування, в порушення пп. 5 пп. 298.2.3
п. 298.2 ст. 298 ПК України не перейшов на
сплату інших податків та зборів з 01.04.2012
року.

Відповідно до п.167.1 ст. 167 ПК України
ставка податку становить 15 відсотків
бази оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5
цієї статті), у тому числі, але не
виключно у формі заробітної плати,
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат або інших виплат
і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що позивачем отримано дохід в
період з 2 кварталу 2012 року по 24 жовтня
2012 року від здійснення виду діяльності,
який не дає права застосовувати
спрощену систему оподаткування у
розмірі 23 786,13 грн.

Таким чином, позивач повинен був
сплатити податок з доходів фізичних
осіб по ставці 15 відсотків від суми
такого доходу, тобто 3567,92 грн. (23 786,13 грн.
х 15%).

З огляду на викладені обставини справи,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
правомірності збільшення податковою
службою позивачу грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб на суму 3567,92грн. та
застосування штрафних (фінансових
санкцій), у відповідності з п.123.1 ст.123 ПК
України, з огляду на встановлене
порушення, у розмірі 891,98грн. (3567,92грн. х
25%).

Крім цього, встановлені обставини
справи свідчать про те, що у розрахунок
штрафних (фінансових) санкцій,
вказаного податкового
повідомлення-рішення, включено штрафні
санкції у розмірі 170грн., які
застосовані внаслідок наступного.

В Акті перевірки, який став підставою
для прийняття вказаного податкового
повідомлення-рішення зазначено, що
відповідно даних про державну
реєстрацію господарської діяльності
ФОП ОСОБА_1 мав наступні дозволені види
діяльності: 43.29 інші
будівельно-монтажні роботи, 63.11
оброблення даних, розміщення
інформації на веб-узлах і пов'язана з
ними діяльність, 68.20 надання в оренду й
експлуатацію власного чи орендованого
нерухомого майна, 68.32 управління
нерухомим майном за винагороду або на
основі контракту, 70.22 консультування з
питань комерційної діяльності й
керування, 81.10. комплекс обслуговування
об'єктів, 81.30 надання ландшафтних
послуг.

Відповідно свідоцтва платника єдиного
податку ФОП ОСОБА_1 здійснює наступні
види діяльності на 2012 рік: 72.30. обробка
даних, 90.00. - збір мусору та прибирання
території.

У податкових деклараціях за 1 квартал
2012 року, півріччя 2012 року та три
квартали 2012 року ФОП ОСОБА_1 зазначено
наступні види підприємницької
діяльності, які здійснювались у
звітному періоді: 72.30.0 обробка даних,
67.13.0 інша допоміжна діяльність в сфері
фінансового посередництва, 74.14.0
консультування по питанням
комерційної діяльності та управління,
90.00.3 прибирання сміття та очистка інших
територій.

Отже, види діяльності на які позивач
мав дозвіл, згідно свідоцтва платника
єдиного податку та які ним фактично
здійснювались і відображені у поданій
податковій звітності, є різними.

Згідно пп. 70.4.4. п. 70.4. ст. 70 ПК України до
Державного реєстру вносяться
відомості про державну реєстрацію,
реєстрацію та взяття на облік фізичних
осіб - підприємців і осіб, які провадять
незалежну професійну діяльність. Такі
відомості включають: 70.4.4. види
діяльності.

Фізична особа - платник податків
незалежно від віку (як резидент, так і
нерезидент), для якої раніше не
формувалася облікова картка платника
податків та яка не включена до
Державного реєстру, зобов'язана
особисто або через законного
представника чи уповноважену особу
подати відповідному контролюючому
органу облікову картку фізичної особи -
платника податків, яка є водночас
заявою для реєстрації в Державному
реєстрі, та пред'явити документ, що
посвідчує особу (п. 70.5 ст. 70 ПК України).

Фізичні особи - платники податків
зобов'язані подавати контролюючим
органам відомості про зміну даних, які
вносяться до облікової картки або
повідомлення (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків і мають
відмітку у паспорті), протягом місяця з
дня виникнення таких змін шляхом
подання відповідної заяви за формою та
у порядку, визначеними центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику (п.
70.7 ст. 70 ПК України).

У разі зміни податкової адреси суб'єкта
господарювання, місця провадження
господарської діяльності, видів
господарської діяльності заява
подається платниками єдиного податку
першої і другої груп не пізніше 20 числа
місяця, наступного за місяцем, у якому
відбулися такі зміни (п. 298.5 ст. 298 ПК
України).

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що в порушення пп. 70.4.4. п. 70.4.,
п.70.5, п. 70.7 ст. 70, п.298.5 ст. 298 ПК України
позивачем до державного реєстру та до
податкової інспекції не надано
інформації про зміну видів діяльності,
які фактично виконуються при
проведенні підприємницької діяльності
на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до п. 117.1 ст. 117 ПК України
неподання у строки та у випадках,
передбачених цим Кодексом, заяв або
документів для взяття на облік у
відповідному контролюючому органі,
реєстрації змін місцезнаходження чи
внесення інших змін до своїх облікових
даних, неподання виправлених
документів для взяття на облік чи
внесення змін, подання з помилками чи у
неповному обсязі, неподання відомостей
стосовно осіб, відповідальних за
ведення бухгалтерського обліку та/або
складення податкової звітності,
відповідно до вимог встановлених цим
Кодексом, - тягнуть за собою накладення
штрафу на самозайнятих осіб у розмірі
170 гривень.

Таким чином, застосування до позивача
штрафних санкцій у розмірі 170грн. є
обґрунтованим.

Встановивши такі обставини справи, які
не спростовані доводами апеляційної
скарги, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про
правомірність податкового
повідомлення-рішення №.

Погоджується колегія суддів і з
висновками суду першої інстанції щодо
правомірності рішення ДПІ від 24.12.2012р.
№8505/10/17 про анулювання свідоцтва
платника єдиного податку.

Згідно з пп. 4 п. 299.15 ст. 299 ПК України
свідоцтво платника податку анулюється
за рішенням контролюючого органу у
випадках та у строки: здійснення видів
діяльності, які не дають права
застосовувати спрощену систему
оподаткування, або невідповідності
вимогам організаційно-правових форм
господарювання - в останній день
податкового (звітного) періоду, в якому
здійснювалися такі види діяльності або
відбулася зміна
організаційно-правової форми.

Пунктом 299.16 ст. 299 ПК України
передбачено, що у разі виявлення
контролюючими органами під час
проведення перевірок порушень
платником єдиного податку вимог,
встановлених цією главою, свідоцтво
платника єдиного податку анулюється за
рішенням контролюючого органу на
підставі акта перевірки.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що підставою для анулювання
свідоцтва платника єдиного податку
став встановлений факт здійснення ФОП
ОСОБА_1 виду діяльності, який не дає
права застосовувати спрощену систему
оподаткування, а саме - інша допоміжна
діяльність в сфері фінансового
посередництва.

Таким чином, спірне рішення про
анулювання свідоцтва платника єдиного
податку прийнято ДПІ на підставі та у
спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України.

Стосовно вимог щодо зобов'язання
відповідача надати свідоцтво платника
єдиного податку на 2013 рік суд першої
інстанції правильно вказав на те, що
вони не можуть бути задоволенні з
огляду на наступне.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що 14.12.2012 позивач звертався до
Приморської МДПІ із заявою про
застосування спрощеної системи
оподаткування з проханням змінити
ставку єдиного податку з 2 групи та 3
групу з 01.01.2013 року.

Листом від 11.01.2013 № 119/10/17 Приморська
МДПІ повідомила ФОП ОСОБА_1, що рішенням
від 24.12.2012 № 8505/10/17 позивачу анульовано
свідоцтво платника єдиного податку з
01.04.2012 року, у зв'язку з чим він не може
змінювати групи платника єдиного
податку, оскільки станом на 11.01.2013 не
перебуває на спрощеній системі
оподаткування.

Отже, враховуючи факт скасування
свідоцтва платника єдиного податку з
01.04.2012р., суд першої інстанції
обґрунтовано вказав на неможливість
переведення позивача з другої на третю
групу спрощеної системи оподаткування,
у зв'язку з не перебуванням останнього,
станом на дату подання заяви, на
спрощеній системі оподаткування.

Наведені вище висновки суду першої
інстанції доводами апеляційної скарги
не спростовуються. В апеляційній
скарзі позивач посилається на
обставини, які на його думку свідчать
про те, що допущені порушення стали
можливими внаслідок неналежного
виконання своїх повноважень
посадовими особами ДПІ, які надавали
неправильні консультації щодо
можливості перебування позивача на
спрощеній системі оподаткування. Крім
цього, позивач вказує на те, що ним було
подано до ДПІ відомості про зміну видів
господарської діяльності, але такі
відомості, як зазначає і сам позивач,
були подані після проведеної перевірки
за наслідком якої і прийнятті спірні
рішення.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено законне і
обґрунтоване рішення, у зв'язку з чим
підстав для його скасування, в межах
доводів апеляційної скарги, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст. 198, ст. 200, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 29
жовтня 2013 року у справі № 808/5205/13-а 12 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому
статтею 212 Кодексу адміністративного
судочинства України.

(Повний текст ухвали виготовлено
07.04.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк