Справа № 432/5043/13-а
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шаргаровська
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
справа №432/5043/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді - доповідача Ястребової
Л.В., суддів: Ляшенка Д.В., Чумака С.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області на постанову
Стахановського міського суду
Луганської області від 14 березня 2014 р.
у справі № 432/5043/13-а за позовом ОСОБА_2
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Стаханові Луганської області про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,-

В С Т А
Н О В И В :

Постановою Стахановського міського
суду Луганської області від 14 березня
2014 р. у справі № 432/5038/13-а позовні
вимоги ОСОБА_2 до Управління пенсійного
Фонду України в м. Стаханові Луганської
області про визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
та зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії задоволені.

Визнано протиправним та скасовано
розпорядження Управління Пенсійного
Фонду України в м. Стаханов Луганської
області 193409 від 26.06.2013 року в частині не
зарахування з ОСОБА_2 без пільгового
(полуторного) обчислення періоду його
роботи в районах Крайньої Півночі з
29.06.1977 року по 17.04.1992 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду в м. Стаханові Луганської області
здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2013 року із
зарахуванням періоду його роботи в
районах Крайньої Півночі з 29.06.1977 року
по 17.04.1992 року в пільговому обчисленні з
розрахунку 1 рік за 1 рік та 6 місяців.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
відповідачем подана апеляційна
скарга, в якій просить скасувати
вищевказану постанову та прийняти нову
про відмову в задоволенні позовних
вимог повністю за необґрунтованістю.

Мотивами апеляційної скарги особа, яка
її подала, зазначає порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді - доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги встановила
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 є пенсіонером та знаходиться на
обліку в УПФУ як одержувач пенсії за
віком, що підтверджується пенсійним
посвідченням.

Згідно з п. 5 розділу XV "Прикінцевих
положень" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" період роботи до 1 січня 1991
року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року N 148 "Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі", Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року "Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі".

Підпунктом д) пункту 5 Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі" передбачено,
що "робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану - два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах".

Пунктом 3 постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі" передбачено,
що працівникам, які користуються в
даний час пільгами, кожний рік роботи в
районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, до 1 березня
1960 р. зараховувати за два роки роботи
при розрахунку стажу для отримання
пенсії за віком, по інвалідності і за
вислугу років, а після 1 березня 1960 р. -
за один рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком і по інвалідності.

Пунктом 3 Указу Президії Верховної Ради
Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі" було постановлено
"скоротити тривалість трудового
договору, який дає право на отримання
пільг, які передбачені статтею 5 Указу
Президії Верховної Ради СРСР від 10
лютого 1960 року "Про впорядкування пільг
для осіб, працюючих в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, з п'яти до трьох років".

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач з 29.06.1977 р. по 17.04.1992 р. працювала
на комбінаті побутового
обслуговування населення в
Провіденському районі Чукотського
автономного округу Магаданської
області, що підтверджено копією
трудової книжки, виписаної на їм "я
позивача 17.12.1974 р. (а.с. 14-21), копією угоди
про продовження трудового договору від
30.09.1983 р. (а.с.22), копією трудового
договору від 03.12.1986 р. (а.с.23-25), копією
угоди про продовження трудового
договору від 02.12.1989 року (а.с.26), копією
угоди про продовження трудового
договору від 02.12.1990 р. (а.с.27), копією
архівної довідки № 01-09/468-Д від 16.09.2005 р.
(а.е.28) та копією архівної довідки №
01-09/470-Д від 16.09.2005 р. (а.с.29).

Необхідність подання саме трудового
договору для пільгового розрахунку
трудового стажу на роботі в районах
Крайньої Півночі, суперечить вимогам
діючого законодавства.

Згідно з п. 5 розділу XV "Прикінцевих
положень" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пільгове обчислення
страхового стажу провадиться на
підставі трудової книжки, або
письмового трудового договору, або
довідки, в яких зазначено період роботи
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та користування
пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Тобто, для пільгового обчислення
страхового стажу вказана норма надає
особі можливість надавати вказані
документу за її вибором.

Відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пільгове обчислення
страхового стажу провадиться на
підставі трудової книжки, або
письмового трудового договору, або
довідки, в яких зазначено період роботи
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та користування
пільгами, передбаченими вищевказаними
нормативно-правовими актами.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Таким чином, записи в трудовій книжці є
основним підтвердженням про укладення
трудових договорів в районі Крайньої
Півночі.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскільки трудова книжка позивача, а
також архівні довідки, які були надані
позивачем, містять всю необхідну
інформацію для пільгового обчислення
страхового стажу, а тому відмова
відповідача в такому обчисленні є
протиправною.

Стосовно періоду роботи позивача з
01.01.1991 р. по 25.07.1992 р., згідно записів у
трудовій книжці, довідок архіву та
довідок про заробітну плату - ОСОБА_2 в
період з 01.01.1991 р. по 25.07.1992 р. працювала
повний робочий день на комбінаті
побутового обслуговування населення в
районах Крайньої Півночі.

Питання врахування періодів роботи в
районах Крайньої Півночі (колишнього
СРСР, а потім Російської Федерації)
після 01.01.1991 р. до стажу при призначенні
пенсій на території України
регулюється нормами міжнародних угод,
підписаних Україною та Російською
Федерацією.

У відповідності до ч. 4 ст. 1 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" від
05.11.1991 року № 1788 у тих випадках, коли
договорами (угодами) між Україною та
іншими державами передбачені інші
правила, ніж ті, які містяться в цьому
законі, то застосовуються правила за
цими договорами (угодами).

Згідно з ч. 2 ст. 6 Угоди "Про гарантії
прав громадян держав-учасників
Співдружності незалежних Держав в
галузі пенсійного забезпечення" від 13
березня 1992 року, укладеною між Україною
і Росією, для встановлення права на
пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасників угоди
зараховується трудовий стаж, набутий
на території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР до
набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абзаців 2,3 ст. 6 Угоди між
Урядом України і Урядом РФ "Про трудову
діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн" від
14.01.1993 р. трудовий стаж, включаючи стаж
який обчислюється у пільговому
порядку, і стаж роботи за
спеціальністю, набутий у зв'язку з
трудовою діяльністю на територіях обох
Сторін, взаємно визнається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з
законодавством Сторони, на території
якої відбувалась трудова діяльність.
Сторонами визнаються дипломи,
свідоцтво, інші документи державного
зразка про рівень освіти і
кваліфікації, які видані відповідними
компетентними органами Сторін, без
легалізації.

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про
співробітництво в галузі трудової
міграції та соціального захисту
трудівників - мігрантів" від 15.04.1994 року,
підписаної Урядами Азербайджанської
Республіки, Республіки Вірменія,
республіки Білорусь, Республіки
Грузія, Республіки Казахстан,
Киргизької Республіки, Республіки
Молдова, РФ, Республіки Таджикистан,
Туркменістану, Республіки Узбекистан,
України, передбачено, що трудовий стаж,
зокрема стаж на пільгових підставах і
за спеціальністю, взаємно визнається
Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод,
підписаних Україною та РФ, слідує, що
обчислення стажу здійснюється згідно з
законодавством держави, на території
якої відбувалась трудова діяльність;
пільговий стаж, набутий на території
однієї з цих двох держав, визнається
іншою державою.

Тобто якщо певний період роботи особи
на території РФ згідно з
законодавством цієї держави повинен
обчислюватися на пільгових підставах,
то в такому ж порядку цей стаж повинен
враховуватися щодо цієї людини і в
Україні. Таким чином, стаж позивача має
бути обчислений згідно із
законодавством держави, на території
якої відбувалась трудова діяльність
особи.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини по справі та
постанова прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
що в свою чергу є підставою для
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області - залишити без
задоволення.

Постанову Стахановського
міського суду Луганської області від 14
березня 2014 р. у справі № 432/5043/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів:
Л.В.
Ястребова

Д.В. Ляшенко

С.Ю.Чумак