Справа № 810/134/14-а
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2014-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 року № 810/134/14-а

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лапій С.М.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження в м. Києві адміністративну
справу за позовом Управління
Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області до товариства з обмеженою
відповідальністю «Приватель» про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

УПФ України у Києво-Святошинському
районі Київської області звернулось до
суду з позовною заявою, в якій просить
стягнути з ТОВ «Приватель»
заборгованість у сумі 4 743,10
грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач має перед УПФ України у
Києво-Святошинському районі Київської
області заборгованість по страховим
внесках на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
квітень-вересень 2006 року, штрафної
санкції та пені в сумі 4743,10 грн.

Ухвалою суду від 13.01.2014 відкрито
провадження у справі №810/134/14-а, розгляд
якої відповідно до статті 183-2 КАС
України здійснюється у порядку
скороченого провадження.

Одночасно вказаною ухвалою суду
відповідачу запропоновано у
десятиденний строк з дня одержання
копії ухвали подати через відділ
документообігу суду заперечення на
позов або заяву про визнання позову.

Копію вказаної ухвали суду надіслано
відповідачу на адресу, яку зазначено у
позові та наявній в матеріалах справи
копії витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

До суду 25.02.2014 повернулося поштове
відправлення з поміткою про невручення
адресату з причини закінчення терміну
зберігання.

Відповідно до статей 35, 167 КАС України
копія ухвали суду від 13.01.2014 вважається
врученою відповідачу.

Оскільки заперечень проти позову
відповідачем не надано, справа
вирішується судом за наявними
матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази та
оцінивши повідомлені управлінням ПФ у
позові обставини, суд дійшов висновку
про необхідність його задоволення.

З 01.01.2011 набув чинності Закон України
від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування».

Пунктом 7 розділу VIII «Прикінцеві та
перехідні положення» вказаного Закону
передбачено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» від 26.06.1997 №
400/97-ВР (далі - Закон № 400/97-ВР) платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі -
Закон № 1058-ІV) платниками страхових
внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в статті 14
цього Закону, і застраховані особи,
зазначені в частині першій статті 12
цього Закону.

Пунктом 1 ст. 14 Закону № 1058-ІV
встановлено, що страхувальниками
відповідно до цього Закону є
роботодавці: підприємства, установи і
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому
числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, об'єднань
громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності
та інші особи (включаючи юридичних та
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний
торговий патент), які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами
цивільно-правового характеру, - для
осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті
11 цього Закону.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV передбачено, що
страхувальники - це роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього Закону
сплачують страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до вказаної статті страхові
внески - це кошти відрахувань на
соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до цього Закону.

Частинами 3 та 4 ст. 15 Закону № 1058-ІV
встановлено, що страхувальники
набувають статусу платників страхових
внесків із дня їх реєстрації у
територіальному органі Пенсійного
фонду, а особи, визначені частиною
першою статті 12 цього Закону, - з дня
набрання чинності договором про їх
добровільну участь; платникам
страхових внесків у десятиденний
термін після їх реєстрації видається
повідомлення про реєстрацію платника
страхових внесків за формою,
встановленою правлінням Пенсійного
фонду.

Частиною 6 ст. 19 Закону № 1058-ІV та п. п 5.1.3
п. 5.1 ст. 5 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Правління Пенсійного фонду України №
21-1 від 19.12.2003р., розробленої відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Інструкція)
передбачено, що страхові внески
нараховуються незалежно від джерел їх
фінансування, форми, порядку, місця
виплати та використання, а також
незалежно від того, чи були зазначені
суми фактично виплачені після їх
нарахування до сплати.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону № 1058-ІV
страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду.

Відповідно до пп. 5.1.4 Інструкції
нараховані за відповідний базовий
звітний період страхові внески
сплачуються платниками шляхом
перерахування безготівкових сум з їх
банківських рахунків не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду незалежно від
виплати заробітної плати (доходу), на
суми яких нараховуються страхові
внески. Базовим звітним періодом є
календарний місяць.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058-ІV
встановлено, що страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Станом на день розгляду спору за
відповідачем обліковується
заборгованість зі сплати страхових
внесках до Пенсійного фонду України за
квітень-вересень 2006 року, що
підтверджується розрахунком суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті за
квітень-вересень 2006 року, в яких
відповідач самостійно задекларував
суму страхових внесків, які підлягають
сплаті у загальній сумі 2 637,65 грн.,
рішенням про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені від 07.02.2006
№ 257, розрахунком суми позову, карткою
особового рахунку відповідача, вимогою
про сплату боргу від 01.10.2013 № Ю-187.

Частиною 3 ст. 106 Закону № 1058-ІV
встановлено, що у разі якщо
страхувальник, який одержав вимогу
територіального органу Пенсійного
фонду про сплату недоїмки і протягом
десяти робочих днів після її отримання
не сплатив зазначену у вимозі суму
недоїмки разом з застосованою до нього
фінансовою санкцією, включеної до
вимоги, або не узгодив вимогу з
відповідним органом Пенсійного фонду,
або не оскаржив вимогу в судовому
порядку, а також у разі якщо
страхувальник узгодив вимогу, але не
сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після
отримання узгодженої вимоги,
відповідний орган Пенсійного фонду
звертається в установленому законом
порядку і подає вимогу про сплату
недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У
зазначених випадках орган Пенсійного
фонду також має право звернутися до
суду чи господарського суду з позовом
про стягнення недоїмки.

Згідно ст. 23 Закону № 1058-ІV спори, що
виникають із правовідносин за цим
Законом, вирішуються органами
Пенсійного фонду та в судовому порядку.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 №
2464-VI територіальний орган Пенсійного
фонду у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти робочих
днів з дня надходження вимоги про
сплату недоїмки сплатити суми недоїмки
та штрафів разом з нарахованою пенею. У
разі незгоди з розрахунком суми
недоїмки платник єдиного внеску
узгоджує її з органом Пенсійного фонду
в порядку, встановленому Пенсійним
фондом за погодженням з центральним
органом виконавчої влади у сфері праці
та соціальної політики. У разі якщо
згоди з органом Пенсійного фонду не
досягнуто, платник єдиного внеску
зобов'язаний сплатити суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею
протягом десяти робочих днів з дня
надходження рішення відповідного
органу Пенсійного фонду або оскаржити
вимогу до органу Пенсійного фонду
вищого рівня чи в судовому порядку. У
разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти робочих днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом Пенсійного
фонду, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
територіальний орган Пенсійного фонду
надсилає в порядку, встановленому
законом, до підрозділу державної
виконавчої служби вимогу про сплату
недоїмки.

У випадках, зазначених в абзаці шостому
цієї частини, територіальний орган
Пенсійного фонду також має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення недоїмки. При цьому заходи
досудового врегулювання спорів,
передбачені законом, не
застосовуються.

На підставі зазначеного, позивачем
було надіслано відповідачу Вимогу №
Ю-187 від 01.10.2013 про сплату боргу в сумі 4
743,10 грн.

Оскільки добровільно заборгованість
відповідачем не сплачено, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Зі змісту ч. 15 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та п. 16 ст. 25 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» строк давності
щодо нарахування, застосування та
стягнення сум недоїмки, штрафів та
нарахованої пені не застосовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Оскільки заборгованість у сумі 4 743,10
грн. відповідач у встановлені
законодавством строки не сплатив;
доказів погашення заборгованості
станом на день розгляду спору суду не
надано, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог, а тому
позов підлягає задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) згідно ч. 4 ст. 94
КАС України стягненню з відповідача не
підлягають.

Керуючись статтями 69-72, 158-163, 183-2, 256 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Приватель» (, 08132, Київська область,
Києво-Святошинський район, м. Вишневе,
вул. Чорновола, буд. 48) на
користь Управління Пенсійного фонду
України у Києво-Святошинському районі
Київської області ()
заборгованість у сумі 4 743 (чотири
тисячі сімсот сорок три) грн. 10 коп.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
(підпис) Лапій С.М.

Копія вірна

Суддя:
Лапій С.М.

Секретар:
Пшик Ю.А.