Справа № 649/228/14-а
Суддя: Соловйов В. В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 649/228/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року Великолепетиський
районний суд Херсонської області у
складі:

головуючого
Соловйова В.В.

секретаря судових засідань
Погорілої О.С.

за участю: позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Подакова І.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Велика
Лепетиха адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації про визнання дії
неправомірною

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання дії
неправомірною, мотивуючи свої позовні
вимоги тим, що він має статус учасника
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи 1-ої категорії, інваліда 3-ої
групи, знаходиться на обліку в
Управлінні праці та соціального
захисту населення Великолепетиської
РДА. Відповідно до ст. 20 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-12 від 28.02.1991року, має
право на безплатний проїзд один раз на
рік до будь-якого пункту України та у
зворотному напрямку автомобільним,
повітряним, залізничним, або водним
транспортом з правом першочергового
придбання квитків. 05 грудня 2013 року ним
надано проїзні документи до Управління
праці та соціального захисту населення
Великолепетиської РДА щодо
відшкодування вартості проїзду з смт.
В.Лепетиха до м. Трускавець для
оздоровлення, згідно наданої
безкоштовної путівки як постраждалому
внаслідок ліквідації аварії на ЧАЕС.
Але йому було відмовлено посилаючись
на те, що він придбав квитки з 50% знижкою
вартості проїзду. Було роз'яснено, що
якби він придбав квитки за повну
вартість, то було б 100 відсоткове
відшкодування вартості проїзду. Вважає
безпідставним і не правомірним
посилання на ЗУ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.1991 № 875-ХІІ. Згідно ст. 38-2 вказаного
закону пільги, передбачені ним,
зберігаються за інвалідами та
дітьми-інвалідами незалежно від виду
виплачуваної пенсії або допомоги,
призначеної замість пенсії. У випадках,
коли іншими нормативно-правовими
актами передбачені норми, що
підвищують встановлений цим Законом
рівень соціального захисту інвалідів,
застосовуються положення тих
нормативно-правових актів, які
визначають найбільший рівень
соціального захисту інвалідів. Згідно
ст. 39 інвалід має право вибору
конкретного виду соціальної допомоги.
Інвалід може відмовитися від того чи
іншого виду соціальної допомоги, якщо
вона не повною мірою відповідає його
потребам. У такому разі інвалід вправі
самостійно вирішувати питання про
забезпечення себе конкретним видом
допомоги за рахунок власних коштів з
урахуванням компенсації вартості
аналогічного виду соціальної
допомоги, що подається державним
органом. Тому маючи статус учасника
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи 1-ої категорії, інваліда 3-ої
групи, має право, відповідно до ст. 20 ЗУ
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №796-12 від
28.02.1991року, на безплатний проїзд один
раз на рік до будь-якого пункту України
і назад. Права і свободи людини є
невідчужуваними та непорушними, ст. 21,
їх зміст і обсяг при прийняті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не може бути звужений, стаття 22
Конституції України. Згідно з
положенням ч. 4 ст. 9 КАС України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України (254к/96-ВР),
закону України, міжнародному договору,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.
Посилання на Постанову кабінету
міністрів «Про затвердження Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», де вказано
«без врахування пересадок», вважаю
неправомірним, так як ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-12 від 28.02.1991року, має
вищу юридичну силу, де не
передбачається «без врахування
пересадок». Позивач просить суд
визнати дії посадових осіб Управління
праці та соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації в частині не
відшкодування вартості проїзду згідно
ст. 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-12 від 28.02.1991року
протиправними, та зобов'язати
Управління праці та соціального
захисту населення Великолепетиської
районної державної адміністрації
Херсонської області здійснити виплату
на його користь, згідно наданих
проїзних документів, відповідно до ст.
20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» № 796-12 від 28.02.1991 року за
безплатний проїзд один раз на рік до
будь-якого пункту України і назад
автомобільним, повітряним,
залізничним, або водним транспортом з
правом першочергового придбання
квитків.

19.03.2014 року представник Управління
праці та соціального захисту населення
Великолепетиської РДА надав до суду
заперечення на позов, у якому зазначив,
що позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає в
повному обсязі з наступних підстав:
Згідно ст. 20 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
позивач як особу, постраждалу
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
віднесено до категорії 1, гарантовано 100
відсоткове відшкодування вартості
проїзду один раз на рік до будь-якого
пункту на території України і назад
автомобільним, повітряним, залізничним
або водним транспортом. Однак позивач,
як інвалід III групи від загального
захворювання використав своє право на
50-відсоткову знижку вартості проїзду
на внутрішніх лініях (маршрутах)
залізничного та автомобільного
транспорту в період з 1 жовтня по 15
травня, згідно з Законом України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», про що зазначено
у проїзних документах. Відповідно до
ст. 38-2 ЗУ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», якщо
інвалід має право на одну і ту ж пільгу
за цим Законом і одночасно за іншим
нормативно-правовим актом, пільга йому
надається лише за одним з них за його
вибором (незалежно від підстави
встановлення пільги). Враховуючи
викладене заявник має право на 100
відсоткове відшкодування вартості
проїзду один раз на рік до будь-якого
пункту на території України і назад
автомобільним, повітряним, залізничним
або водним транспортом відповідно до
ст. 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», або на 50-відсоткову знижку
вартості проїзду на внутрішніх лініях
(маршрутах) повітряного, залізничного,
річкового та автомобільного
транспорту в період з 1 жовтня по 15
травня, відповідно до ст. 38 ЗУ «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні». Оскільки квитки
придбані з 50 відсотковою знижкою то
ОСОБА_2 скористався пільгою як інвалід
від загального захворювання.
Відповідно до звернення позивача
Управлінням праці та соціального
захисту населення було зроблено запит
до Департаменту соціального захисту
населення Херсонської обласної
державної адміністрації з приводу
правильності розрахунку компенсації
вартості проїзду. Відповідно до пункту
6 Постанови Кабінету Міністрів України
від 29 січня 2003 року № 117 «Про Єдиний
державний автоматизований реєстр осіб,
які мають право на пільги»: Пільговик,
який має право на конкретну пільгу
згідно з кількома законами України,
включається до Реєстру як пільговик, що
користується цією пільгою згідно з
одним Законом України за його вибором.
Представник відповідача просить суд
відмовити у повному обсязі у
задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позов підтримав та просить суд його
задовольнити.

Представник відповідача - Подаков І.А.
позов не визнав, підтримав раніше
подане заперечення та просить суд у
задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін та
вивчивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню.

Згідно з п.п. 1, 3 ч.3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішення, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення.

ОСОБА_2, має статус громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи І-ої категорії, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_2 від 20.12.1994 року. Також згідно
посвідчення серії НОМЕР_3 виданого
19.05.2000 року є інвалід ІІІ групи та
знаходиться на обліку в Управлінні
праці та соціального захисту населення
Великолепетиської РДА, а тому
відповідно до п. 19 ст. 20 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивач як особа,
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, віднесена до категорії 1,
має право на 100 відсоткове
відшкодування вартості проїзду один
раз на рік до будь-якого пункту на
території України і назад
автомобільним, повітряним, залізничним
або водним транспортом з правом
першочергового придбання квитків. Крім
того, позивач як інвалід III групи згідно
ч. 3 ст. 38-1 ЗУ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» має
право на 50-відсоткову знижку вартості
проїзду на внутрішніх лініях
(маршрутах) повітряного, залізничного,
річкового та автомобільного
транспорту в період з 1 жовтня по 15
травня.

Згідно ст. 38-2 ЗУ «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» пільги, передбачені цим
Законом, зберігаються за інвалідами та
дітьми-інвалідами незалежно від виду
виплачуваної пенсії або допомоги,
призначеної замість пенсії. У випадках,
коли іншими нормативно-правовими
актами передбачені норми, що
підвищують встановлений цим Законом
рівень соціального захисту інвалідів,
застосовуються положення тих
нормативно-правових актів, які
визначають найбільший рівень
соціального захисту інвалідів. Якщо
інвалід має право на одну і ту ж пільгу
за цим Законом і одночасно за іншим
нормативно-правовим актом, пільга йому
надається лише за одним з них за його
вибором (незалежно від підстави
встановлення пільги).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішення суб'єкта
владних повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення покладається на відповідача.

Представник відповідача у
запереченні посилається на те, що
позивачем квитки придбані з 50
відсотковою знижкою, про що зазначено у
проїзних документах, а тому у даному
випадку він скористався пільгою як
інвалід ІІІ групи від загального
захворювання, яка передбачена ст. 38-1 ЗУ
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні». Згідно ст. 20
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» позивача як особу,
постраждалу внаслідок Чорнобильської
катастрофи, віднесено до категорії 1, та
гарантовано 100 відсоткове
відшкодування вартості проїзду один
раз на рік до будь-якого пункту на
території України і назад
автомобільним, повітряним, залізничним
або водним транспортом. Відповідно до
ст. 38-2 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», якщо інвалід має право на
одну і ту ж пільгу за цим Законом і
одночасно за іншим нормативно-правовим
актом, пільга йому надається лише за
одним з них за його вибором (незалежно
від підстави встановлення пільги), а
тому за вказаних обставин пільга
передбачена ст. 20 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивачем
залишилася не використана.

Тобто, за вказаних обставин ОСОБА_2
маючи статус громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи І категорії, має право,
відповідно до ст. 20 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» на
безплатний проїзд один раз на рік до
будь-якого пункту України і назад, та
статус інваліда ІІІ групи має право
згідно ст. 38-1 ЗУ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» має
право на 50-відсоткову знижку вартості
проїзду на внутрішніх лініях
(маршрутах) повітряного, залізничного,
річкового та автомобільного
транспорту в період з 1 жовтня по 15
травня, і вказані пільги може
використовувати за своїм вибором, а ст.
39 ЗУ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
передбачено, що інвалід може
відмовитися від того чи іншого виду
соціальної допомоги, якщо вона не
повною мірою відповідає його потребам.
У такому разі інвалід вправі
самостійно вирішувати питання про
забезпечення себе конкретним видом
допомоги за рахунок власних коштів з
урахуванням компенсації вартості
аналогічного виду соціальної допомоги,
що подається державним органом.

Враховуючи вищевикладене, суд
відповідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71, ст.
162 КАС України, ст. 20 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.ст. 38-1, 38-2, 39 ЗУ «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», вважає можливим
визнати неправомірними дій посадових
осіб Управління праці та соціального
захисту населення Великолепетиської
районної державної адміністрації в
частині не відшкодування ОСОБА_2
вартості проїзду згідно ст. 20 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
та зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації Херсонської області
здійснити виплату на користь ОСОБА_2,
згідно наданих проїзних документів,
відповідно до ст. 20 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за
безплатний проїзд один раз на рік до
будь-якого пункту України і назад
автомобільним, повітряним,
залізничним, або водним транспортом з
правом першочергового придбання
квитків, а тому позов підлягає
задоволенню.

На підставі ст. 20 ЗУ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.ст. 38-1, 38-2, 39 ЗУ «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», ст.ст. 2, 11, 71, 162, 163,
171-2 Кодексу Адміністративного
Судочинства України, суд

В И Р І Ш И
В :

Позов ОСОБА_2 до Управління праці
та соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації про визнання дії
неправомірною задовольнити.

Визнати неправомірними дій
посадових осіб Управління праці та
соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації в частині не
відшкодування ОСОБА_2 вартості проїзду
згідно ст. 20 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Великолепетиської районної державної
адміністрації Херсонської області
здійснити виплату на користь ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, згідно наданих проїзних
документів, відповідно до ст. 20 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за безплатний проїзд один раз на рік до
будь-якого пункту України і назад
автомобільним, повітряним,
залізничним, або водним транспортом з
правом першочергового придбання
квитків.

Постанова суду може бути
оскаржена через Великолепетиський
районний суд до Одеського апеляційного
адміністративного суду. Апеляційна
скарга на постанову суду подається
протягом десяти днів після її
проголошення.

Головуючий
підпис

КОПІЯ ВІРНА

Суддя
В.В. Соловйов

Секретар с/з
О.С. Погоріла