Справа № 406/931/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Карпенко С.Ф.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
справа №406/931/14-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Яманко В.Г.,
Казначеєва Е.Г., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Алчевського міського суду Луганської
області від 17 березня 2014 року у
справі № 406/931/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Алчевську Луганської області про
визнання неправомірною відмови в
зарахуванні періоду роботи із
шкідливими умовами праці до стажу
роботи для призначення пенсії на
пільгових умовах, та зобов'язання
призначити пенсію за віком за Списком
№ 2, -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м.Алчевську
Луганської області, в якому просив
визнати незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України у м. Алчевськ
Луганської області, щодо не
зарахування періоду роботи з 26 грудня
1979 року по 20 червня 1980 року та з 25 грудня
1984 року по 28 квітня 1992 року до
пільгового стажу роботи за Списком № 2,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Алчевську зарахувати
в пільговий стаж роботи за Списком №2
період роботи позивача в ВАТ «ЗАВОД
«СИГНАЛ» з 26 грудня 1979 року по 20 червня
1980 року та з 25 грудня 1984 року по 28 квітня
1992 року на посаді регулювальника радіо
електроапаратури
контрольно-вимірювальних приладів,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у м. Алчевську призначити
пенсію за віком на пільгових умовах за
Списком № 2 ОСОБА_2, з 19 жовтня 2013 року з
урахуванням пільгового стажу за
Списком №2 за період роботи позивача в
ВАТ «ЗАВОД «СИГНАЛ» з 26 грудня 1979 року
по 20 червня 1980 року та з 25 грудня 1984 року
по 28 квітня 1992 року на посаді
регулювальника радіо електроапаратури
контрольно-вимірювальних приладів (а.с.
2-3).

Постановою Алчевського міського суду
Луганської області від 17 березня 2014
року відмовлено в задоволенні позову
ОСОБА_2 в повному обсязі (а.с. 70-75).

Позивач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі (а.с. 79-80).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що 19 жовтня 2013 року
йому виповнилось 56 років та він має
право на пільгову пенсію за Списком №2.
Ксерокопія трудової книжки на ім'я
позивача свідчить, що з 26 грудня 1979 року
по 20 червня 1980 рік та з 25 грудня 1984 року
по 28 квітня 1992 рік працював на посаді
регулювальника радіо-електроапаратури
контрольно-вимірювальних приладів в
ВАТ «Завод «Сигнал».

Апелянт вказує на те, що суд першої
інстанції не прийняв до уваги
свідчення свідків ОСОБА_3, який був
регулювальником та ОСОБА_4, яка
працювала майстром дільниці позивача і
підтвердила в судовому засіданні, що
займана позивачем професія
відносилася до пільгової, яка
передбачена Списком №2, оскільки
місцем роботи позивача була металева
кабіна без вентиляції, так як постійно
проходили роботи зі свинцем, що являло
собою небезпеку робітників поза межами
кабіни. Також вона зазначила,
працівникам які були задіяні на
роботах з небезпечними умовами праці
надавався пайок, та щорічна додаткова
відпустка. При проходженні медичного
огляду, медичні картки працівників
зайнятих на цій посаді були
перекреслені червоною лінією, що
свідчить про небезпечність робіт і
наявність шкоди для здоров'я. Крім того,
суд першої інстанції взагалі не
зазначив, що перша атестація на «Завод
Сигнал» була проведена лише у 1995 році,
коли даної посади вже не було на
підприємстві. Період роботи з 26 грудня
1979 року по 20 червня 1980 рік та з 25 грудня
1984 року по 28 квітня 1992 рік взагалі не
передбачає атестацію робочих місць,
так як період до 1992 року не атестувався.

Також, апелянт наголошує, що у
Розпорядженні № 664 від 23 грудня 2013 року
відповідачем взагалі не зазначено, що
надавалась довідка № 4 від 08 серпня 2013
року про наявність пільгового стажу на
«ЗАВОДІ СИГНАЛ» у період з 26 грудня 1979
року по 20 червня 1980 рік та з 25 грудня 1984
року по 28 квітня 1992 рік, що складає 7
років 9 місяців та 27 днів.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач з 26 грудня 1979
року по 20 червня 1980 року та з 25 грудня 1984
року по 28 квітня 1992 року працював на
посаді регулювальника радіо
електроапаратури
контрольно-вимірювальних приладів в
ВАТ «Завод «Сигнал», що
підтверджується копією трудової
книжки на ім'я позивача (а.с.8-10).

Згідно довідки ВАТ «Завод «Сигнал» від
08 серпня 2013 року №4 позивач дійсно
працював на «Заводі «Сигнал» учнем
регулювальника КІП з 26 грудня 1979 року,
переведений регулювальником по 2п.1с
від 15 квітня 1980 року по 20 червня 1980 року,
звільнений за ст.38 КЗпП України.
Прийнятий регулювальником
радіоапаратури З р. з 25 грудня 1984 року
по 28 квітня 1992 року, звільнений за ст.40
п.1 КЗпП України (а.с.12)

Як вбачається з розпорядження
Управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області про
відмову в призначенні пенсії ОСОБА_2
від 23 грудня 2013 року №664, позивачу
відмовлено в призначенні пенсії за
віком на пільгових умовах за Списком №2
відповідно до норм ст. 13 п. б, так як він
не має необхідного пільгового стажу
роботи із шкідливими і важкими умовами
праці за Списком №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць 12 років 6 місяців (а.с. 11).

Крім того, як встановлено з тексту
розпорядження № 664 від 23.12.2013 року, за
результатами огляду та перевірки
документів встановлено що він має
пільгового стажу роботи за списком № 2-
3 роки 7 днів (висновок робиться за
період роботи на Алчевському
коксохімічному заводі).

Також, в матеріалах справи міститься
постанова Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 листопада
2013 року по справі №406/7453/13-а, з якої
вбачається, що апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Алчевську Луганської області
задоволено повністю, постанову
Алчевського міського суду Луганської
області від 25 жовтня 2013 року у справі №
406/7453/13-а скасовано, у задоволенні
позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Алчевську Луганської
області, третя особа - Відкрите
акціонерне товариство "Завод Сигнал"
про визнання неправомірною відмову в
зарахуванні періоду роботи із
шкідливими умовами праці до стажу
роботи для призначення пенсії на
пільгових умовах та зобов'язання
призначити пенсію за віком за Списком
№2 - відмовлено повністю (а.с. 63-64).

Крім того, в матеріалах справи
міститься заява підписана директором
ВАТ «Завод «Сигнал» від 11.03.2014 року № 17
про те, що ОСОБА_2 не має права на
пільгову пенсію. (а.с. 46).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення «право на пенсію
на пільгових умовах незалежно від
місця останньої роботи мають
працівники, зайняті на повний робочий
день на підземних роботах, з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за Списком № 1, № 2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених КМУ і за результатами
атестації робочих місць, а також за
умови досягнення 50 років, стажу роботи
не менш 20 років, з яких не менше 10 років
на вищевказаних роботах.

Пунктом «б» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
обумовлено призначення пенсії
працівникам, що зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених
роботах;працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки б
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

З матеріалів справи встановлено, що
позивачу 19 жовтня 2013 року виповнилось 56
років, що підтверджується копією
паспорта (а.с. 6-7).

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, позивач 17 вересня 2013 року
вже звертався до суду з аналогічним
позовом у справі № 406/7453/1За
(провадження № 2а/40б/210/13, який 25 жовтня
2013 року судом першої інстанції було
задоволено, але постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21 листопада 2013 року постанову суду
першої інстанції було скасовано та
відмовлено в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Судовим рішенням, яке набрало чинності
було зазначено про те, що для
підтвердження пільгового стажу роботи
за Списком №2 в період з 26 грудня 1979
року по 20 червня 1980 року та з 25 грудня 1984
року по 28 квітня 1992 року позивачу
необхідно було надати до УПФУ в м.
Алчевську довідку встановленого
зразку, як це передбачено додатком № 5
до пункту 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів в ній, затвердженого
постановою КМ України № 637 від 12 серпня
1993 року. Крім того зазначено про те, що
довідка № 4 від 08 серпня 2013 року не
відповідає вищезазначеним вимогам,
вказана довідка не відображає факт
пільгової роботи позивача, посаду
згідно Списку №2.

Підставою для звернення позивача з
даним позовом було прийняття
Управлінням Пенсійного Фонду нового
розпорядження № 664 від 23 грудня 2013 року
про відмову в призначенні пенсії.
Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що позивач після ухвалення судового
рішення від 21 листопада 2013 року не
надав до Управління Пенсійного Фонду
доказів наявного трудового стажу для
призначення пенсії за списком № 2.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та не спростовано апелянтом,
під час розгляду справи в суді першої
інстанції були допитані свідки ОСОБА_5,
ОСОБА_6 які підтвердили, що вони
працювали і працюють у ВАТ «Завод
«Сигнал», знали позивача, однак він
працював на посаді регулювальника
радіоапаратури, а дана посада не
підпадає під пільги за Списком № 2,
жодна особа підприємства, що працювала
регулювальником, ніколи не отримувала
пільги за Списком №2.

Судова колегія не приймає доводи
апелянта про те, що судом першої
інстанції не були взяті до уваги
показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
урахуванням тих підстав, що поясненням
вказаних осіб (з одних і тих обставин)
була надала належна правова оцінка під
час розгляду справи 406/7453/13-а, в
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21
листопада 2013 року (а.с. 63-64).

Згідно ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу, а в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позовних вимог,
оскільки правомірність прийнятого
рішення щодо відмови в призначенні
пенсії позивачу за писком № 2 доведена
Управлінням Пенсійного Фонду України
в м. Алчевську Луганської області.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
судового рішення без змін. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Алчевського міського суду Луганської
області від 17 березня 2014 року у
справі № 406/931/14-а -залишити без
задоволення.

Постанову Алчевського міського
суду Луганської області від 17 березня
2014 року у справі № 406/931/14-а -залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

В.Г. Яманко

Е.Г. Казначеєв