Справа № 406/629/14-а
Суддя: Колядов В. Ю.
Дата ухвалення: 2014-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 406/629/14-а
Провадження № 2а/406/36/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2014 року Алчевський міський
суд Луганської області в складі:

головуючого судді Колядова
В.Ю.

при секретарі
Помогаловій І.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Алчевську
цивільну справу за адміністративним
позовом представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Алчевську Луганської
області про визнання рішення суб'єкта
владних повноважень протиправними та
зобов'язання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

29.01.2014 року представник позивача -
ОСОБА_1, по довіреності - ОСОБА_2,
звернувся до суду з зазначеним позовом,
посилаючись на слідуючи обставини.

Позивач в період з 01.09.1978 року по 25.04.1979
року (0 років 07 місяців 25 днів) навчався
в ПТУ за спеціальністю «помічник
бурильника».

В періоди з 26.04.1979 року по 17.03.1986 року, з
08.04.1986 року по 02.02.1995 року та з 03.05.1995 року
по 05.12.2003 року позивач працював за
вищевказаною спеціальністю
(помічником бурильника
експлуатаційного та розвідувального
буріння свердловин на нафту та газ) та
бурильником експлуатаційного та
розвідувального буріння свердловин на
нафту та газ на різних підприємствах.

При цьому:

- робота в період з 08.04.1986 року по
02.02.1995 року проходила у районах
Крайньої Півночі, а тому повинна
зараховуватися в полуторному розмірі
(01 рік за 01 рік та 06 місяців);

- робота в період з 03.05.1995 року по
05.12.2003 року була неритмічною
(нестабільною), а тому тривалість
пільгового стажу роботи за цей період,
складає 06 років 0 місяців та 05 днів.

Робота за періоди з 26.04.1979 року по 17.03.1986
року та з 08.04.1986 року по 02.02.1995 року
передбачена Списком № 2. Загальна її
тривалість складає 15 років 8 місяців та
19 днів в календарному обчисленні, а з
урахуванням необхідності полуторного
обчислення стажу з 08.04.1986 року по 02.02.1995
року - 20 років 01 місяць та 18 днів.

Робота за період з 03.05.1995 року по 05.12.2003
року (у нафтогазорозвідувальній
експедиції глибокого буріння) дає
право на пенсію за вислугу років згідно
пункту «б» ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Таким чином, загальна тривалість стажу
роботи позивача, який має бути
зарахований (прирівняний) до стажу за
Списком № 2, складає 26 років 08 місяців
та 18 днів (0 років 07 місяців та 25 днів + 20
років 01 місяць та 18 днів + 06 років 0
місяців та 05 днів).

Позивач народився 19.01.1958 року, а тому
досяг 55-річного віку 19.01.2013 року. У
зв'язку з виникненням у позивача права
на пенсію, він 08.04.2013 року звернувся до
УПФУ з письмовою заявою про
призначення йому вищевказаної пенсії,
додавши до цієї заяви всі необхідні
документи, які підтверджують наявність
у нього вищевказаного стажу, що повинен
зараховуватися (прирівнюватися) до
Списку № 2.

08.07.2013 року позивач направив до УПФУ
письмову заяву, в якій повідомив
додаткові відомості, необхідні для
призначення його пенсії.

За результатами розгляду цих заяв УПФУ
прийняло рішення у вигляді
розпорядження від 08.07.2013 року, яким було
відмовлено у призначенні пенсії
позивачу, так як (на думку УПФУ):

- в наявності є лише 11 років 0 місяців та
17 днів пільгового стажу замість
необхідних 12 років та 6 місяців (06 років
10 місяців та 22 дні за Списком № 2 та 04
роки 01 місяць та 25 днів - за вислугою
років);

- період роботи з 08.04.1986 року по 02.02.1995
року не може враховуватися до
пільгового стажу (за Списком № 2 або за
нормами п. «б» ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення»), тому що не
надано довідки встановленого зразку
(довідки, що підтверджує пільговий
стаж), необхідність надання якої
передбачена п. 20 «Порядку
підтвердження стажу».

Позивач вважає, що вказане
розпорядження УПФУ про відмову у
призначенні позивачу пенсії є
протиправним.

У зв'язку з чим представник позивача
звернувся до суду та просить визнати
протиправним та скасувати рішення
Управління Пенсійного фонду України в
місті Алчевську Луганської області,
оформлене у вигляді розпорядження від
08.07.2013 року, про відмову у призначенні
ОСОБА_1 пенсії та визначення його стажу
за Списком № 2 (і прирівняного до нього
стажу) в розмірі 11 років 00 місяців та 17
днів; зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в місті
Алчевську Луганської області
призначити і сплачувати ОСОБА_1 за
період з 20.01.2013 року пенсію за віком на
пільгових умовах на підставі пункту
«б» частини 1 статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», виходячи
зі стажу на роботах за Списком № 2 (та
прирівняного до нього стажу) загальною
тривалістю 26 років 08 місяців та 18 днів
(з урахуванням обчислення періоду з
08.04.1986 року по 02.02.1995 року з розрахунку 1
рік за 1 рік та 6 місяців).

Представник позивача ОСОБА_2, діючий на
підставі довіреності, посвідченої
09.04.2013 року приватним нотаріусом
Стахановського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав та наполягав
на їх задоволенні.

Представник відповідача УПФУ в м.
Алчевську Луганської області - Андрош
А.А., діючий на підставі довіреності, у
судовому засіданні позов не визнав та
заперечував проти його задоволення,
але ніяких письмових заперечень з
посиланням на законодавство України
суду не надав. Пояснив, що УПФУ в м.
Алчевську Луганської області було
відмовлено у призначенні пенсії
ОСОБА_1, оскільки на час звернення із
заявою про призначення пенсії, ним не
були надані необхідні документи.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно довідки про підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки, наданої
Полтавнафтогазгеологія 31.01.2013 року (а.с.
11), вбачається, що ОСОБА_1 дійсно має
пільговий стаж за Списком № 2 у періоди
роботи на Первомайській
нафтогазорозвідувальній експедиції
глибокого буріння: з 26.04.1979 року по
14.10.1985 року; з 15.10.1985 року по 17.03.1986 року,
що складає 06 років 10 місяців 21 день.

Крім того, згідно довідки про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки, наданої
Полтавнафтогазгеологія 31.01.2013 року (а.с.
12), вбачається, що ОСОБА_1 при
п'ятиденному робочому тижні працював в
польових умовах у періоди роботи на
Ізюмській нафтогазорозвідувальній
експедиції глибокого буріння: з 03.05.1995
року по 28.08.2002 року; з 29.08.2002 року по
05.12.2003 року.

Відповідно до довідки № 20/8 про
заробіток позивача, що ураховується
при нарахуванні пенсії, наданої 11.02.2013
року філією «Уренгой буріння» ТОВ
«Газпром буріння», яка розташована в
ЯНАО Тюменської області РФ (а.с. 15, 17),
вбачається, що вибірка із заробітної
плати проводилась з розрахунку
районного коефіцієнта 70 % та північних
надбавок.

Судом встановлено, що згідно записів
трудової книжки на а.с. 59-69 та 70-76 ОСОБА_1
має загальний стаж роботи, який має
бути зарахований (прирівняний) до стажу
за Списком № 2, складає 26 років 08
місяців 18 днів.

08.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м.
Алчевську із заявою про призначення
пенсії (а.с. 20).

Відповідно до розпорядження № 48539 від
08.07.2013 року (а.с. 23), УПФУ в м. Алчевську
Луганської області відмовило ОСОБА_1 в
призначенні пенсії за вислугу років з
наступних причин:

- для призначення пенсії за вислугу
років у відповідності до норм статті 55
«б» Закону України «Про пенсійне
забезпечення» необхідно мати 12 років 06
місяців роботи, передбачених Списком №
2 та нормами ст. 55 «б» зазначеного
закону. В наявності є лише 11 років 00
місяців та 17 днів, з яких за Списком № 2 -
06 років 10 місяців 22 дні та за вислугою
років - 04 роки 01 місяць 25 днів;

- період роботи на посаді бурильника з
08.04.1986 року по 02.02.1995 року не може
враховуватися до пільгового стажу за
Списком № 2 (по 31.12.1991 року) і за нормами
ст. 55 п. «б» Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (після 01.01.1992
року), тому що не надано довідки
встановленого зразку (довідки, що
підтверджує пільговий стаж),
необхідність надання якої передбачена
п. 20 «Порядку підтвердження стажу».
Така довідка для визначення права на
призначення пенсії станом на 08.07.2013
року не надана.

Суд вважає, що період стажу роботи
позивача з 08.04.1986 року по 01.01.1991 року
повинен обчислюватися в полуторному
розмірі виходячи з наступного.

Згідно абз. 1 п. 5 Розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
пенсійне забезпечення», період роботи
до 1 січня 1991 року в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі колишнього
Союзу РСР, зараховується до страхового
стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
до 1 січня 1991 року.

А згідно:

- пункту 3 Постанови Ради Міністрів СРСР
від 10.02.1960 р. № 148 « Про порядок
застосування Указу Президії Верховної
Ради СРСР від 10 лютого 1960 р. «Про
впорядкування пільг для осіб, що
працюють в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі»,

- та підпункту «а» пункту 43 «Інструкції
про прядок надання пільг особам, що
працюють в районах Крайньої Півночі та
в місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», затвердженої
Постановою Державного комітету Ради
Міністрів СРСР з питань праці та
заробітної плати та Президії ВЦСПС від
16.12.1967 р. № 530/П-28, кожен рік роботи в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
з 01.03.1960 року зараховується за один рік
та шість місяців.

Згідно абзаців 2 та 3 пункту 5 Розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про пенсійне забезпечення», пільгове
обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від
10.02.1960 р. «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», постанови
Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 р. N
148 «Про порядок застосування Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», Указу Президії Верховної
Ради Союзу РСР від 26.09.1967 р. «Про
розширення пільг для осіб, які працюють
в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами.

Тобто з цієї норми чітко вбачається, що
і письмовий трудовий договір і довідка
є тільки одними з трьох альтернативних
(«або … або») документів, на підставі
яких провадиться пільгове обчислення
стажу, як альтернатива трудовій книжці
та/або відповідній довідці.

В даному випадку документів, які є в
наявності у позивача (його трудової
книжки, довідок про зарплату та довідок
про реорганізації підприємства) цілком
достатньо для пільгового обчислення
стажу позивача, тому що:

1) в трудовій книжці позивача містяться
записи, з яких чітко видно, що
підприємство, на якому працював
позивач в період з 08.04.1986 року по 02.02.1995
року («Тюменьбургаз», перейменоване у
«Приполярбургаз») розташоване в місті
Новий Уренгой Ямало-Ненецького
автономного округу Тюменської області;
такі ж саме відомості містяться і в
довідках про зарплату позивача від
11.02.2013 року (а.с. 15) та від 19.07.2013 року (а.с.
17) і в довідках про реорганізацію
вказаного підприємства від 13.02.2013 року
(а.с. 18) та від 23.07.2013 року (а.с. 19);

2) відповідний перелік районів Крайньої
Півночі та місцевостей, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, був
затверджений Постановою Ради
Міністрів СРСР від 10.11.1967 р. № 1029. Нова
редакція цього Переліку була
затверджена Постановою Ради Міністрів
СРСР №12 від 03.01.1983 р. І в первинній і в
наступних редакціях цього Переліку
було чітко зазначено, що весь
Ямало-Ненецький автономний округ
Тюменської області відноситься до
районів Крайньої Півночі;

3) зазначені Постанови є офіційними
нормативно-правовими актами (без грифу
«таємно», «для службового
користування», «не для друку» або щось
подібне), тобто вони загальновідомі та
загальнодоступні для ознайомлення,
тому в даному випадку була відсутня
необхідність надання додаткових
довідок, які б підтверджували, що
Ямало-Ненецький автономний округ
Тюменської області дійсно відноситься
до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, вказані записи в трудовій
книжці позивача ОСОБА_1 і у довідках про
його зарплату та реорганізації
підприємства є підтвердженням того, що
позивач користувався пільгами,
передбаченими вищезазначеними Указом
Президії Верховної Ради Союзу РСР від
10.02.1960 р., постановою Ради Міністрів
Союзу РСР від 10.02.1960 р. N 148, та Указом
Президії Верховної Ради Союзу РСР від
26.09.1967 р. Тому що для підтвердження
факту користування цими пільгами
достатньо лише підтвердження того, що
підприємства, на яких людина працювала,
знаходилися саме в районах Крайньої
Півночі або в місцевостях, прирівняних
до районів Крайньої Півночі. Бо пільги,
передбачені Указом Президії Верховної
Ради Союзу РСР від 10.02.1960 р., (а саме -
статтями 1 - 4 цього Указу)
розповсюджувалися на всіх працівників
та службовців, які працювали в районах
Крайньої Півночі або в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі незалежно від будь-яких
обставин (постійно працівник проживає
в цих районах, або прибув туди на певний
строк, прибув в ці райони за
направленням, переведенням,
запрошенням чи за власним бажанням,
оскільки він там працював, який
трудовий договір укладав - строковий чи
безстроковий і т.ін.).

В преамбулі, абзаці 1 статті 1 та абзаці 1
статті 3 цього Указу так і було
зазначено:

«З метою упорядкування пільг для осіб,
працюючих в районах Крайоної Півночі
та в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
розповсюдження цих пільг на всіх
робочих та службовців вказаних районів
Президіум Верховної Ради СРСР
постановляє:

Виплачувати всім робочим та службовцям
державних, кооперативных та
громадських підприємств, установ та
організацій надбавку до їх місячного
заробітку (без урахування районного
коефіцієнта і винагороди за вислугу
років) в наступних розмірах: ...

Дозволити повне або часткове з'єднання
відпусток усім працюючим в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, не більше ніж за три роки».

Пільги, передбачені статтями 2 та 4
цього Указу, також розповсюджувалися
на всіх без винятку осіб, що працювали в
цих районах, тому що ці норми не містили
будь яких умов, виключень чи
застережень щодо категорій
працівників, на яких ці пільги
розповсюджуються.

Певні умови містилися тільки щодо
пільг, додатково передбачених статтею 5
цього Указу, які надавалися тільки тим
працівникам, які були переведені,
направлені, запрошені, або прибули за
власним бажанням в ці райони із других
місцевостей держави, за умови
укладення трудових договорів про
роботу в цих районах на строк три роки
(в редакції вищезазначеного Указу від
26.09.1967 року).

Правомірність цих висновків
підтверджується пунктами 1 та 2
«Інструкції про порядок надання пільг
особам, що працюють в районах Крайньої
Півночі та в місцевостях, прирівняних
до районів Крайньої Півночі»,
затвердженої Постановою Державного
комітету Ради Міністрів СРСР з питань
праці та заробітної плати та Президії
ВЦСПС від 16.12.1967 р. № 530/П-28, в яких
зазначено наступне:

« 1. Пільги, встановлені Указами
Президії Верховної Ради СРСР від 10
лютого 1960 р. «Про впорядкування пільг
для осіб, працюючих в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі» і від 26
вересня 1967 р. «Про розширення пільг для
осіб, працюючих в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», надаються
всім робітникам і службовцям (у тому
числі місцевим жителям і іншим особам,
прийнятим на роботу на місці)
державних, кооперативних і громадських
підприємств, установ і організацій, які
знаходяться в районі Крайньої Півночі
і в місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Пільги надаються на територіях,
включених до складу районів,
передбачених Переліком районів
Крайньої Півночі і місцевостей,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, затвердженою постановою Ради
Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 р. №
1029 «Про порядок застосування Указу
Президії Верховної Ради СРСР від 26
вересня 1967 р. «Про розширення пільг для
осіб, працюючих в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», по
адміністративно-територіальному
діленню на 10 листопада 1967 р.

2. Пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4
Указу від 10 лютого 1960 р., з урахуванням
змін і доповнень, внесених Указом від 26
вересня 1967 р., надаються незалежно від
наявності письмового термінового
трудового договору.

Пільги, передбачені статтею 5 Указу від
10 лютого 1960 р. і статтею 3 Указу від 26
вересня 1967 р., надаються додатково
працівникам, що прибули на роботу в
райони Крайньої Півночі і в місцевості,
прирівняні до районів Крайньої
Півночі, з інших місцевостей країни
(включаючи осіб, що прибули за власною
ініціативою), за умови укладення ними
трудових договорів, про роботу в цих
районах і місцевостях на термін три
рік, а на островах Північного
Льодовитого океану - два роки».

Крім цього, у вищевказаних довідках про
зарплату позивача від 11.02.2013 року (а.с. 15)
та від 19.07.2013 року (а.с. 17) (за періоди
квітень 1986 р. - грудень 1991 р. та січень 1992
р. - лютий 1995 р. відповідно) зазначено, що
заробітна плата позивачу за ці періоди
була сплачена з урахуванням районного
коефіцієнту у 70 % та північних надбавок.
Ці виплати і є пільгами, якими
користувалися робітники, що працювали
у районах Крайньої Півночі.

Суд вважає, що період стажу роботи
позивача з 02.01.1991 року по 02.02.1995 року
повинен обчислюватися в полуторному
розмірі виходячи з наступного.

Як вже було зазначено вище, відповідно
до низки міжнародних угод, укладених
між Україною та Російською Федерацією
(далі - РФ), обчислення стажу
здійснюється згідно з законодавством
держави, на території якої відбувалась
трудова діяльність особи. Тобто
вказаний стаж роботи позивача ОСОБА_1
на території РФ повинен обчислюватися
за законодавством РФ, яке діяло в
період цієї роботи (1991-1995 рр.).

В цей період (1991-1995 рр.) і по 31.12.2001 року в
РФ діяв Закон РРСФР «Про державні
пенсії в РРСФР» від 20.11.1990 року № 340-І,
абзацом 7 частини 1 статті 94 якого було
передбачено наступне:

«При підрахунку трудового стажу,
вказаного в статтях 10, 11, 12, 29 Закону,
наступні періоди роботи (служби)
обчислюються в пільговому порядку:

... у районах Крайньої Півночі і
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, - в полуторному
розмірі ; ...»

Крім того, статтею 28 Закону РФ «Про
державні гарантії та компенсації для
осіб, працюючих в районах Крайньої
Півночі та прирівняних до них
місцевостях» від 19.02.1993 р. № 4520-1 (яка
діяла до прийняття Федерального Закону
РФ від 22.08.2004 р. № 122-ФЗ, було передбачено
наступне:

«При підрахунку трудового стажу для
призначення пенсії на загальних,
пільгових підставах, а також у зв'язку з
особливими умовами праці період роботи
в районах Крайньої Півночі і
прирівняних до них місцевостях
обчислюється в полуторному розмірі
незалежно від факту укладення
термінового трудового договору
(контракту)».

Таким чином вищезазначеними нормами
законів РФ було чітко встановлено, що:

1) відсутня необхідність укладення
строкових трудових договорів для
пільгового обчислення періоду роботи в
районах Крайньої Півночі;

2) полуторне обчислення періоду
роботи в районах Крайньої Півночі
застосовується не тільки для
підрахунку загального трудового стажу,
але і для стажу роботи з особливими
умовами праці (до яких, зокрема
відноситься робота за Списком № 2).

Тобто, період роботи ОСОБА_1 в районах
Крайньої Півночі з 02.01.1991 року по 02.02.1995
року також повинен враховуватися в
полуторному розмірі.

Суд також враховує те, що правової
позиції щодо періоду роботи в районах
Крайньої Півночі на території РФ після
01.01.1991 року теж повинні зараховуватися
в полуторному розмірі (як і періоди
цієї роботи до 01.01.1991 року) незалежно
від факту укладання строкового
трудового договору, дотримуються ВАС
України та Верховний Суд України в
багатьох своїх рішеннях по аналогічним
справам.

Таким чином, в даному випадку, навіть
одна лише трудова книжка позивача є
достатнім документом для
підтвердження того, що позивач з 08.04.1986
р. по 02.02.1995 р. працював в районах
Крайньої Півночі (до 1991 року -
колишнього Союзу РСР, а згодом - РФ), і
користувався відповідними пільгами,
внаслідок чого цей період роботи
повинен визначатися з розрахунку 1 рік
за 1 рік та 6 місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України
передбачається, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що представником
відповідача не надано доказів про
законність розпорядження УПФУ в м.
Алчевську Луганської області від 08.07.2013
року.

Відповідно до ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень вчинити
певні дії.

Суд вважає, що позивачем та його
представником доведена незаконність,
оспорюванного розпорядження УПФУ в м.
Алчевську Луганської області № 48539 від
08.07.2013 року.

Керуючись ст. ст. 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов представника позивача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в м. Алчевську Луганської
області про визнання рішення суб'єкта
владних повноважень протиправними та
зобов'язання призначити пенсію,
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в місті Алчевську Луганської
області, оформлене у вигляді
розпорядження від 08.07.2013 року, про
відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії та
визначення його стажу за Списком № 2 (і
прирівняного до нього стажу) в розмірі
11 років 00 місяці та 17 днів.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в місті Алчевську
Луганської області призначити і
сплачувати ОСОБА_1 за період з 20.01.2013
року пенсію за віком на пільгових
умовах на підставі пункту «б» частини 1
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», виходячи зі стажу на
роботах за Списком № 2 (та прирівняного
до нього стажу) загальною тривалістю 26
років 08 місяців та 18 днів (з урахуванням
обчислення періоду з 08.04.1986 року по
02.02.1995 року з розрахунку 01 рік за 01 рік
та 06 місяців).

Постанова набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку на
апеляційне оскарження та може бути
оскаржена в Донецькому апеляційному
адміністративному суді через
Алчевський міський суд Луганської
області протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий суддя
В.Ю. Колядов