Справа № 823/583/14
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
справа № 823/583/14

16 год. 10 хв.
м.
Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

при секретарі - Журавель Т.В.

за участю представників позивача -
Сидоріної Ю.А. та Нор А.Г. (за
довіреностями), представника
відповідача - Білоусова В.Ю. (за
довіреністю), розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Черкаси
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Золотоніський
лікеро-горілчаний завод «Златогор» до
Золотоніської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Золотоніський
лікеро-горілчаний завод «Златогор»
звернулось до Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
Золотоніської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області, в якому, з врахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення від
18.11.2013 р. №/252 та від 11.03.2014 р.
№104/.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що відповідач дійшов
невірного висновку в ході проведеної
перевірки, оскільки господарські
операції між позивачем та його
контрагентами фактично здійснені та
оформлені належним чином.

Представники позивача в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримали у
повному обсязі та пояснили, що
викладені в актах перевірок висновки,
на підставі яких винесені оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, є
необґрунтованими та направленими на
безпідставне зменшення валових витрат
і податкового кредиту з податку на
додану вартість.

В судовому засіданні та в письмовому
запереченні на адміністративний позов
представник відповідача просив
відмовити в його задоволенні повністю,
зазначивши при цьому, що ревізори,
діючи в межах чинного законодавства, в
ході проведення перевірки правомірно
встановили завищення позивачем сум
бюджетного відшкодування ПДВ та,
відповідно, заниження податку на
прибуток.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справі докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов
наступного.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Золотоніський
лікеро-горілчаний завод «Златогор»
зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Золотоніської
міської ради Черкаської області 23.01.2001
р., ідентифікаційний код 31082518.
Відповідно до свідоцтва № 32306209 від
31.05.2001 р. ТОВ «Золотоніський
лікеро-горілчаний завод «Златогор»» є
платником податку на додану вартість.

Судом встановлено, що відповідачем
проведені перевірки ТОВ
«Золотоніський лікеро-горілчаний
завод «Златогор»:

1) документальна позапланова
виїзна перевірка позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
взаємовідносин з ТОВ «ВК Грайдер», , ТОВ «Фроус Стат», , ТОВ «Аверсі пром», , ТОВ «Техкасеус», за період з 01.02.2013 р. по
31.03.2013 р., висновки якої оформлені актом
перевірки від 04.11.2013 р. №
33/23-00-22-01-0406/31082518.

2) документальна позапланова виїзна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
проведенні взаємовідносин з ПП
«Полтавабудексперт», ,
за березень 2012 року, ТОВ
«В.О.Р.Г.-Дрейфус», , за
лютий 2013 року, ТОВ «Фороп Систем», , за лютий 2013 року, ТОВ
«Київпродоптторг», , за
березень 2013 року, ТОВ «Гессен», код за
, ТОВ «Дісплейс», код за
та ТОВ «Кепітал Броктайм»,
код за , за липень 2013 року,
висновки якої оформлені актом
перевірки від 03.12.2013 р. № 372/23-13-2200/31082518.

За результатами першої проведеної
перевірки встановлено порушення п. 198.1,
198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.1, п. 201.2 ст. 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. № 2755-VІ, в результаті чого ТОВ
«Золотоніський лікеро-горілчаний
завод «Златогор» занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 832993 грн.

На підставі встановленого порушення
Золотоніською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області винесено податкове
повідомлення-рішення від 18.11.2013 року
№/252.

За результатами другої проведеної
перевірки встановлено порушення п. 198.1,
198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 та п. 201.4, 201.7 ст. 201
Податкового кодексу України від 02.12.2010
р. № 2755-VІ, в результаті чого ТОВ
«Золотоніський лікеро-горілчаний
завод «Златогор» занижено податок на
додану вартість в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 2383485 грн.

На підставі встановленого порушення
Золотоніською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області винесено податкове
повідомлення-рішення від 16.12.2013 р. №
285/.

ТОВ «Золотоніський лікеро-горілчаний
завод «Златогор» подало скаргу на
вищезазначені податкові
повідомлення-рішення до Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області та Міністерства доходів і
зборів України.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у Черкаській області від
21.02.2014 р. № 4100/23-00-10-0210 скасовано
податкове повідомлення-рішення від
16.12.2013 року

№ 285/ в частині 98700 грн., а в іншій
частині залишено без змін дане
податкове повідомлення-рішення, а
скаргу ТОВ «Золотоніський
лікеро-горілчаний завод «Златогор» -
без задоволення.

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 19.02.2014 р. № 3185/6199-99-10-01-15
податкове повідомлення-рішення 18.11.2013
року № /252 залишено без змін, а
скаргу ТОВ «Золотоніський
лікеро-горілчаний завод «Златогор» -
без задоволення.

З врахуванням рішення Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області від 21.02.2014 р. № 4100/23-00-10-0210 про
часткове скасування ППР від 16.12.2013 року
№ 285/, відповідачем 11.03.2014 р.
прийнято податкове
повідомлення-рішення №104/.

Не погоджуючись з вищенаведеними
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся до Черкаського
окружного адміністративного суду за
захистом своїх прав та інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що за
періоди, що перевірялись, ТОВ
«Золотоніський лікеро-горілчаний
завод «Златогор» уклало: з ТОВ «ВК
Грайдер» укладено договори про надання
інформаційно-консультаційних послуг
від 01.02.2013 р. №01/02/13 та від 01.03.2013 р.
№01/03/13; з ТОВ «Фроус Стат» укладено
договори про надання
інформаційно-консультаційних послуг
від 01.02.2013 р. №010213 та від 01.03.2013 р. №010313; з
ТОВ «Аверсі Пром» укладено договори
про надання
інформаційно-консультаційних послуг
від 01.02.2013 р. №010213 та від 01.03.2013 р. №010313; з
ТОВ «Техкасеус» укладено договір про
надання інформаційно-консультаційних
послуг від 01.03.2013 р. №10313; з ПП
«Полтавабудексперт» укладено договір
про надання послуг з обслуговування
комп'ютерних систем від 06.02.2012 р. №7КЛ,
договір про надання послуг по розробці
макета етикетки від 06.02.2012 р. № 1МЛ,
договір про надання послуг з
відповідального зберігання від 05.01.2012
р. №18ВЗ; з ТОВ «В.О.Р.Г.-Дрейфул»
укладено договір про надання
інформаційно-консультаційних послуг
від 01.02.2013 р. №0808/20, договір про надання
юридичних послуг від 01.02.2013 р. №0909/21,
договір про надання послуг по
маркетинговому дослідженню від 01.02.2013
р. № 1010/22, договір про надання
логістичних послуг від 01.02.2013 р. №1111/23,
договір про надання послуг з
передпродажної підготовки продукції
від 01.02.2013 р.

№ 1212/24; з ТОВ «Фороп Систем» укладено
договір про надання
інформаційно-консультаційних послуг
від 01.03.2013 р. №2/0313, договір про надання
логістичних послуг від 01.02.2013 року №
19/0213; з ТОВ «Дісплейс» укладено договір
поставки продукції та інших
матеріальних цінностей від 01.07.2013 р.
№10713; з ТОВ «Гессен» укладено договір
поставки від 01.07.2013 р. № 1-07-13.

На підтвердження нібито виконання
вищезгаданих договірних зобов'язань,
позивачем надано податкові накладні,
видаткові накладні, акти
здачі-прийняття робіт, звіти та
товарно-транспортні накладні.

Однак, суд звертає увагу на те, що без
фактичного здійснення господарської
операції первинні документи не мають
юридичної сили, що випливає з аналізу
положення ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-ХІV, де зазначено, що господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства, а первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

З викладеного випливає, що будь-які
документи (договори, накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.
Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

Частиною 1, 2 статті 3 Господарського
кодексу України визначено, що під
господарською діяльністю у цьому
Кодексі розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Статтею 198 Податкового кодексу України
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати (нарахування) податку за
податковими зобов'язаннями згідно з
пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а
для операцій з постачання послуг
нерезидентом на митній території
України - дата сплати (нарахування)
податку за податковими зобов'язаннями,
що були включені отримувачем таких
послуг до податкової декларації
попереднього періоду.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до статті 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Щодо податкових накладних, актів
здачі-прийняття робіт (ТОВ «ВК
Грайдер»), то суд наголошує, що на них
значиться розшифровка до підпису
ОСОБА_4 без зазначення посади особи, яка
підписала накладну. Також суд звертає
увагу на те, що згідно протоколу допиту
свідка від 12.07.2011 р., ОСОБА_4 пояснив, що
не має жодної причетності до
реєстрації і ведення
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «ВК Грайдер» та лише від
працівників податкової міліції
дізнався, що рахується засновником та
керівником даного підприємства.
Документів фінансово-господарської
діяльності та договори від імені
підприємства не підписував.

Крім того, в актах здачі-прийняття
робіт (ТОВ «ВК Грайдер») відсутні
будь-які відомості про те, які саме
послуги в бік позивача ТОВ «ВК Грайдер»
проведено.

Також, надані позивачем податкові
накладні по взаємовідносинах із ТОВ
«Фроус Стат» підписані невстановленою
особою, оскільки директор даного
підприємства ОСОБА_5 в протоколі допиту
свідка від 02.08.2013 р. засвідчила свою
непричетність до реєстрації та
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства. В актах
здачі-прийняття робіт відсутні
будь-які відомості про те, які саме
послуги в бік позивача ТОВ «Фроус Стат»
проведено.

Щодо господарських відносин позивача
та ТОВ «Аверсі Пром», то суд наголошує,
що договори, податкові накладні
підписані невстановленою особою,
оскільки гр. ОСОБА_6 за грошову
винагороду погодився зареєструвати
дане підприємство, однак функції
директора після даної реєстрації не
виконував (протокол допиту свідка від
05.07.2013 р.).

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, під час проведення перевірки
позивачем не надано до актів виконаних
робіт (податкових накладних)
документів, які б свідчили про те, що
виконавець даних послуг (ТОВ «Аверсі
Пром»), в процесі надання
інформаційно-консультаційних послуг
проводив певну роботу та одержав
відповідний результат, які б в
подальшому позивач міг би
використовувати у своїй господарській
діяльності та не зазначено, яким чином
здійснювався розрахунок наданих
послуг.

Тобто, придбання у ТОВ «Аверсі Пром»
інформаційно-консультаційних послуг
не мало позитивного впливу на
результати господарської діяльності
позивача, не пов'язане з отриманням
доходів від продажу продукції, а
витрати на придбання вище перелічених
послуг - не пов'язані з веденням
господарської діяльності позивача.

Також, суд ставить під сумнів
господарські взаємовідносини позивача
з ТОВ «Фороп Системс», оскільки
допитана в рамках кримінального
провадження засновник та керівник
даного підприємства гр. ОСОБА_7
засвідчила свою непричетність до
здійснення фінансово-господарської
діяльності ТОВ «Фороп Системс».
Операції позивача з придбання
логістичних та
інформаційно-консультаційних послуг у
ТОВ «Фороп Системс» не містять
підтверджуючої економічної причини
(ділової мети).

У цьому контексті суд зазначає, що
взаємовідносини між позивачем та ТОВ
«ВК Грайдер», ТОВ «Фроус Стат», ТОВ
«Аверсі Пром», ТОВ «Фороп Системс» не
спричиняють реального настання
правових наслідків, оскільки фактично
підприємницька діяльність даних
контрагентів позивача проводилась
невстановленими особами, оформлена
неналежними (з недостовірною
інформацією) документами.

Судом досліджено: 1) акт Васильковської
ОДПІ від 23.10.2013 р. № 597/10-07-22-04-12/38312311 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Техкасеус» () з питань
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податку на
додану вартість за період з 16.01.2013 р. по
18.10.2013 р.», яким встановлено відсутність
в останнього об'єктів оподаткування з
ПДВ, які підпадають під визначення ст.
185 ПК України, при придбанні та продажу
товарів (робіт, послуг); 2) акт ДПІ у м.
Полтава від 05.04.2013 р. № 414/22.5-10/34549184 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП «Полтавабудексперт» () з питань взаємовідносин з
платниками податків за період:
березень-грудень 2012 р., січень 2013 р.»; 3)
акт ДПІ у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська від
29.10.2013 р.

№ 875/22-05-09/38599375 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Гессен» під час здійснення
господарських відносин з
контрагентами за липень 2013 року».

З наданих позивачем видаткових
накладних по отриманим позивачем від
ТОВ «Дисплейс» та ТОВ «Гессен»
матеріалів виробництва
лікеро-горілчаних виробів вбачається,
що в них не зазначено місце їх
складання, відсутні посади і прізвища
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильності
їх оформлення, що не дає можливості
ідентифікувати осіб та відсутні
реквізити довіреностей на отримання
товарів.

Суд вважає, що вищезазначене свідчить
про оформлення документів не у зв'язку
із фактичним здійсненням реальних
господарських операцій у
хронологічному порядку, а у довільний
(удаваний) спосіб, що підтверджує
відсутність обставин та подій,
пов'язаних з виконанням господарських
договорів та відповідним їх
відображенням у податковому обліку.
Фінансової звітності, що ґрунтується
на даних бухгалтерського обліку,
позивачем не надано.

В інформаційному листі від 20 липня 2010
року №1112/11/13-101112/11/13-10 "Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби" Вищий
адміністративний суд України зазначив
про те, що процесуальна діяльність суду
із встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такий етап, як встановлення
факту здійснення господарської
операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції - договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо; можливість
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.

Тому в даному випадку наявність у
платника податку (позивача у справі)
виданих йому податкових накладних не є
достатньою підставою для формування
податкового кредиту, з урахуванням
відсутності підтвердження реального
здійснення господарської операції.

Беручи до уваги вказані обставини, суд
приходить до висновку, що договірні
зобов'язання між позивачем та його
контрагентами - лише документально
відображені у первинних документах,
без їх фактичного здійснення.

Таким чином, суд вважає, що податкові
повідомлення-рішення від 18.11.2013 р.
№/252 та від 11.03.2014 р. №104/.
винесені з додержанням вимог чинного
законодавства.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, докази щодо їх
підтвердження, керуючись актами
законодавства щодо цих правовідносин,
суд дійшов висновку, що заявлені в
адміністративному позові вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Керуючись ст. ст. 17, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Золотоніський
лікеро-горілчаний завод «Златогор» до
Державного бюджету України 4384 (чотири
тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80
коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Черкаський окружний
адміністративний суд у порядку та
строки, встановлені ст. ст. 185- 187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Гайдаш

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 11 квітня 2014
року