Справа № 812/1999/14
Суддя: І.В.Тихонов
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/1999/14

Луганський окружний адміністративний
суд

у складі:

головуючого судді
Тихонова І.В.,

при секретарі
Лушниковій О.С.,

за участю:

представника позивача не
прибув,

представника відповідача не
прибув,

представник третьої особи не
прибув,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Луганську
адміністративну справу за позовом
Попаснянського прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Луганської області до
Біловодської селищної ради Луганської
області, третя особа яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Комунальне підприємство «Біловодське
ремонтно-експлуатаційне підприємство»
про визнання протиправним дій органу
місцевого самоврядування - суб'єкта
владних повноважень, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Попаснянського прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Луганської області до
Біловодської селищної ради Луганської
області, третя особа яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Комунальне підприємство «Біловодське
ремонтно-експлуатаційне підприємство»
про визнання протиправним дій органу
місцевого самоврядування - суб'єкта
владних повноважень, зобов'язання
вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначив, що 03.02.2014 року
позивачем на підставі наказу
Генерального прокурора України № 3/1 гн
від 28.12.2012 року «Про особливості
організації органів прокуратури у
сфері транспорту» було проведено
перевірку у сфері нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері, відповідно до якої встановлено
суттєві порушення вимог законодавства
під час визначення Біловодською
селищною радою перевізників для
перевезень пасажирів на міських
автобусних маршрутах загального
користування у смт.
Біловодськ.Перевіркою встановлено, що
27.09.2012 року Біловодською селищною радою
було укладено договір на перевезення
пасажирів по міському автобусному
маршруті із Комунальним підприємством
«Біловодське ремонтно-експлуатаційне
підприємство» № б/н. Вказані дії
відповідача, щодо укладання договору №
б/н від 27.09.2012 року на перевезення
пасажирів на міському автобусному
маршруті із Комунальним підприємством
«Біловодське ремонтно-експлуатаційне
підприємство», позивач вважає
протиправними та такими, що не
відповідають чинному законодавству у
зв'язку із чим просить суд визнати дії
Біловодської селищної ради - суб'єкта
владних повноважень в особі селищного
голови Чумака В.П., з укладання договору
на перевезення пасажирів на міському
автобусному маршруті із Комунальним
підприємством «Біловодське
ремонтно-експлуатаційне підприємство»
№ б/н від 27.09.2012 року протиправними,
зобов'язати Біловодську селищну раду
Луганської області розірвати договір
на перевезення пасажирів по міському
автобусному маршруті із Комунальним
підприємством «Біловодське
ремонтно-експлуатаційне підприємство»
№ б/н від 27.09.2012 року.

Представник позивача у судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином.
Представник позивача про поважність
причин неприбуття у судове засідання
суд не повідомив.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином.
Представник відповідача надав суду
заяву про розгляд справи без участі
повноважного представника, відповідно
до якої позовні вимоги визнав в повному
обсязі.

Представник третьої особи у судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце судового розгляду справи
повідомлений належним чином.
Представник третьої особи надав суду
заяву про розгляд справи без участі
повноважного представника, відповідно
до якої проти задоволення позовних
вимог не заперечував.

Дослідивши всі документи і матеріали,
заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до наступного.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
відповідно до вимог частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до постанови від 03 лютого 2014
року № 88-331 Попаснянським транспортним
прокурором з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері проведено
перевірку у порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів
(а.с. 8-9).

За результатами проведеної перевірки
виявлені порушення вимог ст.ст. 43, 44
Закону України «Про автомобільний
транспорт» під час визначення
перевізників для перевезень пасажирів
на автобусних маршрутах загального
користування в смт. Біловодськ, а саме
укладення Біловодською селищною радою
договору № б/н від 27.09.2012 року на
перевезення пасажирів на міському
автобусному маршруті із Комунальним
підприємством «Біловодське
ремонтно-експлуатаційне
підприємство».

Вирішуючи справу по суті суд виходить з
такого.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону
України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве
самоврядування в Україні» органи
місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

До відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад, серед
іншого належить затвердження
маршрутів і графіків руху місцевого
пасажирського транспорту незалежно
від форм власності, узгодження цих
питань стосовно транзитного
пасажирського транспорту у випадках,
передбачених законодавством (п.10 ст. 30
Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про
місцеве самоврядування в Україні»).

У відповідності до п.12 ч. 1 ст.30 Закону
України ''Про місцеве самоврядування в
України" до відання виконавчих органів
міських рад належать -залучення на
договірних засадах підприємств,
установ та організацій, що не належать
до комунальної власності відповідних
територіальних громад, до участі в
обслуговуванні населення засобами
транспорту і зв'язку.

Згідно з ч. ч. 6. 10 ст. 59 зазначеного
Закону виконавчий комітет селищної
ради в межах своїх повноважень приймає
рішення. Рішення виконавчого комітету
приймаються на його засіданні
більшістю голосів від загального
складу виконавчого комітету і
підписуються сільським, селищним,
міським головою. Акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Статтею 6 Закону України від 05.04.2001 №
2344-III «Про автомобільний транспорт»
зокрема визначено, що органи місцевого
самоврядування формують мережу
міських автобусних маршрутів
загального користування і здійснюють у
межах своїх повноважень контроль за
дотриманням законодавства у сфері
автомобільного транспорту на
відповідній території.

За приписами статті 7 Закону України
від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт» забезпечення організації
пасажирських перевезень на міських
автобусних маршрутах загального
користування покладається на
виконавчий орган сільської, селищної,
міської ради відповідного населеного
пункту.

Частиною 1 статті 43 Закону України від
05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний
транспорт» встановлено, що визначення
автомобільного перевізника на
автобусному маршруті загального
користування здійснюється виключно на
конкурсних засадах.

Організація проведення конкурсу та
визначення умов перевезень
покладаються на органи виконавчої
влади та органи місцевого
самоврядування.

До обов'язкових умов конкурсу на
перевезення пасажирів належать:

- визначена органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
обґрунтована структура парку
автобусів, що працюватимуть на
маршруті загального користування, за
пасажиромісткістю, класом, технічними
та екологічними показниками;

- державні соціальні нормативи у сфері
транспортного обслуговування
населення.

У разі відсутності в
перевізників-претендентів автобусів,
що відповідають умовам конкурсу, вони
мають право подавати до конкурсного
комітету заяву на участь у конкурсі та
документи, що містять характеристику
наявних автобусів, які
перевізник-претендент пропонує
використовувати на даному маршруті, а
також інвестиційний
проект-зобов'язання щодо оновлення
парку автобусів на цьому маршруті на
визначений період до п'яти років.

У разі відсутності
перевізників-претендентів, які мають
автобуси, що відповідають умовам
конкурсу, конкурс проводиться серед
претендентів, які пропонують
використовувати на даному маршруті
автобуси, що відповідають вимогам
безпеки, але не відповідають умовам
конкурсу за класом, пасажиромісткістю,
параметрами комфортності, з
урахуванням поданих інвестиційних
проектів-зобов'язань щодо оновлення
парку автобусів, які будуть повністю
відповідати всім вимогам, у термін до
п'яти років.

Договір з переможцем конкурсу (або
дозвіл) органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
укладають (або надають) на термін від
трьох до п'яти років.

Договір з переможцем конкурсу (або
дозвіл) у разі відсутності в нього
автобусів, що відповідають умовам
конкурсу, органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування
укладають (або надають) на один рік.

Дозвіл органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування
пасажирському перевізнику на
обслуговування автобусних маршрутів
надається на термін до п'яти років.

Автомобільний перевізник - переможець
конкурсу повинен самостійно
забезпечувати перевезення.

Для підготовки та проведення конкурсу
органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування утворюють
конкурсний комітет, до складу якого
входять представники відповідних
органів виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування,
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на наземному
транспорті, та територіальних органів
Міністерства внутрішніх справ України,
відповідальних за безпеку дорожнього
руху, а також громадських організацій у
сфері автомобільного транспорту.
(Частина дев'ята статті 44 із змінами,
внесеними згідно із Законом N 5502-VI ( 5502-17
) від 20.11.2012).

До конкурсного комітету не можуть
входити представники суб'єктів
господарювання - автомобільних
перевізників, які є учасниками
конкурсу або які діють на ринку
перевезень пасажирів і можуть впливати
на прийняття рішень комітету.

Для організації забезпечення і
підготовки матеріалів для проведення
засідань конкурсного комітету органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування на конкурсних умовах за
договором залучають підприємство
(організацію), що має фахівців та досвід
роботи не менше трьох років з питань
організації пасажирських перевезень.
Конкурс проводиться із залученням
представників відповідних органів
виконавчої влади, а також
представників громадських
організацій. Залучене для проведення
засідань конкурсного комітету
підприємство (організація) готує
матеріали щодо умов конкурсу,
паспортів автобусних маршрутів,
аналізу одержаних пропозицій та їх
оцінки, договорів з переможцями
конкурсу та інші матеріали.

Порядок проведення конкурсів визначає
Кабінет Міністрів України (стаття 44
Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про
автомобільний транспорт»).

Спеціальним порядком, який визначає
процедуру підготовки та проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування (далі - конкурс) і є
обов'язковим для виконання органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами
(організаціями), залученими на
договірних умовах для організації
забезпечення проведення конкурсів,
конкурсними комітетами та
автомобільними перевізниками є
Порядок проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 3 грудня 2008 року
№ 1081.

Згідно з пунктом 5 Порядку проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 3 грудня
2008 року № 1081 метою визначення
автомобільного перевізника на
конкурсних засадах є: реалізація
основних напрямів розвитку галузі
автомобільного транспорту; створення
безпечних умов для перевезення
пасажирів автомобільним транспортом;
покращення якості пасажирських
перевезень; створення конкурентного
середовища; забезпечення оновлення
рухомого складу; підвищення рівня
безпеки перевезень пасажирів;
забезпечення виконання соціально
значущих перевезень.

Згідно приписів підпункту 5 пункту 55
Порядку проведення конкурсу з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 3 грудня 2008 року
№ 1081 організатор має право, зокрема, у
випадках, передбачених Законом України
«Про автомобільний транспорт», укласти
договір (видати дозвіл) з автомобільним
перевізником (який працює на цьому
напрямку) один раз на строк до трьох
місяців, після чого виставити об'єкт на
конкурс.

Відповідно до пункту 3 статті 12 Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
державного регулювання та управління у
сфері транспорту та дорожнього
господарства» від 20 листопада 2012 року,
який набув чинності 05 січня 2013 року у
Законі України від 05.04.2001 № 2344-III «Про
автомобільний транспорт» виключено
норму, відповідно до якої організатор
мав право укладати із перевізником
тимчасовий договір до проведення
конкурсу та вказаний Закон не містить
підстав для укладення тимчасового
договору із перевізником.

Згідно з пунктом 1 та 2 Прикінцевих
положень Законі України від 05.04.2001
№ 2344-III «Про автомобільний
транспорт» цей Закон набирає чинності
з дня його опублікування. До приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону.

В порушення вимог ст. 7 Закону України
«Про автомобіл транспорт», п.4. 5. 53
Порядку проведення конкурсу з
перевезення пасажир автобусному
маршруті загального користування,
затвердженого ПКМУ №1081 договір
укладено Біловодською селищною радою,
а не організатором перевезень
виконавчим комітетом Біловодської
селищної ради.

За таких обставин суд зазначає, що
договір № б/н від 27.09.2012 року на
перевезення пасажирів по міському
автобусному маршруту № 101 укладений
між Біловодською селищною радою в
особі селищного голови ОСОБА_1, та
Комунальним підприємством
«Біловодське ремонтно-експлуатаційне
підприємство» яким призначено
Комунальним підприємством
«Біловодське ремонтно-експлуатаційне
підприємство» виконавцем послуг з
перевезення пасажирів на міському
маршруті смт. Біловодськ є таким, що
суперечить вимогам статей 43 та 44 Закону
України від 05.04.2001 № 2344-III «Про
автомобільний транспорт», оскільки
відповідачем перевізника визначено
без призначення та проведення
конкурсу.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України, та принципом
рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом.

З приписів статей 71, 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Крім того представник відповідача
надав суду заяву в котрій
адміністративний позов визнав в
повному обсязі.

Частинами 1, 2 ст.136 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що відповідач може визнати
адміністративний позов протягом
всього часу судового розгляду,
зробивши усну заяву.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.112 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідач може визнати
адміністративний позов повністю або
частково. У разі повного визнання
відповідачем адміністративного позову
і прийняття його судом приймається
постанова суду про задоволення
адміністративного позову.

Відповідно до ч.4 ст.112 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд не приймає визнання
адміністративного позову і продовжує
розгляд адміністративної справи, якщо
ці дії відповідача суперечать закону
чи порушують чиї-небудь права, свободи
або інтереси.

Суд вважає, що підстави для неприйняття
визнання позову відсутні, позовні
вимоги позивачем доведені, тому позов
Попаснянського прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Луганської області до
Біловодської селищної ради Луганської
області, третя особа яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Комунальне підприємство «Біловодське
ремонтно-експлуатаційне підприємство»
про визнання протиправним дій органу
місцевого самоврядування - суб'єкта
владних повноважень, зобов'язання
вчинити певні дії підлягає
задоволенню.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від сплати судового збору.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 07 квітня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 11 квітня
2014 року, про що згідно вимог частини 2
статті 167 Кодексу адміністративного
судочинства України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87,
94, 105, 158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Попаснянського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері
Луганської області до Біловодської
селищної ради Луганської області,
третя особа яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Комунальне
підприємство «Біловодське
ремонтно-експлуатаційне підприємство»
про визнання протиправним дій органу
місцевого самоврядування - суб'єкта
владних повноважень, зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
повністю.

Визнати дії Біловодської селищної ради
- суб'єкта владних повноважень в особі
селищного голови ОСОБА_1, з укладання
договору на перевезення пасажирів на
міському автобусному маршруті із
Комунальним підприємством
«Біловодське ремонтно-експлуатаційне
підприємство» № б/н від 27.09.2012 року
протиправними.

Зобов'язати Біловодську селищну раду
Луганської області розірвати договір
на перевезення пасажирів по міському
автобусному маршруті із Комунальним
підприємством «Біловодське
ремонтно-експлуатаційне підприємство»
№ б/н від 27.09.2012 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Згідно з частиною 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 11 квітня 2014 року.

Суддя
І.В.Тихонов