Справа № 816/6211/13-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р. Справа № 816/6211/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Курило Л.В. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання
Дудка О.А.

представника позивача Килимник О.С.

представника відповідача Скабук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Полтавської митниці
Міндоходів на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
31.01.2014р. по справі № 816/6211/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дизаж"

до Полтавської митниці Міндоходів
, Управління Державної
казначейської служби у м. Полтава

про зобов'язання вчинити певні дії,
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 31.01.2014 р.
позов ТОВ "Дизаж" до Полтавської
митниці Міндоходів, Управління
Державного казначейства у м. Полтаві
задоволено частково.

Скасовано рішення Полтавської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості № 806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013 р.,
стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати зі
сплати судового збору в розмірі 21,08 грн.

Полтавська митниця Міндоходів (далі -
відповідач), не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 31.01.2014 р. в
частині задоволених позовних вимог та
винести нову постанову, якою в цій
частині позову відмовити.

В обґрунтування вимог посилається на
порушення норм матеріального та
процесуального права, а саме: ст.ст. 53, 54
Митного кодексу України.

Полтавська митниця зазначає, що
рішення про коригування митної
вартості товарів прийнято законно,
оскільки документи, подані позивачем
для митного оформлення товару, є
недостатніми та такими, що містять
розбіжності , тому застосування
другорядного методу визначення митної
вартості товарів є правомірним.

Представник відповідача в судовому
засідання повністю підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник ТОВ
"Дизаж" (далі-позивач) заперечував проти
апеляційної скарги, вважає рішення
суду першої інстанції законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
рішення суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши докази
по справі, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України
оскаржувана постанова переглянута в
межах апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 29.01.2013 р. між
позивачем та Black Red White S.A. (Польща)
(продавець) укладено контракт № 1/2013 за
умовами якого позивач придбав меблі
дерев'яні, з ДСП ламінованих, МДФ, з
елементами зі скла, металу, пластику у
розібраному стані (в комплекті з
монтажними аксесуарами згідно
інструкцій по монтажу) для житлових
кімнат.

Відповідно до п.2. контракту ціна
товару зазначається в специфікації,
оплата кожної партії товару
здійснюється на підставі виданого
продавцем рахунку-фактури , шляхом 100%
передоплати за кожну партію. Згідно п.5.2
контракту умови поставки товару EXW- Mielek
Zamosc,Bilgoraj.

Відповідно до п.2.1,6.2.4 контракту ціна
товару встановлюється по оптовим цінам
EXW виробника, покупець зобов'язаний
забезпечити вірне та швидке оформлення
реклами власних клієнтів відносно
товарів продавця власними силами та за
власний рахунок без можливості
оскарження у Продавця.

23.04.2013 р. ТОВ "Дизаж" до Полтавської
митниці подано митну декларацію №
806010000/2013/004787, про митне оформлення
товару:

-меблі дерев'яні, з ДСП ламінованих, МДФ,
з елементами зі скла, металу, пластику у
розібраному стані (в комплекті з
монтажними аксесуарами згідно
інструкцій по монтажу) для житлових
кімнат,

-меблі із ДСП ламінованих, у
розібраному стані (в комплекті з
монтажними аксесуарами згідно
інструкцій по монтажу) - ліжка без
матраців, "Частини меблів
дерев'яні із ДСП ламінованого" (т.1, а.с. 21
- 29).

Загальна вартість партії товару у
наданій продавцем копії митної
декларації країни відправлення склала
19 793,73 польських злотих.

Митна вартість визначена позивачем за
ціною угоди (перший метод).

Разом з митною декларацією позивачем
надано: зовнішньоекономічний договір
(контракт) № 1/2013 від 29.01.2013р.,
Специфікацію №1 від 28.03.2013р.,
рахунок-фактуру №2013/EXW26/000095 від 11.04.2013р.,
банківський платіжний документ №1 від
08.04.2013р., документ про вартість
перевезення оцінюваних товарів 18.04/01
від 18.04.2013р., позивачем надано копію
митної декларації країни відправлення.

Відповідачем поставлено під сумнів
митну вартість, визначену позивачем,
запропоновано декларанту в межах
митних консультацій надати додаткові
документи для її підтвердження,
позивачем додатково надано прайс-лист
польською мовою.

30.04.2013 р. Полтавською митницею винесено
картку відмови в прийняті митної
декларації, митному оформленні випуску
та пропуску транспортних засобів
комерційного призначення, прийнято
рішення про коригування митної
вартості № 806010000/2013/000060/2, використано
шостий (резервний метод) (т.1, а.с. 17- 19).

Визначена відповідачем митна вартість
товару ґрунтується на раніше поданих
ВМД від 25.02.2013 р. № 100270000/2013/194811, 206050000/3/3116
від 19.04.2013 р. та № 40050000/3/1871 від 12.03.2013 р.

В подальшому товар випущено у вільний
обіг під гарантію, та позивачем
сплачено митні платежі та податок на
додану вартість визначену митним
органом.

Скасовуючи рішення митного органу про
коригування митної вартості, суд
першої інстанції виходив з того, при
коригуванні митної вартості товару
відповідач діяв в неправомірно,
безпідставно застосував другорядний
метод, прийняте відповідачем рішення
складено з порушенням вимог
законодавства.

Колегія суддів не погоджується із
висновком суду першої інстанції,
виходячи з такого.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України

Відповідно до ст. 49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно ч. 2, 3 ст. 53 МК України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;рахунки про
здійснення платежів третім особам на
користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту);виписку з
бухгалтерської
документації;ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних
товарів;каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення;висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1, 2, 5, 6 ст. 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі зокрема:

невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

невідповідності обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу;

Згідно ч. 2-8 ст. 57 МК України основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно ст. 64 МК України у разі якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT).

З матеріалів справи вбачається, що при
здійсненні поставки товару за
зовнішньоекономічним контрактом № 1/2013
від 29.01.2013 року позивачем до митного
оформлення надано меморіальний ордер
про оплату рахунку-проформи 2013/FPEX/000099,
специфікація та митна декларація
містять зазначення інших умов поставки
ніж визначено контрактом.

Однак, рахунку проформи, та докази
зміни умов поставки контракту
позивачем до митного органу не надані.

Натомість подані позивачем до митниці
рахунок - фактуру "FAKTURA Exportowa 2013/ EXW26/000095,
доказів про оплату якого не надано.

Колегія судді зазначає, що вказаний
рахунок не підтверджує заявлену митну
вартість товару, тому як не ідентифікує
підставу оплати, визначену в
меморіальному валютному ордері.

Крім того, відповідно до п. 2.1 та п. 5.2
контракту №1/2013 від 29.01.2013 р. поставка
товару має здійснюватися на умовах ЕХW
(а.с. 58, 59).

В митній декларації позивачем
заявлено, що поставка відбувається
згідно умов FCA Mielec (а.с. 19).

Тобто, подані до митного оформлення
товаросупровідні документи містять
розбіжності щодо умов поставки, а
відтак і вартості імпортованого ТОВ
"Дизаж" товару.

Задекларовані дані суперечать умовам
контракту, що є підставою для
обґрунтованого сумніву контролюючого
органу з приводу достовірності
заявленої митної вартості за першим
методом.

З огляду на викладене, колегія суддів
не погоджується з висновками суду
першої інстанції про те, що декларантом
при первісному поданні документів до
Полтавської митниці з метою митного
оформлення товару, що поставляється за
зовнішньоекономічним контрактом № 1/2013
від 29.01.2013 року, та при наданні
відповіді на запит митного органу, у
повному обсязі документально
підтверджена митна вартість товару.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 58 Митного
кодексу України метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Отже, колегія суддів погоджується із
твердженням суду першої інстанції, що у
митного органу виникли обґрунтовані
сумніви щодо правомірності
застосування у даному випадку
основного (першого) методу визначення
митної вартості товару.

Необхідно зауважити, що у разі якщо
митна вартість не може бути визначена
за основним методом застосовуються
другорядні методи.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності (частина
четверта статті 57 Митного кодексу
України).

З матеріалів справи вбачається, що з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
імпортованих товарів за іншим методом,
між митним органом і декларантом
проведено консультацію, про що
зроблено відповідний запис на
зворотному боці митної декларації. При
цьому, декларантом власноручно вчинено
запис: "Консультацію проведено.
Підстави узгоджено".

Зокрема, в межах податкової
консультації декларантом також надано
документ "Cennik eksportowy" польською мовою
без перекладу. При цьому назва товару в
ньому (КОМ2S/4/5) не відповідає назві
товару зазначеного в рахунку - фактурі
(L12- КОМ2S/4/5-MEC-KPL01).

Відповідно до ст. 59 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. 58
цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами, що продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

Висновки суду про безпідставне
застосування відповідачем резервного
методу на противагу п'яти іншим
методам, передбаченим МК колегія
суддів вважає помилковими.

Так, згідно п. 1.2 контракту №1/2013 від
29.01.2013 р. сторони погодили, що покупець
може здійснювати перепродажу товару на
території України, тобто, позивач не
може використати товар інакше, як те
погоджено в договорі.

За таких умов, відповідач не мав
можливості застосувати 1-5 метод, з
огляду на наявність цього договірного
обмеження прав позивача як сторони по
контракту, і, враховуючи, що відомості в
МД, контракті та інших документах є
суперечливими, а подані декларантом
документи не підтверджують числові
значення складової митної вартості
товарів.

Колегія суддів вважає помилковим
посилання суду першої інстанції, що
відповідач при застосуванні
резервного методу безпідставно
використав ВМД по іншим товарними
позиціями за відмінною класифікацією,
порівняно із товаром поданим на митне
оформлення.

Згідно ч. 2 ст. 55 МКУ рішення про
коригування митної вартості має
містити наявну в митного органу
інформацію (у тому числі щодо числових
значень складової митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом.

Як встановлено судом, позивачем у
митній декларації № 806010000/2013/004787 під №
1 вказано товар за кодом:УКТЗЕД ,
УКТЗЕД (т.1, а.с. 15).

Визначена відповідачем митна вартість
товару ґрунтується на раніше
визначеній митній вартості товару,
оформлених по ВМД від 25.02.2013 р. №
100270000/2013/194811, 206050000/3/3116 від 19.04.2013 р. та №
40050000/3/1871 від 12.03.2013 р. Товари,
імпортовані за цими ВМД, мають ті ж
характеристики (міру ваги, за якою
здійснюється порівняння), як і ті, що
подані до митного оформлення ТОВ
"Дизаж".(т.1, а.с. 148 - 150, а.с. 154 - 156)

Висновки суду першої інстанції щодо
безпідставного не взяття до уваги
відповідачем при митному оформлені
того самого товару , від того самого
постачальника, але з іншим
контрагентом, в митних деклараціях- №
100250000/2013/052899, 100250000/2013/052903, 100250000/2013/052905,
100250000/2013/052909 від 08.04.2013, оформлених
Київською регіональною митницею,
колегія суддів вважає помилковими,
оскільки відсутні докази наявності
такої інформації у відповідача на час
митного оформлення, крім того вказані
МД ні під час митних консультацій, ні
протягом 80 днів з дня випуску товарів у
вільний обіг позивачем не надавалась,
хоча відповідно до ч. 4 ст. 57 Митного
кодексу під час консультацій сторони
обмінюються інформацією щодо рівня
митної вартості.

Витребування документів на
підтвердження митної вартості є правом
митного органу, проте обов'язком
позивача є надання всіх документів, що
підтверджують митну вартість товару і
містять достовірну інформацію.

Крім того, в судовому засіданні
представник відповідача пояснив, що
компанії контрагенти за цими
деклараціями є взаємопов'язаними в
розумінні ч. 16 ст. 58 МК України та ст. 15
Угоди про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року, а тому ціна визнана митним
органом по цим деклараціям не може бути
застосовна до імпортної поставки
товару позивача, для цього випадку такі
товари згідно ВМД не є ідентичними
(аналогічними).

Відповідно до ст. 7 Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі 1994 року оцінка
імпортованого товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, під
"дійсною вартістю" слід розуміти ціну,
за яку, під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи подібний товар продається або
пропонується до продажу при звичайному
ході торгівлі за умов повної
конкуренції.

Висновок суду першої інстанції, що
відповідачем невірно застосовано
одиницю виміру імпортовано товару
(меблі) в рішенні про коригування
митної вартості, а саме зазначено
«кілограм» замість «штука) колегія
суддів вважає необґрунтованими та
такими, що не спростовують
правомірності прийнятого рішення.

Законом України "Про Митний тариф
України", в розділі «Одиниці виміру та
обліку» основною одиницею виміру та
обліку (ОВО) кількості товарів в УКТЗЕД
є одиниця маси - кілограм (кг). В разі
потреби для цілей тарифного
регулювання, нетарифного регулювання
(ліцензування, квотування тощо), збору
та оброблення статистичних даних
застосовуються додаткові ОВО. У третій
графі УКТЗЕД наведено додаткові ОВО;
знак "-" означає, що додаткової ОВО
немає, тобто використовується основна
ОВО - кілограм.

Згідно положень УКТЗЕД за кодами
товару , , (за якими
задекларував позивач) відсутня
додаткова одиниця виміру.

Таким чином, для цілей нарахування
податків зборів (обов'язкових
платежів), в основі яких лежить
показних митної вартості операції
поставки товару (зокрема, при
врахуванні кодів УКТЗЕД),
використовується основна одиниця
виміру - кілограм.

Згідно Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів
(графа 25), затвердженого Наказом
Міністерства Фінансів України від
24.05.2012 р., якщо графа 41 митної
декларації не заповнюється,
зазначається основна одиниця виміру.

В поданій позивачем ВМД від №
806010000/2013/004787 графа 41 «Додаткова одиниця
виміру» не заповнена.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги, що відповідачем вірно
визначено одиницю виміру товарних
позицій імпортованих позивачем.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
Полтавської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості №
806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013 р. є
обґрунтованим, винесене на підставі, в
порядку та межах повноважень, наданих
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
обов'язок доказування правомірності
прийнятого рішення покладається на
суб'єкт владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачем доведена правомірність
прийнятного ним рішення, доказів
порушення прав позивача рішенням, або
діями відповідача судом не
встановлено, а тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Частиною ч. 1 ст. 202 КАС України
передбачено, що підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
права; неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 31.01.2014 р.
підлягає скасуванню в частині
задоволених позовних вимог разом із
винесенням нової постанови про відмову
в задоволенні позову.

Судове рішення в частині відмови в
позові про стягнення надмірно
сплачених платежів позивачем не
оскаржується.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
1 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці
Міндоходів задовольнити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 31.01.2014р. по
справі № 816/6211/13-а скасувати в
частині скасування рішення
Полтавської митниці Міндоходів про
коригування митної вартості №
806010000/2013/000060/2 від 30.04.2013 р., та стягнення
з Державного бюджету України на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю " Дизаж" судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 21,08 грн.

Прийняти нову постанову, якою в цій
частині в задоволені позову Товариства
з обмеженою відповідальністю " Дизаж" -
відмовити.

В іншій частині постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
31.01.2014р. по справі № 816/6211/13-а залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Русанова В.Б.Судді
Курило Л.В. Присяжнюк О.В. Повний
текст постанови виготовлений 11.04.2014 р.