Справа № 825/9/13-а
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/9/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
У Х В А Л А

Іменем України

15 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Ключковича В.Ю.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Чернігівської
міської санітарно-епідеміологічної
станції на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 30
січня 2013 року у справі за позовом
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові до
Чернігівської міської
санітарно-епідеміологічної станції
про стягнення платежів, що підлягають
капіталізації, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2013 року Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
звернулося до Чернігівського
окружного адміністративного суду із
позовом до Чернігівської міської
санітарно-епідеміологічної станції в
якому просило стягнути з відповідача
суму платежів, що підлягають
капіталізації в розмірі 75 692,43 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року позов задоволено.

Стягнуто з Чернігівської міської
санітарно-епідеміологічної станції на
користь Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові суму
платежів, що підлягають капіталізації
в розмірі 75 692,43 грн.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням суду, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
зв'язку з прийняттям рішення про
ліквідацію юридичної особи
Чернігівської міської
санітарно-епідеміологічної станції,
позивачем 19.11.2012 направлена голові
ліквідаційної комісії Чернігівської
міської санітарно-епідеміологічної
станції ОСОБА_7 претензія № 1.08/4309 щодо
визнання грошових вимог у розмірі 75 692,43
грн.

Підставою для такого звернення було те,
що позивачем проводяться страхові
виплати ОСОБА_6, яка отримала травму під
час роботи в Чернігівській міській
санітарно-епідеміологічній станції та
згідно висновку МСЕК, потерпілій
встановлена стійка втрата професійної
працездатності 10% безстроково.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 № 1105-ХІV
(далі - Закон № 1105- ХІV), страхування від
нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі
статуту, який затверджується її
правлінням.

Згідно з вимогами частин 1, 5 ст. 18 Закону
№ 1105- ХІV, виконавча дирекція Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків є постійно діючим виконавчим
органом правління Фонду.

Робочими органами виконавчої дирекції
Фонду є її управління в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, відділення в районах і
містах обласного значення. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні
кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням.

Як вбачається з матеріалів справи,
відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області проводить
страхові виплати ОСОБА_6, яка отримала
травму під час роботи на Чернігівській
міській санітарно-епідеміологічній
станції.

Так, відповідно до акту № 1 про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом від
04.03.2010 із ОСОБА_6 стався нещасний
випадок виробничого характеру,
внаслідок чого, згідно виписки з акту
огляду МСЕК № 000176 від 29.06.2011 останній
встановлено 10 % втрати професійної
працездатності безстроково.

На підставі викладеного, відділенням
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Чернігові
Чернігівської області ОСОБА_6 було
призначено щомісячну страхову виплату,
розмір якої з 01.03.2012 становить 313,13 грн.

Преамбулою Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності. Крім
того, держава гарантує усім
застрахованим особам забезпечення
прав у страхуванні від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 46 Закону №
1105-XIV, фінансування Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
здійснюється за рахунок
капіталізованих платежів, що надійшли
у випадках ліквідації страхувальників
у порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що законодавець зобов'язує
страхувальника проводити
капіталізацію страхових виплат у всіх
випадках ліквідації із застосуванням
Порядку капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов'язань підприємства - банкрута
перед громадянами внаслідок
заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України «Про порядок» від
06.05.2000 № 765 (далі - Порядок).

Згідно пунктів 1, 3 Порядку,
капіталізація платежів здійснюється
щодо кожної особи з урахуванням
заборгованості за попередні роки та
необхідності виплати майбутніх
платежів. Під час розрахунку сум цих
платежів повинні враховуватися
заробітна плата потерпілого, відсоток
втрати професійної працездатності,
витрати по догляду за потерпілим, на
реабілітацію, протезування, придбання
транспортних засобів та види
соціальної допомоги відповідно до
медичного висновку, необхідність
сплати одноразової допомоги у зв'язку з
травмою або професійним захворюванням,
які можуть призвести до смерті
потерпілого, а також інших виплат,
передбачених законодавством.

Капіталізація платежів розраховується
на період, що визначається як різниця
між середньою тривалістю життя для
чоловіків і жінок у країні та їх віком
на момент здійснення капіталізації.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач керуючись вимогами Порядку
здійснив розрахунок капіталізації
платежів щодо ОСОБА_6 з урахуванням
необхідності виплати майбутніх
платежів. Для визначення необхідних
капіталізованих платежів
використовував дані середньої
очікуваної тривалості життя осіб,
надані Держкомстатом України листом
від 25.07.2011 за № 10/2-16/420.

Згідно розрахунку капіталізації
коштів для розрахунку з потерпілим на
виробництві сума платежів, які
підлягають капіталізації становить 75
692,43 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 112 ЦК України, у
разі ліквідації платоспроможної
юридичної особи вимоги її кредиторів
задовольняються у першу чергу
задовольняються вимоги щодо
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, та вимоги кредиторів,
забезпечені заставою чи іншим
способом.

Згідно ч. 2 ст. 1205 ЦК України, у разі
ліквідації юридичної особи платежі,
належні потерпілому або особам,
визначеним статтею 1200 цього Кодексу,
мають бути капіталізовані для виплати
їх потерпілому або цим особам у
порядку, встановленому законом або
іншим нормативно-правовим актом.

Посилання відповідача на п. 3.8 наказу
Міністерства охорони здоров'я України
від 21.09.2012 № 76-О «Про ліквідацію
бюджетних закладів, установ і
організацій, що належать до сфери
управління Міністерства охорони
здоров'я України», відповідно до якого
Голів ліквідаційних комісій
зобов'язано забезпечити здійснення
заходів щодо передачі основних
засобів, нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
грошових коштів, заборгованостей та
документів, зокрема, Чернігівської
міської санітарно-епідеміологічної
станції на баланс Головного управління
Державної санітарно-епідеміологічної
служби України, як на підставу для
відмови у задоволенні
адміністративного позову, колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
відповідно до норм Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України, ліквідація - це одна із форм
припинення юридичної особи, яка
здійснюється без переходу прав i
обов'язків підприємства, що
ліквідується, до інших осіб, тобто без
правонаступництва.

Тобто, при ліквідації підприємства
його права й обов'язки припиняються і
Головне управління Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України не є правонаступником
Чернігівської міської
санітарно-епідеміологічної станції, а
тому колегія суддів дійшла висновку
щодо правомірності заявлених позовних
вимог, які є обґрунтованими,
підтверджуються належними доказами, а
відтак є такими, що підлягають до
задоволення.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської
міської санітарно-епідеміологічної
станції на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 30
січня 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
В.Ю. Ключкович Я.М. Собків

Повний текст ухвали складено та
підписано - 18.04.2014

Головуючий суддя
Борисюк Л.П.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.