Справа № 820/8471/13-а
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.Справа № 820/8471/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бершова Г.Є.

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання
Кудіної Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
20.01.2014р. по справі №
820/8471/13-а

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Торгівельний Дім "Донснаб"

до Харківської митниці
Міндоходів

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Донснаб", звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Харківської обласної митниці, в якому
просить суд визнати противоправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення №79 від 17.07.13 року.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.01.14р.
задоволено позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний дім Донснаб».

Визнано противоправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Харківської обласної митниці №79 від
17.07.13 року.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на прийняття оскаржуваного рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, положень Митного
кодексу України, Податкового Кодексу
України, Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", просить суд
апеляційної інстанції оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову
постанову якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідача в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
доводи скарги підтримав у повному
обсязі з підстав і мотивів, викладених
в апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував,
наполягаючи на законності постанови
суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду першої
інстанції, дослідивши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що Харківською обласною
митницею була проведена планова виїзна
документальна перевірка позивача, за
результатами якої складено акт
перевірки № 0032/13/807000000/ від 26.06.13
(а.с.8-20).

Митним органом у висновках акту
перевірки було встановлено, що
документи фінансового-господарської
діяльності, представлені суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності ТОВ
«Торгівельний дім «Донснаб» членам
робочої групи до перевірки, дають
підстави стверджувати, що мали місце
порушення вимог законодавства України
в галузі митної справи, а саме вимог
частини 5 статті 267 митного кодексу
України, у частині повноти визначення
транспортних витрат (додаток 2), що
призвело до заниження податкового
зобов'язання по ПДВ у сумі - 233597,86 грн.

В акті перевірки відповідачем
зазначається, що підставою для виписки
рахунку за виконані перевезення є
товарно-транспортні накладні, акти
виконаних робіт. Товарно-транспортні
накладні і акти виконаних робіт, як
зазначає відповідач, є основними
транспортними документами, які
визначають взаємовідносини між
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами та
автотранспортними підприємствами і
організаціями.

На підставі акту перевірки №
0032/13/807000000/ від 26.06.13 та згідно
вказаного розрахунку Харківською
обласною митницею було винесено
податкове повідомлення-рішення № 79 від
17.07.13 (а.с. 29), яким контролюючим органом
визначено суму податку на додану
вартість на товари, ввезені на
територію України суб'єктами
підприємницької діяльності, у розмірі
213241,89 грн. в т. ч. за основним платежем -
171287,68 грн., за штрафними санкціями у
розмірі 41954,21 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
вимоги позивача правомірні та такі, що
ґрунтуються на положеннях діючого
законодавства, є належним чином
обґрунтованими, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду інстанції першої
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 260 Митного кодексу
України (чинного на момент оформлення
ВМД, по яких здійснені донарахування)
для цілей визначення митної вартості
використовується інформація,
підготовлена у спосіб, сумісний з
принципами бухгалтерського обліку,
прийнятими у відповідній країні і
доцільними для певного методу
визначення митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 264 Митного кодексу
України передбачено, що заявлена
декларантом митна вартість товарів і
подані ним відомості про її визначення
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Пунктом "б" частини 3 статті 267 Митного
кодексу України передбачено, що при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті не допускається включення
ніяких інших витрат, крім тих, що
передбачені у цій статті. До митної
вартості не включаються нижченаведені
витрати або кошти за умови виділення їх
з ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари,
які документально підтверджено та які
піддаються обчисленню, а саме: витрати
на транспортування після ввезення.

Приписами частини 2 статті 262 Митного
кодексу України встановлено, що
порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Так, згідно пункту 8 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 р. № 1766, декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, для підтвердження
транспортних витрат, які відповідно до
Митного кодексу України включаються до
ціни товару, декларант зобов'язаний
подати договір (контракт) про
перевезення, транспортні та страхові
документи, а також: або рахунок-фактуру
від виконавця договору (контракту) про
надання транспортно-експедиційних
послуг, що містить реквізити сторін,
суму та умови платежу, інші відомості,
відповідно до яких встановлюється
належність послуг до товарів; або
банківські платіжні документи, що
підтверджують факт оплати
транспортно-експедиційних послуг
відповідно до виставленого
рахунка-фактури; або довідку
підприємства-перевізника, що здійснило
перевезення, яка містить реквізити
товаротранспортного документа,
відомості про маршрут перевезення,
розмір плати за надання
транспортно-експедиційних послуг та
підписи керівника і головного
бухгалтера такого підприємства; або
калькуляцію транспортних витрат (якщо
перевезення товарів здійснюється з
використанням власного транспортного
засобу), що містить відомості про
маршрут перевезення, його протяжність
у кілометрах до місця ввезення на митну
територію України та по митній
території України, розмір тарифної
ставки на перевезення за одиницю
виміру (вагу) товару за 1 кілометр
маршруту.

Таким чином, закон вимагає, що на етапі
оформлення митної декларації
декларант повинен надати митному
органу інформацію у вигляді документів
про вартість перевезення до пункту
ввезення на митну територію України, що
піддається обчисленню. Тобто, у якості
підтверджуючого документу розміру
транспортних витрат передбачено
будь-який з вищезазначених, у тому
числі і довідка про розмір плати за
надання транспортно-експедиційних
послуг.

Судом першої інстанції правомірно
зазначено, що вказаними нормами не
передбачено, обов'язку до всіх
документи, які подаються до митного
оформлення, мати ознаки первинних
документів згідно законодавства про
бухгалтерський облік в Україні.

Як вбачається з матеріалів справ,
позивачем при розмитненні товарів були
надані до митного оформлення довідки
про транспортні витрати (а.с.128-151). Як
вбачається з актів виконаних робіт
(наданих послуг), підписаних позивачем
з перевізниками (а.с.44,46-50,53-78), вони
складені після надання послуги в
цілому, тобто доставки товару в пункт
призначення на митній території
України, отже об'єктивно не могли
існувати на момент розмитнення
товарів.

Колегія суддів погоджується з
судженням суду першої інстанції, що
надання митному органу довідок про
транспортні витрати є належними
документами, на підставі яких має
проводиться визначення вартості
транспортних витрат до пункту перетину
митного кордону України під час
здійснення митного оформлення товарів.

Крім того, розмір витрат на
транспортування товарів до митної
території України документально
підтверджено позивачем відповідно
вимогам пункту 8 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, вказані витрати
піддаються обчисленню, що
підтверджується копіями довідок
(а.с.128-151).

Таким чином, позивачем було
документально підтверджено розмір
витрат на транспортування товару до
митного кордону України.

Згідно з ст. 86 Митного кодексу України
обов'язок митного органу прийняти та
перевірити митну декларацію, якщо
встановлено, що в ній містяться всі
необхідні відомості і до неї додано всі
необхідні документи. Дата і час
прийняття митної декларації
фіксуються посадовою особою митного
органу, що її прийняла, проставленням
відміток на бланку митної декларації
та відповідним записом у документах
митного органу.

Відповідно до Порядку митного контролю
й митного оформлення товарів із
застосуванням вантажної митної
декларації, затвердженого наказом
Держмитслужби України № 314 від 20.04.2005 р.,
працівники митної служби здійснюють
вичерпний перелік дій щодо прийняття
ВМД до оформлення та здійснення
митного контролю.

При здійсненні митного оформлення ВМД
позивачем були виконані необхідні
вимоги, передбачені вказаним Порядком.

В свою чергу, посадовими особами
відповідача здійснені необхідні
процедури щодо прийняття ВМД позивача
до оформлення та здійснений митний
контроль, який включає в себе згідно
пункту 21 "перевірку правильності
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів) за ВМД та
застосування пільг у їх сплаті
відповідно до законодавства".

Так, митна вартість ввезених позивачем
товарів була прийнята відповідачем,
який перевірив правильність
нарахування позивачем митної вартості
і не виявив порушень. Під час
здійснення митного контролю з боку
посадових осіб відповідача зауважень
до ВМД, поданих позивачем, не було.
Документи, подані позивачем про
вартість транспортування товару
(довідки перевізників), були визнані
відповідачем такими, що відповідають
вимогам Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгівельний дім
"Донснаб" про визнання противоправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення №79 від 17.07.13 року
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень не довів правомірності
прийнятого ним податкового
повідомлення - рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
відзначає, що суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів не приймає до уваги, оскільки
викладена правова позиція не є
обґрунтованою та підтвердженою
матеріалами справи.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської митниці
Міндоходів залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.01.2014р. по
справі № 820/8471/13-а залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.Судді
Катунов В.В. Ральченко І.М.

Повний текст ухвали виготовлений
14.04.2014 р.