Справа № 2а-234/08/1570
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/26969/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., за участю секретаря
Титенко М.П.,за участю представників:
позивача:ОСОБА_5, відповідача:не
з'явились,розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6

на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2010

у справі № 2-а-234/08/1570

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6

до Державної
податкової інспекції у Суворовському
районі м. Одеси

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30.07.2009
задоволено позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 (надалі -
позивач, фізична особа-підприємець
ОСОБА_6) до Державної податкової
інспекції у Суворовському районі м.
Одеси (надалі - відповідач, ДПІ у
Суворовському районі м. Одеси) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
13.08.2007 № /0.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанцій дійшов висновку про
недоведеність факту порушення
позивачем положень пп. 8.1.1 п.8.1 ст.8
Закону України від 22.05.2003 № 889-IV «Про
податок з доходів фізичних осіб»
(надалі - Закон України «Про податок з
доходів фізичних осіб»), оскільки на
момент проведення перевірки фізична
особа-підприємець ОСОБА_6 не мала
найманих працівників, а тому нею не
здійснювалося нарахування податку з
доходу, виплаченого на користь інших
платників податку.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2010
скасовано постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
30.07.2009 та прийнято нове рішення про
відмову у задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, у якій просить
скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 07.10.2010 та залишити в силі постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 30.07.2009.

Відповідач не надав письмових
заперечень на касаційну скаргу, що не
перешкоджає її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 03.08.2007 працівниками ДПІ
у Суворовському районі м. Одеси було
проведено позапланову перевірку
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 з
питання дотримання вимог Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» та Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

За результатами вказаної перевірки ДПІ
у Суворовському районі м. Одеси було
складено акт від 03.08.2007 № 3981/17-01, в якому
зазначено порушення позивачем пп. 8.1.1
п.8.1 ст.8 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб».

На підставі вищезазначеного акта
перевірки відповідачем було винесено
податкове повідомлення-рішення від
13.08.2007 № /0 щодо визначення суми
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб на загальну суму
7 140,00 грн., з яких: 2 380,00 грн. - основний
платіж, 4 760,00 грн. - штрафні санкції.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про правомірність винесеного
податкового повідомлення-рішення на
підставі виявленого порушення
позивачем порядку нарахування та
утримання податку з доходів фізичних
осіб - найманих працівників.

Переглянувши судове рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись із висновками суду
апеляційної інстанції та вважає, що
касаційна скарга позивача підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

З акта перевірки вбачається, що
відповідачем встановлено наявність у
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6
відносин з найманими працівниками,
зокрема, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і зафіксовано
факт неутримання податку з доходів
фізичних осіб.

Проте, відповідних належних доказів в
підтвердження того, що означені особи
перебувають у трудових відносинах з
позивачем та отримують від фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 заробітну
плату в розмірі, який було покладено в
основу розрахунку суми донарахованого
податку з доходів фізичних осіб,
відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, судам попередніх
інстанцій не надано.

Згідно ч. 2 п. 1.15 ст. 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» в редакції, що була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин, податковим агентом,
зокрема, є фізична особа, що є суб'єктом
підприємницької діяльності чи
здійснює незалежну професійну
діяльність, яка використовує найману
працю інших фізичних осіб,

щодо виплати заробітної плати (інших
виплат та винагород) таким іншим
фізичним особам.

Пунктом 1.8 ст. 1 вказаного Закону
встановлено, що наймана особа - це
фізична особа, яка безпосередньо
власною працею виконує трудову функцію
виключно за дорученням або наказом
роботодавця згідно з умовами
укладеного з ним трудового договору
(контракту) відповідно до закону. При
цьому усі вигоди від виконання такої
трудової функції (крім зарплати такої
найманої особи, інших виплат чи
винагород на її користь, передбачених
законодавством), а також усі ризики,
пов'язані з таким виконанням або
невиконанням, отримуються (несуться)
роботодавцем.

Відповідно до пп.8.1.1 п. 8.1 ст. 8 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» податковий агент, який
нараховує (виплачує) оподатковуваний
дохід на користь платника податку,
утримує податок від суми такого доходу
за його рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах ст. 7 цього Закону.

Отже, утримання податку з доходів
фізичних осіб здійснюється під час
виплати доходу фізичній особі -
найманому працівнику її роботодавцем.

Проте, відповідачем не надано будь-яких
доказів, які б свідчили про наявність у
позивача у перевіреному періоді
найманих працівників та отримання
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від позивача будь-яких
доходів.

Наведеним спростовується позиція суду
апеляційної інстанції про наявність
порушення позивачем податкового
законодавства, правильність
донарахування податковим органом
податкового зобов'язання та законність
винесеного податкового
повідомлення-рішення.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку про те, що
судом апеляційної інстанції помилково
скасовано рішення суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог, що прийнято на підставі повного
та всебічного дослідження обставин
справи з дотриманням вимог
законодавства.

Згідно статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 210, 214, 215, 220, 223,
226, 230, 231, ч. 5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

1. Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 задовольнити.

2. Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 07.10.2010 у
справі № 2-а-234/08/1570 скасувати.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 30.07.2009 у
справі № 2-а-234/08/1570 залишити в силі.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у порядку та в строки,
встановлені статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна