Справа № 823/4098/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
департаменту соціальної політики
Черкаської міської ради на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 13.02.2014 у
справі за адміністративним позовом
департаменту соціальної політики
Черкаської міської ради до Черкаської
міської виконавчої дирекції
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
третя особа - виконавча дирекція
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Черкаської
міської виконавчої дирекції
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності щодо
неправомірного використання коштів
при визначенні розрахункового періоду,
за який обчислюється середня заробітна
плата, для розрахунку допомоги по
тимчасовій непрацездатності
застрахованих осіб, визначених в п.п. 4.1
п. 4 акту від 27.09.2013 № 679 «Про результати
проведення планової перевірки
дотримання норм чинного законодавства
з питань загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням», що є
порушенням п. 4 Порядку обчислення
середньої заробітної плати для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням; встановити
наявність повноважень управлінь праці
та соціального захисту населення
виконавчих комітетів Придніпровської
та Соснівської районних рад м. Черкаси
щодо застосування п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП
України під час звільнення працівників
управлінь праці та соціального захисту
населення виконавчих комітетів
Придніпровської та Соснівської
районних рад м. Черкаси в порядку їх
переведення, за їх згодою, до
департаменту соціальної політики
Черкаської міської ради; визнати
нечинними та скасувати окремі пункти
рішення Черкаської міської виконавчої
дирекції Черкаського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності від 11.10.2013 № 238 «Про
повернення страхових коштів та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності», в
частині виявленого за період з 01.10.2011 по
01.04.2012 порушення п. 4 Порядку обчислення
середньої заробітної плати для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, внаслідок
чого поверненню до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності підлягають
неправомірно використані кошти в
розмірі 338, 30грн., а також штраф за
порушення порядку витрачання коштів
Фонду в розмірі 169, 00грн.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 13.02.2014 в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
головним спеціалістом відділу
соціальних витрат і перевірок
страхувальників Черкаської міської
виконавчої дирекції Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності була проведена
планова документальна перевірка
позивача по коштах Фонду на виплату
встановлених видів допомоги по
соціальному страхуванню, видачі та
використання путівок на
санаторно-курортне лікування і
дотримання вимог нормативно-правових
актів щодо оздоровлення та
позашкільного обслуговування дітей та
перевірку роботи комісії із
соціального страхування за період з
28.09.2011 по 01.07.2013

За результатами перевірки складено акт
від 27.09.2013 № 679 (а.с.22-25), яким
встановлено, зокрема, порушення
позивачем вимог п. 4 Порядку обчислення
середньої заробітної плати для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, а саме: при
розрахунку допомоги по тимчасовій
втраті працездатності не вірно
визначено розрахунковий період у
працівників, прийнятих на роботу у
зв'язку з їх переведенням, що привело до
неправомірного витрачання коштів
Фонду на суму 338, 30грн.

На підставі акту від 27.09.2013 № 679
відповідачем прийнято рішення від
11.10.2013 № 238 про повернення страхових
коштів та застосування фінансових
санкцій за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності
(а.с.26), яким позивача зобов'язано
повернути в десятиденний термін з дня
отримання рішення 3320,82 грн. (2213,82 грн. -
неправомірно використані кошти за
порушення п. 4,5,6,7,14 Порядку обчислення
середньої заробітної плати для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням та 1 107, 00грн.
штраф за порушення порядку
використання коштів Фонду).

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що відповідач довів, що під
час вчинення дій з приводу яких подано
позов, він діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, а тому вимоги позивача є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення відповідача, а
також підстави виявленого порушення є
неправомірними, оскільки в даному
випадку відбулася реорганізація
шляхом приєднання, а Положенням про
департамент соціальної політики
Черкаської міської ради передбачено,
що вказаний департамент є
правонаступником управлінь праці та
соціального захисту населення
виконавчих комітетів Придніпровської
та Соснівської районних рад м. Черкаси,
в зв'язку з чим дія трудового договору
не припинялася, а відповідним
розрахунковим періодом для обчислення
допомог, які надаються за рахунок
коштів Фонду є період роботи, як за
попереднім, так і за новим місцем
роботи.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» від
18.01.2001 № 2240-ІІІ загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням, передбачає
матеріальне забезпечення громадян у
зв'язку з втратою заробітної плати
(доходу) внаслідок тимчасової втрати
працездатності (включаючи догляд за
хворою дитиною, дитиною-інвалідом,
хворим членом сім'ї), вагітності та
пологів, часткову компенсацію витрат,
пов'язаних із смертю застрахованої
особи або членів її сім'ї, а також
надання соціальних послуг за рахунок
бюджету Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності, що
формується шляхом сплати страхових
внесків роботодавцем, громадянами, а
також за рахунок інших джерел,
передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
Фонд соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд) є органом, який здійснює
керівництво та управління
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
провадить акумуляцію страхових
внесків та інших коштів, призначених
для фінансування матеріального
забезпечення та соціальних послуг,
види яких передбачені статтею 34 цього
Закону, та забезпечує їх надання, а
також здійснює контроль за
використанням цих коштів.

Страховик (яким виступає Фонд)
зобов'язаний здійснювати контроль за
дотриманням порядку використання
страхувальником страхових коштів (п. 3
ч. 2 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»).
Такий контроль здійснюється шляхом
проведення перевірок страхувальників.

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
передбачено, що допомога по тимчасовій
непрацездатності надається
застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
повністю або частково компенсує втрату
заробітної плати (доходу), у разі
настання в неї страхового випадку. При
цьому, розмір такої допомоги залежить
від розміру заробітної плати, яка
нараховувалась застрахованій особі у
розрахунковому періоді.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001 № 1266 затверджено Порядок
обчислення середньої заробітної плати
(доходу, грошового забезпечення) для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням (надалі -
Порядок).

Пунктами 3, 4 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 № 1266
визначено, що розрахунковим періодом,
за який обчислюється середня заробітна
плата (дохід) для розрахунку страхових
виплат, є останні шість календарних
місяців (з першого до першого числа), за
останнім основним місцем роботи
(зайняття підприємницькою діяльністю)
перед настанням страхового випадку,
протягом якого застрахована особа
працювала та сплачувала страхові
внески або за неї сплачувалися
страхові внески.

Колегія суддів звертає увагу, що під
час перевірки позивача було виявлено,
що останнім при нарахуванні допомоги
по тимчасовій непрацездатності до
розрахункового періоду, за який
обчислюється середня заробітна плата
було включено період роботи
застрахованих осіб за попереднім
місцем роботи, що призвело до завищення
розміру вказаної допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Черкаської міської ради від
08.09.2011 № 3-126 (а.с.49-51) управління праці та
соціального захисту населення
виконавчих комітетів Придніпровської
та Соснівської районних рад м. Черкаси
були припинені шляхом їх приєднання до
департаменту соціальної політики
Черкаської міської ради.

Наказами управлінь праці та
соціального захисту населення
вищевказаних комітетів від 30.09.2011 №
57/01-1-2 «Про звільнення в порядку
переведення працівників управління
праці та соціального захисту
населення» (а.с.53-56), а також від 28.09.2011
52/03-01 «Про звільнення з посади» (а.с.57-60)
відбулося звільнення працівників
зазначених управлінь у зв'язку з їх
переведенням до департаменту
соціальної політики Черкаської
міської ради, на підставі п. 5 ст. 36
Кодексу законів про працю України.

У трудових книжках працівників
управлінь праці та соціального захисту
населення виконавчих комітетів
Придніпровської та Соснівської
районних рад м. Черкаси, які були
звільнені у відповідності до вказаних
наказів, внесено запис про їх
звільнення в порядку переведення до
департаменту соціальної політики
Черкаської міської ради, згідно п. 5 ч.1
ст. 36 КЗпП України, а за новим місцем
роботи внесено запис про призначення
на посаду.

Доводи апелянта про те, що в даному
випадку розірвання трудового договору
не відбулося, оскільки працівників
було переведено, в зв'язку з чим
департаментом соціальної політики
Черкаської міської ради при
нарахуванні розміру матеріального
забезпечення (суми допомоги по
тимчасовій непрацездатності) було
правомірно визначено період роботи
застрахованих осіб за попереднім
місцем роботи, а отже висновки акту
перевірки відповідача від 27.09.2012 № 679, є
безпідставними з огляду на наступне.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП
України підставою припинення
трудового договору, є зокрема,
переведення працівника, за його згодою,
на інше підприємство, в установу,
організацію або перехід на виборну
посаду.

Тобто, в разі переведення працівника
саме на підставі вищевказаного пункту
ст. 36 КЗпП України трудовий договір між
працівником і роботодавцем
припиняється.

Стаття 36 КЗпП України містить також
виключення, за яких дія трудового
договору не припиняється, сюди
відноситься: зміна підпорядкованості
підприємства (установи, організації);
зміна власника підприємства (установи,
організації), а також реорганізація
самого підприємства (частини 2, 3
зазначеної статті). В таких випадках
працівники реорганізованого
підприємства не звільняються, а до їх
трудових книжок заносяться відомості
про реорганізацію підприємства
(установи, організації) з обов'язковим
посиланням саме на ч. 3 ст. 36 КЗпП
України, а не про їх звільнення.

В даному випадку, працівники управлінь
праці та соціального захисту населення
виконавчих комітетів Придніпровської
та Соснівської районних рад м. Черкаси
були звільнені в зв'язку з їх
переведенням до департаменту
соціальної політики Черкаської
міської ради на підставі п. 5 ч.1 ст. 36
КЗпП України, а не на підставі ч. 3 ст. 36
КЗпП. Зазначена обставина
підтверджується дослідженою в
судовому засіданні копією трудової
книжки ОСОБА_2 (а.с.63-64), в якій зазначено,
що остання була звільнена з займаної
посади в порядку переведення, на
підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. Жодних
посилань про реорганізацію
вищевказаних управлінь та посилань на
ч. 3 ст. 36 КЗпП України запис від 30.09.2011
щодо її звільнення не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
беручи до уваги, що розрахунковим
періодом, за який обчислюється середня
заробітна плата, для розрахунку
страхових виплат застрахованим особам
є останні шість календарних місяців
саме за останнім місцем роботи, а також
враховуючи, що в даному випадку трудові
правовідносини застрахованих осіб за
попереднім місцем роботи були
припинені, оскільки працівників було
звільнено (припинено трудовий договір
на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що
підтверджується відповідними
виписками з трудових книжок (а.с.64)), то
відповідних правових підстав для
включення до розрахунку допомоги по
тимчасовій непрацездатності періоду
роботи застрахованих осіб (з 28.09.2011 по
01.07.2013) за попереднім місцем, є
безпідставним та незаконним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що відсутні
правові підстави для скасування
окремих пунктів рішення Черкаської
міської виконавчої дирекції
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності від
11.10.2013 № 238 «Про повернення страхових
коштів та застосування фінансових
санкцій за порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності», в
частині виявленого за період з 01.10.2011 по
01.04.2012 порушення п. 4 Порядку обчислення
середньої заробітної плати для
розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, що вірно
встановлено судом першої інстанції.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що позовні вимоги в частині
встановлення наявності повноважень
управління праці та соціального
захисту населення виконавчих
комітетів Придніпровської та
Соснівської районних рад при винесенні
наказів про звільнення працівників за
пунктом 5 статті 36 КЗпП України в
порядку їх переведення в департамент
соціальної політики Черкаської
міської ради не підлягають
задоволенню, оскільки органи місцевого
самоврядування діяли при цьому в межах
наданих їм повноважень та у спосіб,
визначений законодавством за умови
дотримання ними цих норм.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу департаменту
соціальної політики Черкаської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 13.02.2014 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко
Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.