Справа № 2а-587/10
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року Справа № 9104/6840/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі Закарпатської
області на постанову Виноградівського
районного суду Закарпатської області
від 24 листопада 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі Закарпатської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 16.11.2010 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Виноградівському районі
Закарпатської області в якому просив
визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Виноградівському
районі Закарпатської області щодо
відмови у перерахунку основної та
додаткової пенсії, як особі, яка
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1
категорії, інваліду 3 групи відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком
неправомірними, зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі Закарпатської
області здійснити перерахунок та
забезпечити виплату пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 01.11.2006 року по
день набрання законної сили рішенням
законної сили.

Постановою Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 24
листопада 2010 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позовні
вимоги задоволено частково визнано дії
відповідача неправомірними,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Виноградівському
районі Закарпатської області
здійснити перерахунок та забезпечити
виплату позивачу пенсії з 22.05.2008 року по
день постановлення рішення по даній
справі згідно ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», в решті позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі Закарпатської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що постанова прийнята
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
відповідно до статті 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розміри
для учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році
по III групі інвалідності - 180 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Також цим Законом передбачено, що
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність,
визначається на момент виплати пенсії
згідно із Законом України про
Державний бюджет України і не може
коригуватися іншими
нормативно-правовими актами. Порядок
обчислення пенсії по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, внаслідок
Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України. Наведеною нормою Закону
питання обчислення пенсії за цим
Законом віднесені компетенції
Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 16 липня 2008 року №
654 «Про підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» установлено, що
починаючи з 1 липня 2008 року доплату
окремим категоріям осіб з тим, щоб їх
пенсії (без урахування надбавок,
підвищень. додаткових пенсій, цільової
грошової допомоги, пенсій за особливі
заслуги перед Україною, сум індексації
та інших доплат, встановлених
законодавством) досягли таких
розмірів: в інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою - III групи 980 грн.

Крім того, апелянт зазначає, що
відповідно до Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
як: постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.
Відповідно до ст. 63 цього ж Закону
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету.

Виходячи із вище наведеного просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріли справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
і внаслідок захворювання, пов'язаного з
виконанням робіт із ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС його визнано
інвалідом 3-ї групи з 24 березня 2009 року.

Розглядаючи спір судом першої
інстанції вірно зазначено, що ст. 50
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», передбачено, право
позивача на пенсію у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком, та ст. 53
цього Закону додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю виплачується в
повному обсязі незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.
Також згідно ст. 54 даного Закону, розмір
пенсії позивача з вказаного часу не міг
бути меншим 8 мінімальних пенсій за
віком. Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до ст.54 Закону №796-ХІІ, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду заподіяну здоров'ю, особам
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорії.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму. Відповідно до ч.
4 ст. 54 Закону, особам, віднесеним до 1
категорії, у всіх випадках розмір
пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких
встановлено причинний зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 6 мінімальних пенсій за
віком, а 2 групи - 8 мінімальних пенсій за
віком. Відповідно до статті 5 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
виключно даним Законом визначається
розмір мінімальної пенсії за віком, яка
відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» встановлюється
в розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Крім того судом першої інстанції
встановлено, що позивачу виплачувалась
державна пенсія та щомісячна додаткова
пенсія за шкоду заподіяну здоров»ю,
розмір якої відповідач визначив не
виходячи з мінімальної пенсії
встановленої Законом, а згідно
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про підвищення розміру пенсій та
інших соціальних виплат окремим
категоріям пенсіонерів, фінансування
яких здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» від 03.01.2002 № 1
виходячи з базової величини 19,91 грн.

В даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно виходив із
принципу пріоритетності законів над
підзаконними актами, а відтак вірно
вважав, що при визначенні позивачеві
розміру пенсії застосуванню
підлягають ст.ст.50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а не вище
названі постанови Кабінету Міністрів
України №530 від 28 травня 2008 року та від
16 липня 2008 року №654, оскільки останні
істотно звужують обсяг раніше
встановлених законом прав.

Оскільки законодавчо відсутній інший
порядок визначення розміру
мінімальної пенсії за віком, ніж
передбачений ч.2 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з метою
реалізації конституційної гарантії на
отримання пенсії, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про
необхідність застосування
відповідачем даної правової норми при
визначенні розміру мінімальної пенсії
за віком, що є базовою величиною для
розрахунку основної і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та дорівнює розміру
визначеного законом прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
ацездатність.

Однак розглядаючи спір суд першої
інстанції не застосував вимоги ч. 2 ст. 99
КАС України згідно якої для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом (16.11.2010 року),
відсутність заяви та поважних причин
для поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 01.11.2006 року
по 15.05.2010 року включно слід залишити без
розгляду.

Стосовно решти позовних вимог, то,
враховуючи дату звернення до суду та ч.
2 ст. 99 КАС України позов підлягає
задоволенню за період з 16.05.2010 року по
24.11.2010 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права.

Керуючись ст. 160, ч. 10 ст. 183-2, ст. 197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Виноградівському районі Закарпатської
області - задовольнити частково,
постанову Виноградівського районного
суду Закарпатської області від 24
листопада 2010 року у справі № 587/10 -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Виноградівському
районі Закарпатської області щодо
відмови ОСОБА_1 у перерахунку основної
та додаткової пенсії, як особі, яка
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1
категорії, інваліду 3 групи відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком
неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Виноградівському
районі Закарпатської області
здійснити нарахування та виплатити
ОСОБА_1 пенсії з 16 травня 2010 року по 24
листопада 2010 року згідно ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з 16 травня 2010
року по 24 листопада 2010 року, з
урахуванням виплачених сум.

Решту позовних вимог залишити без
розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин