Справа № 2а-1385/11
Суддя: Ситников О.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

14 квітня 2014 року
м. Київ В/800/1293/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого, судді
Ситникова О.Ф.,

суддів: Головчук
С.В.,

Кочана В.М.,

Ліпського
Д.В.,

Малиніна
В.В.,

перевіривши подану заяву ОСОБА_4 про
допуск до перегляду Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
лютого 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Львівській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4 звернувся з позовом до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Львівській області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 25 серпня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2012 року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 11 лютого 2014 року касаційну
скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області задоволено частково. Постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 25 серпня 2011 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2012 року скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище ухвали Вищого
адміністративного суду України
заявник порушує питання про її
скасування, посилаючись на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Тобто, у пункті першому вказаної статті
чітко визначено, що судові рішення в
адміністративних справах можуть бути
переглянуті виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції лише
одних і тих самих норм матеріального
права.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Проте, ухвала Вищого адміністративного
суду України від 11 лютого 2014 року про
скасування судових рішень та
направлення справи на новий розгляд, не
може бути предметом перегляду
Верховним Судом України, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.
Справа направляється до суду
апеляційної інстанції для продовження
розгляду або на новий розгляд, якщо
порушення допущені тільки цим судом. В
усіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції.

Ухвала Вищого адміністративного суду
України про скасування ухвалених у
справі судами попередніх інстанцій
рішень та направлення справи на новий
розгляд не розв'язує спір по суті.
Відповідно такі ухвали не можуть
переглядатися Верховним Судом України,
оскільки в них не відбулося
застосування норм матеріального права
для розв'язання спору по суті.

Враховуючи наведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску до
перегляду Верховним Судом України
справи за позовом ОСОБА_4 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Львівській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Керуючись статтями 235 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Львівській
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.Ф. Ситников

судді:
С.В. Головчук

В.М. Кочан

Д.В. Ліпський

В.В. Малинін