Справа № 412/5102/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/45120/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 10 липня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Краснодонської міської ради
Луганської області про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2013 року ОСОБА_4 пред'явив позов
до управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Краснодонської міської ради
Луганської області (далі - УПСЗН) про
визнання неправомірними дії УПСЗН щодо
відмови йому у виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення за 2012 рік як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі п'яти мінімальних
розмірів заробітної плати,
встановлених Законом України «Про
державний бюджет України на 2012 рік»
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
зобов'язання УПСЗН виплатити йому
щорічну допомогу на оздоровлення за 2012
рік як учаснику ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі п'яти мінімальних
розмірів заробітної плати,
встановлених Законом України «Про
державний бюджет України на 2012 рік»
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Постановою Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 10 липня 2013 року, залишеною
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 15 серпня 2013 року, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги
повністю.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судами встановлено, що позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС 1 категорії, що підтверджується
його пенсійним посвідченням,
відповідною довідкою та посвідченням
про відрядження.

З 01 березня 2006 року позивачу
встановлена 2 група інвалідності
безстроково у зв'язку із захворюванням,
яке пов'язане з ліквідацією наслідків
аварії на ЧАЕС, що підтверджується
довідкою МСЕК та експертним висновком.

23 травня 2013 року позивач звернувся до
відповідача з письмовою заявою про
виплату йому недоотриманої суми на
оздоровлення за 2012 рік у сумі 5670,00 грн.
відповідно до статті 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Листом від 31 травня 2013 року УПСЗН
позивачу було роз'яснено, що статтею 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачена щорічна
грошова допомога на оздоровлення
учасникам ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС. Проте статтею 62 зазначеного
Закону передбачено, що роз'яснення його
застосування проводиться у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання органами державної
виконавчої влади. Відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 позивачу було
нараховано вказану допомогу у розмірі
120 грн., яка буде сплачена за наявності
фінансування.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції послався на
положення пункту 3 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік» від 22
листопада 2011 року № 4282, яким
передбачено, що застосування в 2012 році
норм і положень, зокрема, статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

УПСЗН при нарахуванні та виплаті
позивачу щорічної грошової допомоги на
оздоровлення керувався положеннями
постанови Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562, відповідно до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» від 22 листопада 2011
року № 428, а тому суд першої інстанції
прийшов до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції із
висновками суду першої інстанції
погодився та залишив постанову
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 10 липня 2013 року
без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України із
правовою позицією судів першої та
апеляційної інстанцій погоджується із
огляду на наступне.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
(далі - Закон України № 796-ХІІ).

Статтею 48 вказаного Закону передбачено
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення інвалідам І і ІІ групи у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат.

Пунктом 3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державний бюджет на 2012
рік» встановлено, що у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України «Про соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
рік.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
установлено громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи - інвалідам I і II групи,
розмір щорічної допомоги на
оздоровлення - 120 грн.

Вищезазначені положення Закону
України «Про державний бюджет України
на 2012 рік» прийняті пізніше ніж Закон
України № 796-XII, неконституційними не
визнавалися, положення постанови
Кабінету Міністрів України від 12 липня
2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» є чинними.

У рішенні Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року у справі № 3-рп/2012 за
конституційним поданням правління
Пенсійного фонду України щодо
офіційного тлумачення положень статті
1, частини 1, 2, 3 статті 95, частини 2 статті
96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини 2
статті 124, частини 1 статті 129
Конституції України, пункту 5 частини 1
статті 4 Бюджетного кодексу України,
пункту 2 частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України
Конституційний Суд України виходить з
того, що надання Верховною Радою
України права Кабінету Міністрів
України встановлювати у випадках,
передбачених законом, порядок та
розміри соціальних виплат та допомоги,
які фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України,
пов'язується з його функціями,
визначеними в пунктах 2, 3 статті 116
Конституції України. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

В аспекті конституційного подання
положення частини 2 статті 96, пунктів 2,
3, 6 статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що суди першої та
апеляційної інстанцій повно і всебічно
встановили обставини справи, дали їм
належну юридичну оцінку, правильно
застосували норми матеріального і
процесуального права та прийшли до
вірного висновку про правомірність
нарахування позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 12 липня 2005 року №
562, а тому відсутні підстави для
скасування або зміни прийнятих ними
рішень.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Краснодонського міськрайонного суду
Луганської області від 10 липня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: