Справа № 2а-7257/11
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Справа №
127723/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Калуської районної
державної адміністрації
Івано-Франківської обл. на постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської обл. від 06.10.2011р. в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації Івано-Франківської обл.
про визнання дій протиправними та
зобов'язання провести нарахування і
виплату щорічної разової грошової
допомоги учаснику війни,-

В С Т А Н О В И Л А:

06.09.2011р. ОСОБА_1 (надалі - позивач)
звернувся до суду із адміністративним
позовом, у якому просив визнати
протиправними дії управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації Івано-Франківської обл.
(надалі - відповідач, орган соціального
захисту) щодо ненарахування і
невиплати йому у 2011р. разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірі 3
мінімальних пенсій за віком, як
учаснику війни; зобов'язати
відповідача здійснити на його користь
нарахування та виплату разової
грошової допомоги за 2011р. до 5 травня у
розмірі 3 мінімальних пенсій за віком,
як учаснику війни, в сумі 2172 грн.,
нарахування і виплата якої передбачена
ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської обл. від
06.10.2011р. позов задоволено частково,
визнано протиправними дії органу
соціального захисту щодо відмови у
здійсненні нарахування та виплати
позивачу у 2011 році разової щорічної
грошової допомоги до 5 травня,
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»; зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу за 2011р. щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня,
відповідно до ст.14 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком, з
урахуванням ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум; в
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач, який у поданій апеляційній
скарзі просить суд апеляційної
інстанції скасувати постанову суду та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні заявленого
позову, покликаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що відповідач проводив виплату
належної позивачу допомоги у межах
кошторисних призначень.

На підставі ст.197 КАС України розгляд
наведеної справи проводиться в порядку
письмового провадження, оскільки
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, з наступних
підстав.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
є учасником війни, що підтверджується
копією відповідного посвідчення .

З урахуванням наведеного, позивачу на
підставі постанови КМ України № 341 від
04.04.2011р. «Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується в 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» органом
праці та соціального захисту населення
виплачена щорічна разова грошова
допомога до 5 травня у 2011 році в розмірі
120 грн.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
викладені в новій редакції положення
ч.5 ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
яких щорічно до 5 травня учасникам
війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються
КМ України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22.05.2008р. наведені
положення визнані неконституційними,
через що з 22.05.2008р. відновлено дію ч.5
ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
якої розмір грошової допомоги
учасникам війни має становити 3
мінімальні пенсії за віком.

Отже, починаючи з 22.05.2008р., відновлено
дію ч.5 ст.14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», відповідно до
якої розмір вказаної допомоги має
становити 3 мінімальні пенсії за віком.

Таким чином, відповідачем неправомірно
здійснена позивачу виплата допомоги у
розмірі, який визначений постановою КМ
України № 341 від 04.04.2011р. «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується в 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань».

Окрім цього, на думку колегії суддів,
спірні правовідносини не регулюються
положеннями Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
нормами якого не передбачено
конкретного розміру спірної допомоги.

Приписами п.4 розділу VII «Прикінцеві
положення» установлено, що у 2011 році
норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених КМ України
виходячи з наявного фінансового
ресурсу бюджету Пенсійного фонду
України на 2011 рік.

З урахуванням наведеного, вказана
правова норма не поширює свою дію на
правовідносини щодо виплати щорічної
разової грошової допомоги, яка
передбачена приписами Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальна
пенсія за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
учаснику війни до 5 травня за 2011 рік
повинна становити три мінімальні
пенсії за віком, з урахуванням вимог ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку про те, що
позивач має право на отримання спірної
допомоги у розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком, з урахуванням вимог ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії незаконними і зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону.

В силу ст.17-1 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», яка містить
положення про те, що щорічну виплату
разової грошової допомоги до 5 травня
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення, обов'язок по виплаті
спірної допомоги слід покласти саме на
відповідача.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» розмірів щорічної грошової
допомоги як на причину невиконання
зобов'язань до уваги не приймаються,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Таким чином, колегія суддів приходить
до переконання про підставність
позовних вимог щодо визнання відмови
органу праці та соціального захисту
населення у проведенні перерахунку
щорічної разової грошової допомоги
протиправною, зобов'язання відповідача
нарахувати і виплатити на користь
позивача недоплачену частину спірної
допомоги за 2011 рік.

Доводи апелянта в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення з вищевикладених мотивів.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.ст.160, 183-2, 195-197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254 КАС України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Калуської районної державної
адміністрації Івано-Франківської обл.
на постанову Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської обл. від 06.10.2011р. в
адміністративній справі № 2-а-7257/11
залишити без задоволення, а згадану
постанову суду - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною
та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька