Справа № 816/4278/13-а
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/4278/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Шевякова І.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Іванюк
Є.В.,

представника позивача - Ципко Р.В. ,

представника відповідача - Давиденко
Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю " Біланівський
гірничо - збагачувальний комбінат "
до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Полтавській області про скасування
податкових повідомлень -рішень, -

В С Т А Н О В И В:

12 липня 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю " Біланівський
гірничо - збагачувальний комбінат" (
надалі по тексту - ТОВ "Біланівський
ГЗК") звернулось до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Полтавській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 18.04.2013 року № /81, яким
зменшено суму від'ємного значення
об'єкту оподаткування податком на
прибуток у розмірі 6 803 886 грн. та
податкове повідомлення-рішення від
18.04.2013 року № /763, яким збільшено
суму грошового зобов'язання податку на
прибуток приватних підприємств на 502 401
грн. та застосовано штрафні санкції в
розмірі 125 600 грн.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилався на
необґрунтованість та протиправність
висновків акту перевірки від 05.04.2013р. №
2999/22.2-12/36601298 (надалі - Акт перевірки),
яким було встановлено порушення ТОВ
"Біланівський ГЗК" п.п.5.3.2, п.5, ст.5,
п.п.8.4.2, п.8.4, ст8 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємства",
п.138.4, пп.139.1.5, п.146.4, 146.5, 146.6, ст.138,146
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток в сумі 502 401 грн.: 2010р. - 23 754 грн.,
2012р. - 478 647 грн.; п.5.3.2, п.5, ст.5, п.п.8.4.2, п.8.4,
ст8 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємства", пп.139.1.5, п.146.4,
146.5, 146.6, ст.138, 139, 146 Податкового кодексу
України, в результаті чого встановлено
завищення об'єкту оподаткування по
податку на прибуток в сумі 6 803 886 грн., з
них 2011р. - 1 430 033 грн., 2012р. - 5 373 853 грн.

Таку позицію позивач
обґрунтовував тим, що ТОВ "Біланівський
ГЗК" створене як суб'єкт господарювання
з метою отримання прибутку. В
охопленому перевіркою періоді у
відповідності до програми розвитку
підприємства позивач займався
створенням виробничих потужностей,
допоміжних об'єктів інфраструктури та
одночасно здійснював промислову
розробку Біланівського родовища для
видобутку залізної руди. Діяльність
підприємства фінансується за рахунок
внесків учасників в статутний фонд
підприємства, а також за рахунок
кредитних коштів. Підготовчий період
до будівництва кар'єру на базі
Біланівського родовища залізистих
кварцитів здійснюється протягом трьох
років відповідно до проекту.

Оподатковані господарські
операції, за рахунок яких сформовано
спірні суми, були спрямовані для
використання їх у господарській
діяльності позивача. Тобто проведені
робити по введенню в експлуатацію
Біланівського родовища були
спрямовані на здійснення в майбутньому
основного виду діяльності позивача -
добування залізних руд з метою
отримання прибутку. Всі документи
первинного бухгалтерського обліку,
якими оформлено такі роботи, що
поставлені податковим органом під
сумнів, оформлені належним чином та
були надані для перевірки відповідачу.

ТОВ "Біланівський ГЗК" здійснює
господарську діяльність, що не
суперечить Господарському кодексу
України. Чинним законодавством не
передбачено, в який саме термін з
моменту створення підприємства
необхідно одержати прибуток, не
визначено, повинен прибуток бути
результатом окремої господарської
операції чи бути результатом
багаторічної діяльності підприємства.
Таким чином, спірні витрати були
правомірно віднесені до складу валових
на підставі Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємства"
та Податкового кодексу України. Відтак,
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню.

Справа слухалася судами
неодноразово.

Постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від
13.08.2013 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 05.11.2013 року,
позов було задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення - рішення
Кременчуцької ОДПІ № /81 від 18
квітня 2013 року та № /763 від 18
квітня 2013 року.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду від 05.02.2014 року рішення попередніх
інстанцій було скасовано та направлено
праву на новий розгляд до Полтавського
окружного адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного
адміністративного суду від 20.02.2014 року
справу прийнято до провадження судді
Шевякова І.С. та призначено до судового
розгляду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити у повному
обсязі. У ході розгляду справи долучив
до її матеріалів документи
бухгалтерського обліку на
підтвердження реальності операцій, за
рахунок яких сформовано спірні валові
витрати.

Представник відповідача проти
позову заперечував, просив суд
відмовити у його задоволенні,
посилаючись на законність,
обґрунтованість та правомірність
оскаржуваних податкових повідомлень
- рішень. Стверджував про те, що в
охопленому перевіркою періоді ТОВ
"Біланівський ГЗК" не здійснювало свій
основний вид діяльності - добування
залізної руди. Позивачем проводились
роботи по введенню в експлуатацію
Біланівського родовища. Таким чином
витрати, які були понесені позивачем на
такі роботи, платником податку
неправомірно віднесено до складу
валових у відповідних звітних
періодах. Деякі господарські операції
у спірному періоді проводились без
отримання економічної вигоди.
Перевіркою не встановлено доцільності
та економічної вигоди проведення
операцій, які мали збитковий характер в
результаті віднесення відсотків по
фінансовому лізингу на витрати
підприємства, які не є виробничими
витратами . Отже, включення до складу
витрат сум витрат, які призводять до
отримання збиткового фінансового
результату є неправомірним, так як
зазначена діяльність не спрямована на
отримання прибутку, внаслідок чого не
відповідає визначенню терміну
«господарська діяльність». Як на думку
відповідача, позивачем безпідставно
занижено податок на прибуток та
завищено об'єкт оподаткування податком
на прибуток, відтак оскаржувані
податкові повідомлення - рішення є
обґрунтованими та законними, тому
скасуванню не підлягають.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Біланівський
гірничо-збагачувальний комбінат" (код
36601298) зареєстроване як юридична особа
виконавчим комітетом Комсомольської
міської ради Полтавської області 07.12.2009
року (т.1 а.с. 78) та перебуває на
податковому обліку в Комсомольському
відділенні Кременчуцької ОДПІ (а.с.79).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 16.12.2009 року № 100259135, виданого
Комсомольським відділенням
Кременчуцької ОДПІ, ТОВ "Біланівський
гірничо-збагачувальний комбінат" є
платником ПДВ (т.1 а.с. 80).

Кременчуцькою ОДПІ на підставі наказу
від 29.08.2012 року № 2014 та направлення від
29.08.2012 року № 3754/003754 проведено планову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Біланівський гірничо-збагачувальний
комбінат" з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства за
період з 01.01.2010 р. по 31.12.2012 р., валютного
законодавства за період з 01.01.2010 р. по
31.12.2012 р..

За результатами вказаної
перевірки було складено акт від 05.04.2013р.
№ 2999/22.2-12/36601298 (надалі - Акт перевірки),
яким було встановлено порушення ТОВ
"Біланівський ГЗК":

- п.п.5.3.2, п.5, ст.5, п.п.8.4.2, п.8.4, ст. 8
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємства" від 22.05.1997р. №
283/97 (із змінами та доповненнями), п.138.4,
пп.139.1.5, п.146.4, 146.5, 146.6, ст.138,146
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VI(із змінами та
доповненнями) в результаті чого
встановлено заниження податку на
прибуток в сумі 502 401 грн.: 2010р. - 23 754 грн.,
2012р. - 478 647 грн.;

- .п.5.3.2, п.5, ст.5, п.п.8.4.2, п.8.4, ст. 8
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємства" від 22.05.1997р. №
283/97 (із змінами та доповненнями),
пп.139.1.5, п.146.4, 146.5, 146.6, ст.138, 139, 146
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та
доповненнями) в результаті чого
встановлено завищення об'єкту
оподаткування по податку на прибуток в
сумі 6 803 886 грн., з них 2011р. - 1 430 033 грн.,
2012р. - 5 373 853 грн.;

Позивачем було подано
заперечення № 1283/09/12 від 11.09.2012 року до
Акту позапланової виїзної податкової
перевірки від 30.08.2012року № 3353/15-507/36601298,
яке листом відповідача від 18.09.2012 року
№27759/10/15 залишено без задоволення, а
висновки Акту - без змін (т.1 а.с. 27 - 28).

На подані Позивачем 12.04.2013р.
заперечення до Акту перевірки (вих.
№445/04-13 від 12.04.2013р.) Кременчуцька ОДПІ
надала відповідь від 18.04.2013 р., якою
подані заперечення залишені без
урахування.

На підставі вказаного Акту податковим
органом прийняті податкові
повідомлення - рішення від 18.04.2013 року №
/81, яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкту оподаткування
податком на прибуток у розмірі 6 803 886
грн. та податкове повідомлення-рішення
№ /763, яким збільшено суму
грошового зобов'язання податку на
прибуток приватних підприємств на 502 401
грн. та застосовано штрафні санкції в
розмірі 125 600 грн.

За наслідками звернення ТОВ
"Біланівський ГЗК" в порядку
апеляційного узгодження зі скаргами на
вказані податкові
повідомлення-рішення до ДПА у
Полтавській області його скаргу
залишено без задоволення, а спірні
податкові повідомлення-рішення - без
змін.

Не погоджуючись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями
позивач звернувся до суду із позовом
про визнання їх протиправними та
скасування.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі у межах повноважень та
у спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно частини 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, є захист прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням та
перевіряючи їх на предмет
відповідності вищезазначеним
критеріям, суд приходить до висновку
про їх необґрунтованість, а відповідно
-протиправність, виходячи з наступного.

Відповідно до Статуту ТОВ
"Біланівський ГЗК" предметом
діяльності Товариства є: пошук
(розвідка) та експлуатація родовищ
корисних копалин; діяльність по
видобуванню, переробці залізної руди i
збуту виробленої продукції
(концентрат, окатиші), інших корисних
копалин та супутніх порід, а також
пов'язаних з цим бурових i підривних
робіт; оренда будівельних машин та
устаткування; будівельних робіт;
проектування, дослідження і виконання
усіх робіт, які пов'язані з
будівництвом об'єктів загального
використання, інфраструктури і
транспорту, землеобробними та
землерийними роботами, будівельними
роботами, будівництвом споруд або
виконанням будівельних робіт.

В перевіряємому періоді у
відповідності до програми розвитку
підприємства ТОВ
"Біланівський ГЗК" займався створенням
виробничих потужностей, допоміжних
об'єктів інфраструктури та одночасно
здійснював промислову розробку
Біланівського родовища для видобутку
залізної руди. Діяльність підприємства
фінансується за рахунок внесків
учасників в статутний фонд
підприємства, а також за рахунок
кредитних коштів.

Програмою розвитку підприємства
передбачається проведення розкривних
робіт з подальшим видобутком залізної
руди, будівництво збагачувальної
фабрики та допоміжних об'єктів
інфраструктури, а в перспективі - і
фабрики виробництва окатишів.

Для здійснення розробки та
видобутку надр Біланівського родовища
підприємством отримано наступні
дозвільні документи: спеціальний
дозвіл на користування надрами наданий
Міністерством охорони навколишнього
природного середовища від 20 грудня 2004
року за № 3572 з терміном дії до 20 грудня
2024 року; дозвіл № 579.12.53-07.10 на виконання
робіт підвищеної безпеки, виданий
Держгірпромнаглядом України, інші
документи, що необхідні для ведення
відповідної господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями.
Господарська діяльність може
здійснюватись і без мети одержання
прибутку (некомерційна господарська
діяльність).

Згідно ст. 19 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання мають право без
обмежень самостійно здійснювати
господарську діяльність, що не
суперечить законодавству.

Відповідно до ст.42 Господарського
кодексу України, підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Згідно до ч.5 ст.87 Господарського
кодексу України, прибуток
господарського товариства утворюється
з надходжень від його господарської
діяльності після покриття
матеріальних та прирівняних до них
витрат і витрат на оплату праці. З
економічного прибутку товариства
сплачуються передбачені законом
податки та інші обов'язкові платежі.
Прибуток, одержаний після зазначених
розрахунків, залишається у
розпорядженні товариства, яке визначає
напрями його використання відповідно
до установчих документів товариства.

Відповідно до п.4.1 статті 4 Статуту
ТОВ "Біланівський ГЗК", товариство
створюється для ведення
підприємницької діяльності з метою
отримання прибутку. Отже, господарська
діяльність ТОВ "Біланівський ГЗК" має
на меті отримання прибутку.

Судом встановлено, що підготовчий
період до будівництва кар'єру на базі
Біланівського родовища залізистих
кварцитів здійснюється протягом трьох
років - відповідно до проекту "Вскрытие
Белановского месторождения для
поддержания мощности комбината".

Чинним законодавством України не
визначено, в який саме термін з моменту
створення підприємства необхідно
одержати прибуток, не визначено, чи
повинен прибуток бути результатом
окремої господарської операції чи бути
результатом багаторічної діяльності
підприємства.

Відповідно до визначення,
наданого в пп.134.1.1. п.134.1. ст.134
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та
доповненнями), прибуток - це різниця
суми доходів звітного періоду,
визначених згідно зі статтями 135 - 137 ПК
України, та собівартості реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та суми інших витрат звітного
податкового періоду, визначених згідно
зі статтями 138 - 143 ПК, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 ПК.

Чинним законодавством не визначено
обов'язку платника податку здійснювати
лише прибуткову господарську
діяльність, оскільки характерною
ознакою господарської діяльності є її
здійснення на власний ризик суб'єкта
господарювання, що передбачає
неоднозначність наслідків такої
діяльності і не виключає її
збитковості. Статтею 57 Господарського
кодексу України передбачено, що статут
суб'єкта господарювання обов'язково
повинен містити відомості про порядок
розподілу збитків. Отже, Господарський
кодекс України передбачає, що від
ведення господарської діяльності
можна отримати не лише прибуток, але і
збитки, і від цього господарська
діяльність не перестає бути
господарською. Положення ст. ст. 3, 42
Господарського кодексу України
встановлюють, що одержання прибутку не
є неодмінним результатом і
визначальною ознакою господарської
діяльності, а є її метою, яка може як
бути досягнутою, так і не бути
досягнутою, при цьому жодним
нормативно-правовим актом не
встановлено, що збиткова господарська
діяльність, не є господарською, а тим
більше - на етапі формування виробничих
потужностей підприємства та
інфраструктури Біланівського
гірничо-збагачувального комбінату.

Відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та
доповненнями), встановлена презумпція
правомірності рішень платника податку.
Зазначена норма поширюється також і на
кваліфікацію господарських операцій з
метою формування платником податків
витрат для визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
та/або податкового кредиту з податку на
додану вартість. За змістом указаної
норми відповідні витрати і податковий
кредит вважаються сформованими
правомірно. Облік доходів, витрат та
інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань
підприємства, здійснювався на підставі
первинних документів, у яких міститься
інформація саме про господарські
операції (результати їх здійснення).

Господарські операції, вчинені
підприємством протягом періоду, що
перевірявся, не викликають сумніву в їх
реальності та відповідності дійсному
економічному змісту. Про це свідчать
також ті обставини, що результати
правочинів були використані в
подальшій господарській діяльності
підприємства. Договори з контрагентами
підприємства протягом періоду, що
перевірявся, не мають ознак
нікчемності або фіктивності, не
суперечать інтересам держави, оскільки
були укладені та реалізовані в рамках
законної господарської діяльності
суб'єктів господарювання відповідно до
ст.ст.44,67 Господарського Кодексу
України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
16.07.1999р. №996-XIV "Про бухгалтерський облік
та фінансову звітність в Україні",
господарська операція - дія або подія,
яка викликала зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства. Згідно статті 9
вказаного закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Таким чином, лише на підставі
документів, які вказують саме на
виконання учасниками правовідносин
своїх обов'язків може бути здійснено
облік змін у структурі їх активів у
відповідності до "Положення про
документальне забезпечення записів
бухгалтерського обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88.

З огляду на викладене, під час
проведення перевірки було надано всі
необхідні документи, які повністю
встановлюють факт здійснення
господарської діяльності при розробці
Біланівського родовища. Зокрема, те, що
факт здійснення господарської
діяльності при розробці Біланівського
родовища підтверджується необхідними
первинними документами, слідує й зі
змісту Акту перевірки.

Щодо порушення п.п.5.3.2, п.5, ст.5, п.п.8.4.2,
п.8.4, ст.8 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємства"
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) , п.138.4, пп.139.1.5, п.146.4, 146.5,
146.6, ст.138, 139, 146 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами
та доповненнями), суд зазначає
наступне.

Оскільки, ТОВ "Біланівський ГЗК"
не здійснювало основного виду
діяльності - добування залізних руд з
метою отримання прибутку, а лише
проводило роботи по введенню в
експлуатацію Біланівського родовища,
витрати по рах. 921 необхідно відносити в
частині придбання товарів, робіт,
послуг на збільшення балансової
вартості основних фондів як
незавершеного капітального вкладення
по рахунку № 151 "Капітальні інвестиції"
та відносити до складу валових витрат у
вигляді амортизаційних відрахувань в
подальших періодах після закінчення
будівництва та введення в дію основних
фондів. Станом на 31.12.2012р. (кінець
перевіряємого періоду) будівництво
комбінату не завершено.

Отже, враховуючи вищевикладене, слід
вважати, що підприємство ТОВ
"Біланівський ГЗК" здійснює
господарську діяльність, що не
суперечить Господарському кодексу
України і тому витрати, які були
віднесені до складу (валових) витрат на
підставі ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємства"
від 22.05.1997р. № 283/97 (із змінами та
доповненнями) та ст. 138 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI(із
змінами та доповненнями) є
правомірними.

Так згідно п. п. 138.10.2 п. 138.10 ст.138 до
складу інших витрат включаються
адміністративні витрати, спрямовані на
обслуговування та управління
підприємством:

а) загальні корпоративні витрати, в
тому числі організаційні витрати,
витрати на проведення річних та інших
зборів органів управління,
представницькі витрати;

б) витрати на службові відрядження й
утримання апарату управління
підприємством (у тому числі витрати на
оплату праці адміністративного
апарату) та іншого
загальногосподарського персоналу;

в) витрати на утримання основних
засобів, інших необоротних
матеріальних активів
загальногосподарського використання
(оперативна оренда (у тому числі оренда
легкових автомобілів), придбання
пально-мастильних матеріалів, стоянка,
паркування легкових автомобілів,
страхування майна, амортизація, ремонт,
опалення, освітлення, водопостачання,
водовідведення, охорона);

г) винагороди за консультаційні,
інформаційні, аудиторські та інші
послуги, що отримує платник податку для
забезпечення господарської
діяльності;

ґ) витрати на оплату послуг зв'язку
(пошта, телеграф, телефон, телекс,
телефакс, стільниковий зв'язок та інші
подібні витрати);

д) амортизація нематеріальних активів
загальногосподарського використання;

е) витрати на врегулювання спорів у
судах;

є) плата за розрахунково-касове
обслуговування та інші послуги банків;

ж) інші витрати загальногосподарського
призначення.

Щодо порушення п.146.4, 146.5, 146.6, а саме:
"встановлено завищення витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування по рядку 06.3 "Фінансові
витрати відповідно до підпункту 138.10.5
ст.138 ПКУ» на загальну суму 2 393 417 грн.,
в т.ч. по періодах: 2012р. - 2 393 417 грн., в т.ч.:
ІІІ кв. 2012р. - 969 164 грн., ІУ кв. 2012р. - 1 424 253
грн. на порушення п. 138.4, ст.138
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та
доповненнями), суд зазначає таке.

Як було встановлено в ході
перевірки та судового розгляду справи,
ТОВ "Біланівський ГЗК" відповідно до
контракту купівлі-продажу № МС0028 від
27.11.2011 р. з ТОВ "Цепелін Інтернешнл АГ"
придбано один гідравлічний екскаватор
з прямою лопатою модель 6060АС FS 2012 за
ціною 7 500 000,0 Євро, на умовах DDU:
Комсомольськ, Полтавська обл. За даними
бухгалтерського обліку вартість
екскаватора, включаючи витрати по
монтажу, розмитненню, тощо, складає 77 752
469,17 грн. Оприбуткування складових
екскаватора здійснювалось протягом
червня, липня 2012 року.

Проведено оцінку майна -
гідравлічний екскаватор модель 6060АС FS
2012 ТОВ "Алькорцентр", яка оформлена
Звітом про оцінку від 07.08.2012р., згідно
якого ринкова вартість на дату оцінки
06.08.2012р. складає 96 099 822,82 грн. та який
переданий на підставі акту
приймання-робіт від 07.08.2012р.

Гідравлічний кар'єрний екскаватор
"CATERPILAR" модель 6060АС FS 2012 року
зареєстрований Свідоцтвом про
реєстрацію великовантажного
транспортного засобу або іншого
технологічного транспортного засобу
сер. ВІ № 001440,що видано Територіальним
Управлінням Держгірпромнагляду у
Полтавській обл. 03.08.2012р.

В серпні 2012 р. відповідно до Договору
№UA55LB-12SPA-FBM купівлі-продажу обладнання
від 07.08.2010 р. ТОВ "Біланівський ГЗК"
здійснило продаж в адресу ТОВ
"КатерпілларФайненшл Україна"
гідравлічного кар'єрного екскаватора
Caterpillar, модель 6060АС FS 2012 року випуску,
серійний номер 340136. Продаж обладнання
здійснюється за договірною ціною і
складає 96 016 855,5 грн. в тому числі ПДВ 16 002
809,25 грн. (обсяг без ПДВ 80 014 046,25 грн.)

Реалізація екскаватора ТОВ
"Біланівський ГЗК" відображено
кореспонденцією бухгалтерських
проводок. Розрахунки за товар ТОВ
"Катерпіллар Файненшл Україна"
здійснило згідно платіжних доручень №
6598 від 10.08.2012р. на суму 15362696,08 грн., № 1
від 10.08.2012р. на суму 80643000 грн., № 6596 від
13.08.2012р. на суму 11158,62 грн. Всього на суму
96 016 855,5 грн.

Станом на 31.12.2012р. рах. 361 "Розрахунки з
покупцями" сальдо ТОВ "Біланівський
ГЗК" по ТОВ "КатерпілларФайненшл
Україна" складає 0 грн.

Відповідно до договору зворотного
фінансового лізингу № UA55LB-12-02 від 07.08.2012
р. ТОВ "КатерпілларФайненшл Україна"
(Лізингодавець) зобов'язується
придбати у ТОВ "Біланівський ГЗК"
(Лізингоотримувача), який одночасно
виступає продавцем за Договором
купівлі-продажу Обладнання, у
власність Предмет Лізингу
(гідравлічний кар'єрний екскаватор
Caterpillar, модель 6060AS FS, 2012 року випуску,
серійний номер 340136), і надати його
Лізингоодержувачу в тимчасове
володіння й користування для
підприємницьких цілей, за плату, на
строк і на умовах, зазначених у цьому
Договорі й загальних умовах, з
переходом права власності на Предмет
Лізингу до Лізингоодержувача за умови
дотримання відповідних вимог,
встановлених Загальними Умовами.

Оприбуткування екскаватора
здійснювалось на підставі видаткової
накладної № 56 від 10.08.2012р та акту
прийому-передачі обладнання № 56 від
10.08.2012р.

У бухгалтерському обліку операція
проведена кореспонденцією проводок: Дт
15211 "Придбання, виготовлення основних
засобів" Кт 5312 "Зобов'язання по
фінансовій оренді довгострокові" -
80014046,25 грн.

За отримання у лізинг Предмета Лізингу
Лізингоодержувач виплачує
Лізингодавцю комісійну винагороду у
розмірі 623 188,13 грн., в т.ч. ПДВ 103 864,69 грн.
Суму комісійної винагороди віднесено
на збільшення первісної вартості
екскаватора в розмірі 519 323,44 грн.
Введено в дію гідравлічний кар'єрний
екскаватор "CATERPILAR" модель 6060АС FS 2012
року, що оформлено 10.08.2012р.
кореспонденцією бухгалтерських
проводок: Дт 1042 "Основні засоби", Кт 15211
"Придбання, виготовлення основних
засобів" - 80 533 369,69 грн.

Відповідно до договору № 75/1 від 10.08.2012
року оренди майна, ТОВ "Біланівський
ГЗК" передано в оренду ТОВ
"Єрестівський ГЗК" майно - гідравлічний
кар'єрний екскаватор "Caterpillar" 6060 AC FS.
Розмір орендної плати в місяць
становить 1 006 667,12 грн., крім того ПДВ 201
333,42 грн., всього з ПДВ 1 208 000,55 грн.,

Враховуючи вищевикладене, а також
на підставі п.153, пп.153.7. Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із
змінами та доповненнями)
оподаткування операцій лізингу
(оренди), концесії здійснюється в
такому порядку:

- передача майна в оперативний
лізинг (оренду) не змінює податкових
зобов'язань орендодавця та орендаря.
При цьому орендодавець збільшує суму
доходів, а орендар збільшує суму витрат
на суму нарахованого лізингового
платежу за наслідками податкового
періоду, в якому здійснюється таке
нарахування. У такому ж порядку
здійснюється оподаткування операцій
із оренди землі та жилих приміщень;

- передача майна у фінансовий
лізинг (оренду) для цілей оподаткування
прирівнюється до його продажу в момент
такої передачі. При цьому орендодавець
збільшує доходи, а в разі передачі у
фінансовий лізинг майна, що на момент
такої передачі перебувало у складі
основних засобів орендодавця, -
прирівнює до нуля балансову вартість
відповідного об'єкта основних засобів
згідно з правилами, визначеними
статтею 146 цього Кодексу для їх продажу,
а орендар включає вартість об'єкта
фінансового лізингу (без урахування
процентів, нарахованих або таких, що
будуть нараховані, відповідно до
договору) до складу основних засобів з
метою амортизації, за наслідками
податкового періоду, в якому
відбувається така передача.

При нарахуванні лізингового платежу
орендодавець збільшує доходи, а
орендар збільшує витрати на таку
частину лізингового платежу, яка
дорівнює сумі процентів або комісій,
нарахованих на вартість об'єкта
фінансового лізингу (без урахування
частини лізингового платежу, що
надається в рахунок компенсації
частини вартості об'єкта фінансового
лізингу), за наслідками податкового
періоду, у якому здійснюється таке
нарахування.

Таким чином, ТОВ "Біланівський ГЗК"
правомірно віднесено до складу витрат
суму процентів, нарахованих на
вартість об'єкта фінансового лізингу.

Скасовуючи рішення попередніх
інстанцій та направляючи справу на
новий розгляд, Вищий адміністративний
суд України посилався на те, що судами
не досліджено обставини, що
підтверджують або спростовують
реальність, доцільність та економічну
вигоду здійснення самих господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами, а саме: можливостей
контрагентів позивача щодо поставки
товарів, зокрема, наявності технічних
можливостей; транспортування товару;
питання щодо фактичної оплати
поставленого товару в ціні його
придбання, з відповідним
документальним підтвердженням.

Також судами попередніх інстанцій не
досліджувалось питання щодо
правомірності формування валових
витрат позивача в спірному періоді в
розрізі з понесеними витратами на
виконання господарських операцій із
вищевказаними контрагентами та їх
зв'язку з господарською діяльністю
позивача.

За результатами дослідження
даних питань суд вважає за доцільне
зазначити наступне.

Із матеріалів справи вбачається,
що на підтвердження своїх доводів щодо
неправомірності формування валових
витрат позивача податковий орган
вказував на збитковість діяльності
позивача та нікчемність здійснених
правочинів між позивачем та
контрагентами, а також те, що в
охопленому перевіркою періоді ТОВ
"Біланівський ГЗК" не здійснювало
основної діяльності - добування
залізної руди, а лише проводило роботи
по введенню в експлуатацію.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення. Такі
первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Спростовуючи вищевикладені
висновки податкового органу
представником позивача було надано
пояснення стосовно господарської
діяльності ТОВ "Біланівський ГЗК" за 2010
рік, 2011 рік, 2012 рік, формування останнім
своїх зобов'язань за відповідні
періоди та долучено до матеріалів
справи ряд документів первинного
бухгалтерського обліку, якими
оформлено операції, що стали основою
для формування спірних сум.

Зокрема, було долучено договори,
укладені між позивачем ( Замовник) та
ТОВ «НПП «Інформаційні технології -
Центр» (Виконавець), ВАТ «Полтавський
ГЗК (Виконавець), ПП»Профі - Консалт»
(Виконавець), ТОВ «Козацька стріла»
(Виконавець), ТОВ «Арт- Слав Моторс»
(Виконавець), ТОВ «Аеро - Експрес»
(Виконавець), та ін., платіжні
доручення про оплату отриманих послуг,
талони замовника, акти виконаних робіт,
рахунки, рахунки - фактури, видаткові
накладні, товарно - транспортні
накладні, акти про надання послуг
експрес доставки, рахунки на оплату,
акти дачі - прийняття робіт, локальні
кошториси та ін. (т. 2 а.с.10-250, т.3-8, т.9
а.с.1-118 )

Під час дослідження зазначених
документів судом не встановлено жодних
порушень щодо їх оформлення, крім того
належне оформлення первинних
документів бухгалтерського обліку не
заперечувалось і самим податковим
органом. Відтак, в силу приписів норм
Податкового кодексу України, наявність
належним чином оформлених первинних
бухгалтерських документів
підтверджує правомірність сформованих
валових витрат.

Суд вважає доведеними посилання
позивача, що оподатковані операції (
отримані товари та послуги) мали
реальний характер та здійснювались з
метою налагодження виробництва для
отримання прибутку. Операції були не
тільки документально оформленими, а й
об'єктивно призвели до зміни складу
активів платника податків. В основі
даних оподаткованих реальних
господарських операцій мала місце
економічна мета, тобто бажання
платника податків приростити активи за
допомогою досягнення господарського
ефекту.

Суд, таким чином, проаналізувавши
фактичні обставини та матеріали
справи, оцінивши докази, надані
сторонами, не знаходить у діях платника
податків (позивача) порушень тих норм
закону, на які посилається відповідач,
і приходить до висновку, що твердження
податкового органу про наявність таких
порушень ґрунтуються на припущеннях та
належним чином не доведені, доводи
відповідача протирічать вимогам
закону та спростовуються наявними у
матеріалах справи доказами.

Встановлені судом фактичні
обставини справи свідчать про те, що
позивач виконав усі передбачені
законом вимоги, сформував суми валових
витрат на реально придбані товар та
послуги, які були використані у власній
господарській діяльності з метою
отримання прибутку.

З урахуванням наведеного, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість та протиправність
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини першої статті 11
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, обов'язок доведення обставин, які
стали підставою для прийняття спірних
повідомлень-рішень покладено на
податковий орган.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятих ним
податкових повідомлень - рішень та не
надав доказів в спростування
вищевикладеного, на відміну від
позивача, який довів обґрунтованість
вимог, заявлених у позові.

Таким чином, суд перевіривши матеріали
справи, оцінивши надані докази, дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Податкові повідомлення -рішення
Кременчуцької ОДПІ № /81 від 18
квітня 2013 року та № /763 від 18
квітня 2013 року - визнати протиправними
і скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Біланівський
гірничо-збагачувальний комбінат" () витрати по сплаті судового
збору в розмірі 2 294 (дві тисячі двісті
дев'яносто чотири) грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 14
квітня 2014 року.

Суддя
І.С. Шевяков