Справа № 2а-6250/2011
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6250/2011
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
розглянувши в порядку письмового
провадження за апеляційною скаргою
управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
на постанову Лисянського районного
суду Черкаської області від 07 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання неправомірною відмови
щодо виплати додаткової пенсії,-

ВСТАНОВИВ

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
(надалі за текстом - «Управління»)
здійснити за період з 12.03.2011 року по
22.07.2011 року перерахунок основної та за
період з 19.01.2011 року по 22.07.2011 року
додаткової пенсії відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (надалі за
текстом - «Закон №796-XII»).

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 07 вересня 2011
року позов задоволено. Визнано
неправомірними дії Управління та
зобов'язано відповідача зробити
перерахунок і виплачувати пенсію у
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
за період з 12.03.2011 року по 22.07.2011 року та
додаткову пенсію за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 75 % мінімальної
пенсії за віком за період з 19.01.2011 року
по 22.07.2011 року, з урахуванням раніше
здійснених виплат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення та закрити провадження у
справі.

Перевіривши повноту встановлення
місцевим загальним судом фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, Київський
апеляційний адміністративний суд
дійшов наступного.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 с
ОСОБА_2 має правовий статус
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії.

За даними пенсійного посвідчення №
НОМЕР_1, позивач є інвалідом другої
групи як особа, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Нормами статті 49 Закону № 796-XII
передбачено пенсії особам, віднесеним
до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-XII
особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами ІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно із статтею 54 Закону № 796-XII в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
першої групи, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не може бути нижчим 8 мінімальних
пенсій за віком.

За спірний період Управлінням
виплачувались позивачеві державна та
додаткова пенсії виходячи з розмірів,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян» від 28 травня 2008 р. № 530.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», зокрема
пунктом 28 Розділу ІІ, були внесені
зміни у названі статті Закону № 796-XII.

Відповідно до цих змін особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам I групи - 30
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність;
інвалідам II групи - 20 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; інвалідам III
групи, дітям-інвалідам, а також хворим
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу - 15 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, визначався виходячи із
приналежності особи до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та від року такої
участі.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України) положення
пункту 28 Розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними.

В силу вимог частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після прийняття
Конституційним Судом України
вказаного рішення знову почали діяти
положення статей 50, 54 Закону № 796-XII в їх
первинній редакції.

Відповідно ж до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на викладене суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідач, ігноруючи
зазначені норми матеріального права та
не здійснюючи виплату державної і
додаткової пенсій у розмірі
визначеному Законом № 796-XII, порушив
указане право позивача.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують, а посилання
скаржника на положення згаданої
постанови Кабінету Міністрів України є
помилковим, оскільки ними не може бути
звужено зміст та обсяг прав позивача,
встановлених Законом.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, слід погодитись з
висновком суду попередньої інстанції,
що при розрахунку державної пенсії та
додаткової пенсії, передбачених
статями 50, 54 Закону № 796-XII, застосуванню
підлягає розмір прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
встановлений в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Твердження Управління про те, що
положення статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не можуть бути
використані для цілей статей 50, 54
Закону № 796-XII судом апеляційної
інстанції не приймаються як доказ.

Оскільки жодним іншим законом не
передбачено механізм визначення цієї
державної соціальної гарантії, та з
огляду на неможливість обмеження права
особи на одержання соціальних пільг,
компенсацій і гарантій з мотивів з
неповноти законодавства, яким
врегульовано спірні правовідносини,
застосування частини першої статті 28
названого Закону під час нарахування
виплат в порядку статей 50, 54 Закону №
796-XII слід визнати цілком обґрунтованим.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо
періоду, за який позивачеві підлягає
перерахунок основна пенсія та
додаткова пенсія, допущено порушення
норм процесуального права.

Позивач щомісяця отримував пенсію і
підвищення до неї, тобто усвідомлював
її розмір і мав можливість з'ясувати, з
яких виплат вона складається. Таким
чином, позивач повинен був і міг (мав
реальну можливість) знати про
порушення свого права з дати
опублікування Рішень КСУ № 6-рп/2007 від
09.07.2007р. та № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. Правова
необізнаність особи не може бути
визнана поважною причиною для
пропущення строку звернення до суду, як
і підставою для його поновлення,
оскільки усі закони,
нормативно-правові акти, судові
рішення, є доступними для ознайомлення
усіма громадянами, і можливість
обізнаності людини про те чи інше
положення законодавства залежить
виключно від бажання цієї людини. Право
на судовий захист гарантується кожному
(стаття 6 КАСУ).

Особа, право, свобода чи інтерес якої
порушуються, не визнаються чи
оспорюються, має право на звернення до
суду за їх захистом чи поновленням.
Проте позивач звернувся до суду лише 25
серпня 2011 року.

Частиною 2 статті 99 КАС України
встановлено шестимісячний строк для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи.

Наслідком пропущення строку звернення
до суду, за приписами статті 100 КАСУ, є
залишення позову без розгляду.

Суд першої інстанції на зазначені
положення уваги не звернув та
припустився помилки задовольнивши
позовні вимоги поза межами строку
звернення до суду.

Оскільки ухвалене у справі судове
рішення не відповідає вимогам статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності та
обґрунтованості, то воно підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області
задовольнити частково.

Постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 07 вересня 2011
року скасувати та прийняти нову
постанову.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Лисянському районі
Черкаської області неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Лисянському районі
Черкаської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_2 з
12.03.2011 року основну пенсію в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та з 25.02.2011
року додаткову пенсію за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням проведених
за цей період виплат.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог за період до 24.02.2011 року
залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з моменту набрання нею законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.