Справа № 822/4655/13-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/4655/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Хмельницькій області на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом приватного малого
виробничо-комерційного підприємства
"ЛАН" до Інспекція з питань захисту прав
споживачів у Хмельницькій області про
визнання протиправною та скасування
постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне мале виробничо-комерційне
підприємство "ЛАН" звернулось до суду з
адміністративним позовом до Інспекції
України з питань захисту прав
споживачів у Хмельницькій області про
визнання протиправною та скасування
постанови про накладення стягнень
передбачених статтею 23 Закону України
"Про захист прав споживачів" від 26.11.2013
року №196.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18.02.2014 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано
постанову Інспекції України з питань
захисту прав споживачів у Хмельницькій
області про накладення стягнень,
передбачених ст.23 Закону України "Про
захист прав споживачів" № 196 від 26
листопада 2013 року.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням відповідач звернувся
із апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що постановлена із порушенням
норм матеріального і процесуального
права, та ухвалити нову постанову, якою
у задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
в якій просить розгляд справи
проводити в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
в якій просить розгляд справи
проводити без його участі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо доказів для правильного
вирішення апеляційної скарги, колегія
суддів визнала за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 18.07.2013 року відповідачем
прийнято рішення №14 про відбір зразків
продукції, вирішено провести відбір
зразків продукції для перевірки їх
якості на відповідність вимогам
нормативних документів, а саме: бензину
автомобільного А-76, виробництва
Шебелінське відділення по переробці
газового конденсату та нафти с.
Андріївка Харківської області в
кількості 3 дм3. Зразки відібраної
продукції вирішено передати до
Вінницької випробувальної лабораторії
Випробувального центру
паливно-мастильних матеріалів ПАТ
"Концерн Галнафтогаз".

Під час проведення перевірки були
відібрані зразки бензину
автомобільного А-76, виробництва
Шебелінське відділення по переробці
газового конденсату та нафти
с.Андріївка Харківської області в
кількості 3 дм3 згідно акту відбору
зразків продукції №0023 від 19.07.2013 року.
Згідно протоколів випробування
бензину марки А-76 Вінницької
випробувальної лабораторії
Випробувального центру
паливно-мастильних матеріалів ПАТ
"Концерн Галнафтогаз" від 26.07.2013 р.
№05/07-2013К та Рівненської випробувальної
лабораторії Випробувального центру
паливно-мастильних матеріалів ПАТ
"Концерн Галнафтогаз" від 06.08.2013 р.
№111/08-2013/К визнаний неякісним за
показниками "Масова частка бензолу".

На підставі акту №0277 від 19.07.2013 року
відповідачем винесено постанову про
накладення стягнень передбачених ст.23
Закону України "Про захист прав
споживачів" від 26.11.2013 року №196,
відповідно до якої за реалізацію
бензину автомобільного А-76, з датою
виготовлення згідно паспорта якості
11.05.2013 року виробництва Шебелінське
відділення по переробці газового
конденсату та нафти с. Андріївка
Харківської області, одержаного згідно
накладної №32 від 16.07.2013 року в
кількості 6920 л на суму 70238,00 грн., що
згідно протоколу випробувань від 06.08.2013
р. №111/08-2013/К не відповідає вимогам ДСТУ
4063-2001 за показниками "Масова частка
бензолу", чим порушено вимоги ст.6
Закону України "Про захист прав
споживачів" та накладено штраф у
розмірі 50% вартості одержаної для
реалізації партії товару, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Позивач вважає, що оскаржувана
постанова є незаконною та підлягає
скасуванню, оскільки під час
здійснення процедури відбору зразків
бензину та організації проведення його
випробування на відповідність вимогам
нормативних документів, інспекцією
допущено ряд грубих порушень вимог
нормативно-правових актів.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
оскаржувана постанова була прийнята
передчасно та не об'єктивно та є
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про
захист прав споживачів» уповноважені
органи здійснюють державний контроль
за додержанням законодавства про
захист прав споживачів, забезпечують
реалізацію державної політики щодо
захисту прав споживачів і мають право
давати суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
припинення порушень прав споживачів;
перевіряти у суб'єктів господарювання,
сфери послуг і торгівлі, у тому числі
ресторанного господарства, якість
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг; безперешкодно відвідувати та
обстежувати відповідно до
законодавства будь-які виробничі,
складські, торговельні та інші
приміщення цих суб'єктів; накладати
стягнення: на суб'єктів господарської
діяльності за порушення законодавства
про захист прав споживачів відповідно
до ст.23 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Згідно з п.3 ст.14 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» правила відбору зразків
продукції затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

Так, відповідно до абз.2 п.1 Порядку
відбору зразків продукції для
визначення її якісних показників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.10.2007 №1280
особливості відбору зразків окремих
видів продукції визначаються іншими
нормативно-правовими актами.

З метою встановлення єдиного порядку
організації та здійснення робіт,
пов'язаних з контролюванням якості
товарної нафти та нафтопродуктів
наказом Міністерства палива та
енергетики України, Державного
комітету України з питань технічного
регулювання та споживчої політики
затверджено Інструкцію з
контролювання якості нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України (далі -
Інстркуція).

Відповідно до абз.4 ст.1 Інструкції її
вимоги є обов'язковими для всіх
підприємств, установ та організацій
незалежно від форм власності, фізичних
осіб суб'єктів підприємницької
діяльності, які займаються хоча б одним
із таких видів діяльності, як
зберігання, транспортування та відпуск
нафти і нафтопродуктів, а також органів
виконавчої влади.

Підпунктом 4.1.10 п. 4.1 Інструкції
встановлено, що лабораторні
випробування мають здійснюватись у
випробувальних лабораторіях,
акредитованих згідно з Законом України
«Про акредитацію органів з оцінки
відповідності» або у вимірювальних
лабораторіях, атестованих згідно з
Законом України «Про метрологію та
метрологічну діяльність».

Пунктом 4.2 Інструкції № 271/121
регулюється порядок відбирання проб, в
якому зазначено, що передача
відібраних проб для проведення
лабораторних досліджень повинна
здійснюватися відповідно до цього
наказу та вимог ДСТУ 4488:2005 «Нафта і
нафтопродукти. Методи відбирання
проб».

В свою чергу, відповідно до підпункту
4.2.6 Інструкції для відбирання проби
нафтопродукту з роздавального крана
працюючої паливо-роздавальної колонки
(далі - ПРК), оператор АЗС задає
необхідну дозу і відпускає її до
підготовленої чистої металевої
ємності, з якої потім здійснюють
розливання в скляну тару.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач порушив порядок відбору
проб, наливаючи бензин з ПРК прямо у
пляшки за допомогою пластмасової лійки
яка могла бути розчинною у бензині та з
залишками відпрацьованих
нафтопродуктів, що не виключає
забруднення відібраних зразків.

Відповідно до п. 4.2.7 Інструкції у разі
відбирання проби для випробування в
сторонній лабораторії або державними
органами контролю пробу відбирають в
об'ємі не менше 3 літрів, яку поділяють
на три рівні частини, з яких перша (для
випробувань) і друга (арбітражна)
направляються до сторонньої
випробувальної лабораторії. Третя
(арбітражна) залишається на
підприємстві. Випробування
арбітражних проб здійснюються в
лабораторії за згодою і в присутності
всіх зацікавлених сторін, які письмово
повідомляються про місце і дату
проведення арбітражних випробувань їх
ініціатором.

Проби, відібрані або оформлені з
порушенням ДСТУ 4488 та пункту 4.2.6 цієї
Інструкції, лабораторією на арбітражні
випробування не приймаються (підп. 4.2.11
п.4.2 Інструкції).

Як вбачається з матеріалів справи, у
акті відбору зразків не вказано
кількість відібраних зразків
продукції, а лише зазначено, що
відібрано 3 дц3 бензину марки А-76 та
зазначено його вихідні дані. Далі
записано, що один зразок бензину у
кількості 1 дц3 залишено на АЗС.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", наступною дією органу
державного нагляду (контролю) після
закінчення процедури відбору проб, є
рішення керівника такого органу або
його заступника про призначення
експертизи (випробування) відібраної
продукції. Згідно до ч.2 цієї ж норми
закону, посадові особи, які здійснюють
державний нагляд (контроль),
зобов'язані ознайомити суб'єкта
господарювання з рішенням про
призначення експертизи (випробування),
а після її закінчення - з висновком
експертизи (випробування).

Спеціальним законом, що визначає
відповідні права та обов'язки органів з
питань захисту прав споживачів та
регулює інші питання, пов'язані з їх
діяльністю, є Закон №1023. Пунктом 3, ч.1,
ст.26 цього Закону передбачено, що у разі
відбору для перевірки якості зразків
продукції органи з питань захисту прав
споживачів направляють їх для
проведення незалежної експертизи у
відповідні лабораторії та інші
установи, акредитовані на право
проведення таких робіт згідно із
законодавством.

Судом встановлено, що у рішенні та акті,
Інспекція зазначила місцем проведення
випробування бензину Вінницьку
вимірювальну лабораторію ПАТ "Концерн
Галнафтогаз", розташовану за адресою: м.
Вінниця, вул. Залізнична, 13, однак ця
лабораторія не має статусу
акредитації, а відповідно до свідоцтва
про атестацію № ПУ-0011/12, виданого 06.02.2012
року ДП "Вінниця-стандартметрологія",
вона атестована на проведення
вимірювань у сфері поширення
державного метрологічного нагляду.

Відповідно до абз.10, п.3 Інструкції
(терміни та визначення), вимірювальна
лабораторія - це підприємство,
установа, організація чи їх окремий
підрозділ, що здійснює вимірювання
фізичних величин, визначення хімічного
складу, фізико-хімічних,
фізико-механічних та інших
властивостей і показників нафти та/або
нафтопродуктів, за винятком
вимірювань, з оцінюванням
відповідності нафтопродуктів, з
документальним оформленням їх
результатів. Тобто лабораторія не
вправі проводити вимірювання бензинів
на відповідність вимогам нормативних
документів та видавати документи про
результати таких перевірок.

У рішенні №14 зазначено, що відбір
зразків бензину здійснюється саме для
перевірки його на відповідність
вимогам нормативних документів.

Тому, 26 липня 2013 року, ПМВКП "ЛАН" було
направлено лист за вих. № 124 до
Держспоживінспекції України з вимогою
про визнання незаконними дій
Хмельницької Інспекції, пов'язаних з
відбором та направленням зразків
бензину на перевірку до некомпетентної
лабораторії.

02.08.2013 року посадова особа Інспекції
Хамітов С.М. вручив заступнику
директора ПМВКП "ЛАН" Назаренку А.М.
копію протоколу випробувань № 05/07-2013
року від 26.07.2013 року Вінницької
вимірювальної лабораторії (далі -
Протокол-1), згідно з яким зразок
бензину А-76 не відповідає вимогам ДСТУ
4063-2001 за показником: Масова частка
бензолу.

06.08.2013 року ПМВКП "ЛАН" звернулося з
листом до начальника Хмельницької
Інспекції з копією до голови
Держспоживстандарту України (вих. №118),
у якому обґрунтувало незаконність дій
Інспекції та просило не приймати
рішення на підставі документів,
отриманих з порушеннями закону.

12.08.2013 року на адресу ПМВКП "ЛАН"
надійшов інший протокол випробування
від 06.08.2013 року № 11 1/08-2013/К з
дослідженням тих же зразків бензину
А-76, але уже в акредитованій установі
Рівненська випробувальна лабораторія
Випробувального центру ІІММ ПАТ
"Концерн Галнафтогаз", у якому
зазначено такий же висновок про
невідповідність бензину вимогам ДСТУ,
як і в Протоколі-1.

Повторне направлення зразків одного і
того ж бензину до іншої уповноваженої
лабораторії свідчить про те, що
посадові особи Інспекції замість
скасування матеріалів здійснили грубі
порушення законодавства.

Викладене свідчить про порушення вимог
п.п.4.2.7, п.4.2 Інструкції, згідно з якими
Інспекція під час відбору зразків була
зобов'язана сформувати не два, а три
зразки бензину у об'ємі по 1 дц. кожен.
Причому, із числа 2-х, що мали бути
направлені до лабораторії, перша проба
для випробувань, а друга арбітражна,
котра згідно із вище зазначеною нормою
Інструкції має особливий порядок
розкриття, а саме: випробування
арбітражних проб здійснюється в
лабораторії за згодою і в присутності
всіх зацікавлених сторін, які письмово
повідомляються про місце і дату
проведення арбітражних випробувань їх
ініціатором.

Розкриття арбітражних проб
здійснюється безпосередньо перед
випробуванням в присутності всіх
зацікавлених сторін і оформляється
актом за формою 15-НК. Якщо будь-яка
сторона безпідставно відмовляється
від участі в розкритті проби та
арбітражних випробуваннях, то
випробування проводяться без участі
цієї сторони.

Та обставина, що ПМВКП "ЛАН" не було
попереджене про розкриття арбітражних
випробувань і те, що у Протоколі-2 про
арбітражні випробовування не
згадується, свідчить, що Рівненська
акредитована ВЛ повторно здійснила
дослідження зразка бензину, який
відбирався для випробувань і вже
випробовувався у Вінницькій
вимірювальній лабораторії.

Крім того, із записів у пунктах 3.5. обох
протоколів видно, що досліджувалися
одні і ті ж самі, відповідним чином
опломбовані, тобто без порушень
пломбування, зразки продукції, які
відібрані на АЗС №11 на підставі одного
і того ж акта відбору зразків № 23 від
19.07.2013 року. Це значить, що записи у
Протоколів про належне пломбування
зразка та його об'єм, не можуть
відповідати дійсності тому, що даний
зразок уже досліджувався, а значить і
були розпломбовано у попередній
лабораторії, а тому Рівненська
акредитована ВЛ, згідно із вимогами
п.п.4.2.9, гі.4.2 Інструкції, не вправі була
приймати на дослідження зразок бензину
з порушеннями пломбування, передбачені
п.8 ДСТУ 4488.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
правомірності винесення постанови № 196
про накладення стягнень від 26.11.2013 року.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст.200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Хмельницькій
області, - залишити без задоволення, а
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
/підпис/ Біла Л.М.

Судді
/підпис/ Гонтарук В. М.

/підпис/ Матохнюк Д.Б.

З оригіналом згідно:

секретар