Справа № 2605/17872/12
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Маринченко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України Оболонського
району міста Києва на постанову
Оболонського районного суду м.Києва
від 26 листопада 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України
Оболонського району міста Києва про
зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України Оболонського району міста
Києва про зобов"язання призначити
пенсію із зниженням пенсійного віку та
видати пенсійне посвідчення.

Постановою Оболонського районного
суду м.Києва від 26 листопада 2012 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Управління Пенсійного
фонду України Оболонського району
міста Києва звернувся з апеляційною
скаргою, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та винести нове
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році, що підтверджується
посвідченням учасника 2 категорії
Серії НОМЕР_1, виданого 19 квітня 2012 року.

01 жовтня 2012 року позивач звернувся із
заявою до Управління Пенсійного фонду
України Оболонського району міста
Києва, в якій просив призначити йому
пенсію за віком зі зниженням
пенсійного віку, при цьому додавши до
заяви документи на підтвердження його
участі у ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС.

Листом від 02 жовтня 2012 року № 10303/06
Управління Пенсійного фонду України
Оболонського району міста Києва
відмовило позивачу у призначенні
пенсії, посилаючись на відсутність
первинних документів на підтвердження
перебування позивача в зоні відчуження
на підставі яких було видано архівну
довідку № 20/04-10 від 03 лютого 2010 року.

Не погоджуючись відмовою відповідача
та вважаючи її протиправною, позивач
звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
які проживали або працювали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються зі
зменшенням пенсійного віку,
встановленого для отримання державних
пенсій. Зокрема, учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які працювали в зоні відчуження з
моменту аварії до 1 липня 1986 року
незалежно від кількості робочих днів, а
з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року - не
менш, ніж 5 календарних днів,
передбачено зменшення віку на 10 років.

Пунктом 7 Порядку надання і оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій, відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України 25
листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що
до заяви про призначення пенсії за
віком додається, у тому числі,
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та довідка про період (періоди) участі в
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
форма якої затверджена постановою
Державного Комітету СРСР про праці та
соціальні питання від 09 березня 1988 року
№ 122; посвідчення потерпілого від
Чорнобильської катастрофи (при
призначенні пенсії із використанням
норм статті 55 Закону України Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році, що підтверджується
посвідченням учасника 2 категорії
Серії НОМЕР_1 від 19 квітня 2012 року.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2012 року
ОСОБА_3 звернувся із заявою до
Управління Пенсійного фонду України
Оболонського району міста Києва, в якій
просив призначити йому пенсію за віком
зі зниженням пенсійного віку.

Так, до заяви позивачем подані наступні
документи: посвідчення учасника
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС у 1986 році, архівну
довідку Центрального архіву
громадських об'єднань України від 03
лютого 2010 року № 20/04-10, згідно якої
позивач під час роботи в ЦК ЛКСМ
України перебував у відрядженні в зоні
відчуження у період з 09 по 22 травня 1986
року.

Крім того, протоколом № ІІ засідання
бюро ЦК ЛКСМ України (МДС) від 21 червня
1991 року підтверджено відрядження
комсомольських працівників в зону
відчуження в період ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1986 році, в тому числі і позивача у
період з 09 по 22 травня 1986 року.

Також, позивачем надано довідку Спілки
Молодіжних організацій України № 81/1
від 04 листопада 1994 року, якою
підтверджено перебування у
відрядженні ОСОБА_3 у зоні відчуження у
період з 09 по 22 травня 1986 року для
виконання робіт, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС із зазначенням
населених пунктів, де знаходився
позивач: смт. Поліське, села Грезля,
Ковшилівка, Мартиновичі, Діброва,
Весняне, Луб'янка Поліського району та
с. Іловниця Чорнобильського району.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вказані документи підтверджують
факт перебування позивача у
відрядженні у зоні відчуження у період
з 09 по 22 травня 1986 року та можуть бути
підставою для призначення пенсії,
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України Оболонського
району міста Києва - залишити без
задоволення.

Постанову Оболонського районного суду
м.Києва від 26 листопада 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 02.04.2014
року..

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.