Справа № 826/19266/13-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Кобилянський К.М.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів при
секретарі Хрімлі О.Г., Ганечко О.М.,
Літвіної Н.М., Соловіцькій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 21 січня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Європейські технології обладнання»
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європейські
технології обладнання» звернулося до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
2 від 22 листопада 2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
січня 2014 року адміністративний позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нову, якою у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
обґрунтована та підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
позивача з питань документального
підтвердження господарських відносин,
їх реальності та повноти відображення
в обліку з ТОВ «Трансімпекс-Захід» () за період з 01 березня 2012
року по 31 березня 2012 року, та ТОВ
«Текапро» () за період з
01 липня 2012 року по 31 липня 2012 року, за
результатами якої складено акт №
628/26-55-22-02 від 08 листопада 2013 року.

Як вбачається з акту перевірки,
позивачем порушено вимоги: ст. 185, п.п.
198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 201.4, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у сумі 523 990,00 грн., у
тому числі: в березні 2012 року на суму
ПДВ - 140 631,78 грн., в липні 2012 року на суму
ПДВ - 383 358,22 грн.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення: № 2 від 22
листопада 2013 року, яким позивачу
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 654 987,00 грн., з яких 523 990,00 грн. -
основний платіж, 130 997,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

Не погоджуючись з податковим
повідомленням-рішенням та вважаючи
його протиправним, позивач звернувся
до суду з адміністративним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європейські
технології обладнання» зареєстровано
в якості юридичної особи Печерською
районною у м. Києві державною
адміністрацією 07 квітня 2010 року, що
підтверджується Свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А01 № 649351.

Згідно зі Свідоцтвом № 100280443 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європейські
технології обладнання» зареєстровано
в якості платника ПДВ 20 квітня 2010 року.

01 березня 2012 року між ТОВ «Європейські
технології обладнання» (покупець) та
ТОВ «Трансімпекс-Захід» (постачальник)
укладено договір поставки продукції №
103, за змістом якого постачальник
зобов'язується передати (поставити)
покупцю в обумовлені строки товари, а
покупець зобов'язується прийняти
вказані товари та оплатити за них
визначену грошову суму в порядку та на
умовах, визначених укладеним
договором.

Згідно з п. 1.2 укладеного договору,
предмет, кількість та асортимент
поставки, характеристики, кількість,
ціна та загальна вартість товару
вказуються в товарних накладних та
інших узгоджених сторонами документах.
Товарні накладні та інші узгоджені
сторонами документи є невід'ємною
частиною укладеного договору.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи: видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
податковими накладними, банківськими
виписками та платіжними дорученнями.

Крім того, 17 квітня 2012 року між ТОВ
«Європейські технології обладнання»
(покупець) та ТОВ «Текапро»
(постачальник) укладено договір
поставки № 17/04, за змістом якого в
порядку та на умовах, визначених
укладеним договором, постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця товар в асортименті загальною
вартістю 15 000 000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 2 500
000,00 грн. Кінцева ціна договору
визначається згідно з накладними,
підписаними сторонами. Покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його в строк та в розмірі,
визначеними укладеним договором.

Факт виконання укладеного договору
підтверджується наявними в матеріалах
справи: видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
податковими накладними, банківськими
виписками та платіжними дорученнями.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач посилається в акті
перевірки № 628/26-55-22-02 від 08 листопада 2013
року на акт № 438/2200/37711780 від 21 травня 2013
року «Про результати документальної
позапланової перевірки ТОВ
«Трансімпекс-Захід» (код за ) з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 25 червня 2011
року по 31 грудня 2012 року, акт №
133/26-55-22-01/4/37816246 від 24 липня 2013 року «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Текапро» () з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при проведенні
фінансово-господарських відносин з
платником податків ТОВ «УФК «Тритон»
за період з 01 травня 2012 року по 31 серпня
2012 року».

Зокрема, в акті № 438/2200/37711780 від 21 травня
2013 року зазначено, що на момент
проведення перевірки підприємством не
надано документів
фінансово-господарської діяльності, що
свідчить про невідповідність
задекларованих обсягів господарських
операцій фактичній сутності відносин,
змісту, що повинно бути зафіксовано в
документах, та задекларовані обсяги
нібито проведених операцій не
відповідають реальним обставинам. У
зв'язку з відсутністю документів
(договорів, накладних, податкових
накладних, документів про оплату,
документів з транспортування товару),
відсутністю сертифікатів, технічних
умов, місць зберігання, відсутністю
основних засобів та обладнання, на
якому працювали робітники
підприємства власних чи орендованих,
відсутністю трудових ресурсів,
відсутністю трудових угод про надання
послуг вантажно-розвантажувальних
робіт та відсутністю інших документів
при здійсненні
фінансово-господарської діяльності,
підприємством вчинено правочин, який
суперечить інтересам держави та
суспільства.

Також, в акті № 133/26-55-22-01/4/37816246 від 24
липня 2013 року зазначено, що перевіркою
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування у ТОВ «Текапро» по
операціях з придбання робіт (послуг) у
підприємства - постачальника ТОВ «УФК
«Тритон» (код за ) за період
роботи з 01 травня 2012 року по 31 серпня 2012
року та по операціях з продажу цих
робіт (послуг) підприємствам - покупцям.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

За змістом пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається: дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п. 201.6 ст. 201 ПК України,
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття
його податкової накладної та/або
розрахунку коригування до Єдиного
реєстру податкових накладних є
квитанція в електронному вигляді у
текстовому форматі, яка надсилається
протягом операційного дня.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення;
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року № 88, зареєстровано
в Міністерстві юстиції України 05
червня 1995 року за № 168/704, визначено, що
первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції діючому
законодавству, логічна ув'язка окремих
показників.

При вирішенні даної справи, колегія
суддів враховує також правову позицію
Вищого адміністративного суду України,
висловлену ним в Інформаційному листі
№ 1112/11/13-10 від 20 липня 2010 року,
відповідно до якого процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1) встановлення факту здійснення
господарської операції; 2) встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції; 3) встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг), спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку; 4) встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість; 5) встановлення факту
надмірної сплати податку на додану
вартість у ціні товарів (послуг), що
придбані платником податку.

Як зазначено в Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року, витрати
для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Крім того, судам слід ураховувати, що
наявність укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції.

З метою підтвердження реальності
господарських операцій, що мали місце з
його контрагентами, позивачем надано
до суду першої інстанції копії
відповідних первинних документів, а
саме: договори, податкові та видаткові
накладні, товарно-транспортні
накладні, банківські виписки та
платіжні доручення.

Проте, колегія суддів зазначає, що
окремі з наданих позивачем первинних
документів не відповідають
вищевказаним вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», зокрема:
податкові накладні не містять даних,
які б дали змогу ідентифікувати особу,
що підписувала зазначені документи, а
саме: не зазначені посади
відповідальних осіб.

Крім того, позивачем не надано до суду
першої інстанції та необґрунтовано
неможливість подання копій
довіреностей на отримання продукції за
видатковими накладними, наявними в
матеріалах справи.

Водночас, з урахуванням наведених
положень законодавства, колегія суддів
зазначає про те, що за відсутності
факту придбання товарів або в разі якщо
придбані товари не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту, навіть
за наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Таким чином, єдиною підставою
документального підтвердження спірних
сум податкового кредиту мають бути
належним чином складені та підписані
повноважними особами первинні
документи в розумінні наведених норм
законодавства.

Отже, колегія суддів констатує
відсутність належного документального
підтвердження виконання зазначених
господарських зобов'язань між
позивачем та його контрагентами.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Європейські технології обладнання»
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення є
необґрунтованими та не засновані на
нормах права, оскільки суми
податкового кредиту за відповідний
період не знайшли у повній мірі свого
підтвердження відповідними первинними
документами, оформленими у
відповідності до наведених
законодавчих вимог, та які
відображають реальність господарських
операцій, які є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
надано достатньо доказів
правомірності дій щодо проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача, оформлення її
результатів у формі акту та прийняття
на його основі податкового
повідомлення-рішення, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим постанова підлягає
скасуванню з ухваленням нової про
відмову в задоволенні
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 січня 2014 року
скасувати та ухвалити нову.

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Європейські
технології обладнання» відмовити.

Повний текст постанови виготовлений 22
квітня 2014 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
О.М. Ганечко

Н.М. Літвіна

Головуючий суддя

Хрімлі О.Г.

Судді:

Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.