Справа № 437/18048/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Н.О.
Суддя-доповідач - Ханова Р.Ф.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
справа №437/18048/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією суддів у
складі:

головуючого:
Ханової Р.Ф.

суддів:
Гайдара А.В., Яманко В.Г.

розглянувши у порядку

письмового провадження

апеляційну скаргу
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення

Луганської
міської ради

на постанову
Ленінського районного суду м.
Луганська

від 23 грудня
2013 року

по адміністративній справі №
437/18048/13-а (суддя Кравченко Н.О.)

за позовом ОСОБА_2

до
Департаменту з питань праці та
соціального захисту населення

Луганської
міської ради

про визнання
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити

певні дії, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою суду першої інстанції від 23
грудня 2013 року частково задоволенні
позовні вимоги ОСОБА_2 (позивач у
справі) до Департаменту з питань праці
та соціального захисту населення
Луганської міської ради (надалі
департамент, відповідач у справі) про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,
внаслідок чого, визнанні
неправомірними дії департаменту щодо
відмови в перерахунку та виплаті
ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років та зобов'язано
департамент здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_2 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, виходячи з розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
дітей віком до 6 років на відповідний
період, з 22 травня 2013 року по 22
листопада 2013 року з урахуванням
проведених виплат (арк. справи 35-40).

Ухвалюючи постанову суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
звернулась до суду із позовними
вимогами про стягнення допомоги за
період з 1 січня 2013 року, частина яких
щодо стягнення з відповідача допомоги
за період з 1 січня 2013 року по 21 травня
2013 року включно залишена без розгляду,
з огляду на відсутність підстав для
відновлення строку, про що
постановлена ухвала, а частина
позовних вимог щодо відновлення права
на допомогу з 22 травня 2013 року по 22
листопада 2013 року, вирішена на користь
позивача.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як прийняту з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог (арк. справи
42).

Сторони в судове засідання не прибули,
про час, дату та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином, тому за приписами пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу у порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи позивач є матір'ю дитини -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно отримує
допомогу по догляду за дитиною
відповідно до довідки управління від 6
листопада 2013 року, яка позивачу
призначена та виплачена, з урахуванням
доходів (арк. справи 10, 15).

Позивач є застрахованою особою, що
підтверджується наказом
Фармацевтичної фабрики КП «Луганська
обласна «Фармація» № 249-п від 15 липня 2011
року (арк. справи 14).

Виходячи з меж перегляду апеляційної
скарги та тієї обставини, що позовні
вимоги за період з 1 січня 2013 року по 21
травня 2013 року залишені судом без
розгляду шляхом постановлення ухвали у
цій же день, яка є предметом окремого
апеляційного оскарження, відсутні
підстави для вирішення позову про
відновлення порушеного права з січня
2013 року у межах перегляду цієї
постанови.

Статтею 5 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» від 21
листопада 1992 року № 2811-XII (зі змінами та
доповненнями) передбачено, що всі види
державної допомоги сім'ям з дітьми,
крім допомоги у зв'язку з вагітністю та
пологами жінкам, зазначеним у частині
другій статті 4 цього Закону,
призначають і виплачують органи
соціального захисту населення за
місцем проживання батьків
(усиновителів, опікуна, піклувальника).

З 1 січня 2008 року відповідно до статті 15
Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" та пункту 3 Прикінцевих
Положень цього Закону, пункту 22 Порядку
про призначення та виплату державної
допомоги сім'ям з дітьми затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751, розмір
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50%; з 1
січня 2009 року -75%; з 1 січня 2010 року - 100%
прожиткового мінімуму встановленого
для працездатних осіб та
середньомісячним сукупнім доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн.

Таким чином, з 1 січня 2008 року існує
норма закону відповідно до якої спірні
правовідносини регулюються тільки
Законом України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми", функції по виплаті
допомоги до догляду за дитиною
покладені на УПСЗН і допомога
виплачується саме за рахунок
Державного бюджету України.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачем призначено допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до частини
першої статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» в
редакції Закону № 107-VІ, тобто у розмірі,
що дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень. Проте,
відповідно до Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік», розділ П «Внесення
змін до деяких законодавчих актів
України», яким викладена зазначена
редакція частини першої статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», діяла по 31 грудня 2008
року.

Пунктом 1 частини 1 статті 92
Конституції України передбачено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод. За положеннями частини третьої
статті 46 Конституції України, пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановлено законом.

Правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України, основних соціальних гарантій,
визначені Законом України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії» від 5
жовтня 2000 року № 2017-3.

Таким чином, станом на день звернення
позивача до відповідача із заявою при
призначення їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку,
частина 1 статті 15 Закону діє в
наступній редакції: допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 24, 94, 184, 195, 197, 198, 200,
205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ
:

Апеляційну скаргу Департаменту з
питань праці та соціального захисту
населення Луганської міської ради на
постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 23 грудня 2013 року у
справі № 437/18048/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 23 грудня 2013 року у
справі № 437/18048/13-а - залишити без змін.

Ухвала постановлена та підписана 14
квітня 2014 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили через п'ять днів після направлення
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Р.Ф. Ханова

Судді:
А.В. Гайдар

В.Г. Яманко