Справа № 826/13425/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кармазін
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

при секретарі:
Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі в м. Києві апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Подільському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_3 звернулася до Окружного
адміністративного суду м.Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Подільському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві та просила (з урахуванням заяви
про зменшення позовних вимог) визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 11.07.2013
№000048/26-56-17-01-09 та від 24.04.2013 № .

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
листопада 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням позивачка подала апеляційну
скаргу, в якій просила постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити в частині вимог про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
24.04.2013 № . В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що висновки податкового органу,
викладені в Акті перевірки, про
використання нею найманої праці 16-ти
офіційно неоформлених працівників, є
хибними, а пояснення відібрані, в ході
перевірки у зазначених осіб, не
відповідають дійсності, оскільки
останні не мали юридичної освіти на час
написання пояснень та не усвідомлювали
суті повідомлених ними у письмовій
формі обставин.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явилися у судове
засідання, вивчивши матеріали справи,
дослідивши й проаналізувавши доводи
апеляційної скарги і докази на їх
підтвердження, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ДПІ у Подільському районі м. Києва ДПС,
правонаступником якої є ДПІ у
Подільському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві, проведено планову виїзну
перевірку суб'єкта підприємницької
діяльності, - фізичної особи підприємця
ОСОБА_3, - за період з 01.01.2010 по 31.12.2012.

Перевіркою повноти нарахування,
утримання та перерахування до бюджету
податку з доходів фізичних осіб при
виплаті доходів громадянам
встановлено порушення п. 18.1., п. 177.7. ПК
України, в результаті чого ФОП ОСОБА_3
донараховано податок на доходи
фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати за період, що перевірявся, на
загальну суму 68 848,50 грн.

За результатами перевірки складено Акт
від 05.04.2013 № 1155/17-2-05/.

Так, в Акті перевірки зазначено, що
позивачка за період з 2010 по 2012 рік
використовувала працю 16 найманих осіб,
з якими трудові відносини не були
оформлені шляхом укладання трудового
договору, але які фактично працювали та
виконували роботу: кухарів,
прибиральників, продавців, барменів,
офіціантів, комерційного директора,
при цьому отримували від позивачки
готівкою заробітну плату, про що у них
відібрані пояснення.

Відомості щодо вказаних осіб, період їх
роботи, місце роботи (об'єкт), посади,
заробітні плати (період/розмір),
викладено ДПІ на стор. 23 - 24 Акту
перевірки, із визначенням загальної
суми заробітної плати, отриманої
зазначеними особами без оформлення від
позивачки у розмірі 458 990 грн. та суми
податку 68 848,50 грн.

На підставі висновків Акту перевірки
ДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення: від 24.04.2013 №
, відповідно до якого позивачці
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «податок з доходів
фізичних осіб» на 22 875,81 грн. за основним
платежем та на 1412,72 грн. за штрафними
санкціями; від 11.07.2013 № 000048/26-56-17-01-09,
відповідно до якого позивачці
збільшено грошове зобов'язання за
платежем «податок з доходів фізичних
осіб» на 1 128,41 грн. за штрафними
санкціями; від 24.04.2013 № ,
відповідно до якого позивачці
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем «податок з доходів
фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати» на 68 848,50 грн. за основним
платежем та на 14 803,63 грн. за штрафними
санкціями.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність підстав для визнання
протиправними та скасування
оскаржуваних рішень, оскільки
висновки, викладені податковим органом
в Акті перевірки, знайшли своє
підтвердження в ході судового розгляду
справи.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Таким чином, перегляду в апеляційному
порядку підлягає лише та частина
позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, які не були
задоволенні судом першої інстанції та
стали підставою до звернення Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 з даною
апеляційною скаргою, а саме: визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
24.04.2013 № .

Згідно з п.п. «д» п. 1.3. Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
дохід з джерелом його походження з
України - будь-який дохід, одержаний
платником податку або нарахований на
його користь від здійснення будь-яких
видів діяльності на території України,
у тому числі у вигляді доходів від
заробітної плати, нарахованих
(виплачених, наданих) внаслідок
здійснення платником податку трудової
діяльності на території України.

У свою чергу, п. 1.15. Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
передбачено, що податковий агент, це
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ) або
фізична особа чи представництво
нерезидента - юридичної особи, які
незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Податковим агентом, зокрема, є фізична
особа, що є суб'єктом підприємницької
діяльності чи здійснює незалежну
професійну діяльність, яка
використовує найману працю інших
фізичних осіб, щодо виплати заробітної
плати (інших виплат та винагород) таким
іншим фізичним особам.

При цьому, відповідно п/п. 4.2.1. Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» до складу загального
місячного оподатковуваного доходу
включаються доходи у вигляді
заробітної плати, інші виплати та
винагороди, нараховані (виплачені)
платнику податку відповідно до умов
трудового або цивільно-правового
договору.

Згідно з п. 17.1. Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
особою, відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є працедавець, який
виплачує такі доходи на користь
платника податку.

Згідно з п/п. «а» 19.2. Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» особи,
які відповідно до цього Закону мають
статус податкових агентів, зобов'язані
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, який виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати та за її
рахунок.

З набранням чинності ПК України
правила оподаткування доходів
фізичних осіб спірні відносини почали
регулюватися аналогічними за змістом
положеннями п. 163.1.1, 164.1.2, 164.2, п. 168.1.1, 168.1.2
ПК України.

З наявних у матеріалах справи
оригіналів пояснень, наданих під час
перевірки на ім'я керівника ДПІ,
вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 повідомили, що неофіційно
працювали на об'єктах позивачки.

При цьому додатково, у своїх письмових
поясненнях на адресу суду першої
інстанції, наведені особи зазначили, що
працювали у позивачки, але не були
оформлені, трудовий договір не
укладали, але доходи отримували.
Зокрема, такі додаткові пояснення
надали ОСОБА_8 (щодо отримання доходу 55
грн. за добу за відпрацьовану неділю,
працює тиждень через тиждень), ОСОБА_6
(700 грн. за тиждень, працює два тижні
через два тижні), ОСОБА_10 (щодо доходу 600
грн. за тиждень з графіком - тиждень
через тиждень), ОСОБА_13 (щодо отримання
1400 грн. на місць, 2 рази по 700 грн., працює
з лютого 2012 року), ОСОБА_14 (щодо
отримання доходу у розмірі 2000 грн. на
місяць, працював на час перевірки 8
місяців), ОСОБА_15 (700 грн. раз на тиждень,
працювала рік на час перевірки), ОСОБА_16
(4800 грн. на місяць), - що відповідає
обставинам, встановленим під час
перевірки.

У той же час, ОСОБА_17 ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_18, ОСОБА_19, у поясненнях,
наданих під час перевірки, зазначили,
що працюють за трудовим договором та
отримують заробітну плату, розмір якої
зазначено в цих поясненнях та в
розрахунках Акта перевірки.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КАС України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 КАС України
письмовими доказами є документи (у тому
числі електронні документи), акти,
листи, телеграми, будь-які інші
письмові записи, що містять в собі
відомості про обставини, які мають
значення для справи.

Згідно з наведеними в Акті перевірки
відомостями центру зайнятості (стор. 20
Акту перевірки), вбачається
відсутність реєстрації трудових
договорів (відносин) зазначених осіб з
позивачкою. В контексті наведеного
слід зазначити, що ані під час розгляду
справи судом першої інстанції, ані в
ході апеляційного перегляду справи
позивачкою не надано наказів про
прийняття зазначених осіб на роботу до
позивачки, трудових угод між
позивачкою та зазначеними особами,
копій трудових книжок, відомостей про
виплату заробітної плати або ж її
перерахування на банківські рахунки
вказаних осіб, податкової звітності з
ПДФО, інших звітних документів, з яких
би вбачалось нарахування зазначеним
особам заробітної плати та утримання
податку.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що відомості Акта перевірки
та пояснення осіб, які були відібрані в
ході перевірки та додатково
підтвердженні в ході судового розгляду
справи є належними та допустимими
доказами порушення позивачкою норм
трудового та податкового
законодавства.

В свою чергу, позивачкою не доведено
наявності помилок у розрахунках ДПІ, у
т.ч. щодо періодів роботи працівників,
виплачених доходів та нарахованої суми
податку та штрафних санкцій або їх
проведення з порушенням норм
податкового законодавства.

Тобто, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Таким чином, допущення судом першої
інстанції порушень норм
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, а підстав
для скасування оскаржуваної постанови
суду немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 19
листопада 2013 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 08
квітня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.