Справа № 808/675/14
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

26 березня 2014 року (14 год. 40 хв.) Справа №
808/675/14 м.Запоріжжя Запорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді - Киселя Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Кай К.В.,

представників:

позивача - Дерев’янко І.О.,

відповідача - Шахрая О.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Поларіс-Еко» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

27.01.2014 до Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Поларіс-Еко» (далі - позивач) до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - відповідач),
в якому позивач просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення № від 14.01.2014
на загальну суму 488400,50 грн., прийняте
заступником начальника відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідачем була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка позивача з питань
своєчасності та повноти сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток підприємства при здійсненні
господарських операцій з ТОВ
«МАРИТЕН», ТОВ «ПОЛЮС-ЮГ», ТОВ «АКВІЛОН
ТРЕЙДИНГ», ТОВ «ДОМІНО-2010», ТОВ «АРКАДА
І К», ПП «СІТАЛ» за період з 01.01.2011 по
31.12.2012 за результатами якої складено
акт від 25.12.2013 №132/22-01/31823677 (далі - Акт
перевірки). На підставі Акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від 14.01.2014 №.
Висновки Акту перевірки позивач вважає
необґрунтованими, не підтвердженими
документально та такими, що не
ґрунтуються на нормах діючого
законодавства, а тому оскаржуване
податкове повідомлення-рішення на
думку позивача є безпідставним та
таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 29.01.2014 провадження у
справі було відкрите, судове засідання
призначене на 10.02.2014.

У судове засідання 10.02.2014 представники
сторін не прибули.

Ухвалою від 10.02.2014 за клопотанням
позивача провадження у справі було
зупинене до 26.02.2014.

Ухвалою від 26.02.2014 провадження у справі
було поновлено, судове засідання
призначене на 26.02.2014.

У судовому засіданні 26.02.2014
оголошувалась перерва до 13.03.2014.

В період з 11.03.2014 по 21.03.2014 головуючий
суддя перебував у відрядженні у зв'язку
із проходженням щорічного
двотижневого навчання у Національній
школі суддів України, через що судовий
розгляд був відкладений на 26.03.2014.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав викладених у позовній заяві,
зокрема зазначивши, що про реальність
господарських операцій позивача із ТОВ
«МАРИТЕН», ТОВ «ПОЛЮС-ЮГ», ТОВ «АКВІЛОН
ТРЕЙДИНГ», ТОВ «ДОМІНО-2010», ТОВ «АРКАДА
І К», ПП «СІТАЛ» свідчать дані наданих
відповідачу для перевірки документи
первинного бухгалтерського та
податкового обліку позивача. Посилання
відповідача на нікчемність, укладених
позивачем із ТОВ «МАРИТЕН», ТОВ
«ПОЛЮС-ЮГ», ТОВ «АКВІЛОН ТРЕЙДИНГ», ТОВ
«ДОМІНО-2010», ТОВ «АРКАДА І К», ПП
«СІТАЛ» правочинів, є необґрунтованим
та не доведеним у встановленому
законодавством порядку. Зазначив, що
жодним нормативно-правовим актом не
передбачено право визначати дійсність
чи недійсність договорів в залежності
від наявності у сторін договору
складів, чисельності персоналу, місця
передачі товару та переходу права
власності на нього, умови його
транспортування тощо. Якщо відповідач
вважає, що укладені між позивачем та
контрагентами договори є нікчемними,
він не позбавлений можливості
звернутись до суду із позовами про
стягнення в дохід держави всього
одержаного за цими договорами,
посилаючись на їх нікчемність, але ж не
наділений, внаслідок таких висновків,
жодними правовими підставами для
донарахування позивачу за
результатами перевірки податкових
зобов'язань та застосування штрафних
санкцій. Просив задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
відповідача заперечив проти позовних
вимог з підстав викладених у
запереченнях проти позову, зокрема
зазначивши, що висновки, яких дійшов
відповідач в Акті перевірки, свідчать
про нереальність угод між позивачем та
ТОВ «МАРИТЕН», ТОВ «ПОЛЮС-ЮГ», ТОВ
«АКВІЛОН ТРЕЙДИНГ», ТОВ «ДОМІНО-2010»,
ТОВ «АРКАДА І К», ПП «СІТАЛ». Зазначив,
що до відповідача надійшли Акти
перевірок та акти про неможливість
проведення зустрічних звірок
контрагентів позивача. Зазначеним
Актами встановлено, що у ТОВ «АРКАДА І
К» відсутні фізичні, технічні,
технологічні можливості до вчинення
задекларованих господарських операцій
фізичні, технічні, технологічні
можливості до вчинення задекларованих
господарських операцій. За
результатами обстеження встановлено
відсутність підприємства за адресою
місцезнаходження підприємства.
Неможливо співставити дані первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків. Інформація
щодо використання офісних, виробничих,
торговельних, складських приміщень на
момент складання акту - відсутня. На
підприємстві відсутні основні фонди.
Стосовно ТОВ «ПОЛЮС-ЮГ ЛТД» не
встановлено перевезення автомобільним
транспортом товару - холодону та
запасних частин до холодильного
обладнання від постачальників та до
покупців. Всі операції купівлі-продажу
з підприємствами-постачальниками не
спричиняють настання правових
наслідків та мають ознаки нереальності
їх здійснення. Встановлено, що ПП
«СІТАЛ» не звітує про наявність
основних фондів, чисельність працюючих
1 особа, не встановлено факт передачі
товарів (послуг) ПП «СІТАЛ»
контрагентам-покупцям, у зв'язку із
відсутністю договорів про
господарську діяльність, актів
приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів. Встановлено
відсутність інформації про наявні
складські приміщення, наявність
автомобільного транспорту,
устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства.
Фінансово-господарська діяльність ПП
«СІТАЛ» здійснюється поза межами
правового поля, фінансово-господарські
правовідносини з контрагентами є
фіктивними правочинами, що вчинено без
наміру створення правових наслідків.
По ТОВ «ДОМІНО-2010» встановлено, що
основні засоби на підприємстві
відсутні. Декларації з податку на
прибуток з 2011 року не надавались,
додаток К1 до декларації з податку на
прибуток не надавався, у зв'язку з чим
неможливо підтвердити наявність на
балансі підприємства основних засобів.
Фактично ТМЦ від ТОВ «ДОМІНО-2010» до
подальших контрагентів не постачалось,
взаємовідносини носили безтоварний
характер, що свідчить про те, що
правочини здійснені без мети настання
реальних наслідків, та здійснений для
неправомірного завищення суми
податкового кредиту та відповідно
заниження податкових зобов'язань.
Відносно директора ТОВ «ДОМІНО-2010»
ГВПМ ОДПІ у м. Мелітополь порушено
кримінальні справи за ст. 191, 212 КК
України. Також, згідно АІС «Податковий
блок підсистема «Аналітична система»
щодо ТОВ «ТД «ВЕНТУМ» та ТОВ «АСТРОЙЛ»
(за рахунок яких ТОВ «АКВІЛОН ТРЕЙДІНГ»
сформував податковий кредит за період
з 01.01.2011 по 31.12.2011) встановлено порушення
стосовно безпідставного включення до
складу податкового кредиту та
податкових зобов'язань операцій при
взаємовідносинах з контрагентами
покупцями та постачальниками. Також,
відповідач зазначив, що основним видом
діяльності ТОВ «МАРИТЕН» є оптова
торгівля зерном, необробленим тютюном,
насінням і кормами для тварин, тоді як
позивач придбавав у нього кутові
вітрини та послуги з розвантаження
маниш, зборки торговельної меблі та
холодильних камер, монтажу лотків та
холодильного обладнання, зборки
станцій. Тому, вважає оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
правомірним, через що просив відмовити
у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 26.03.2014 було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали і з'ясувавши обставини
адміністративної справи, дослідивши
наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач мав господарські відносини із
ТОВ «ПОЛЮС-ЮГ» без укладення договору
по придбанню припою.

За наслідками поставки товару позивачу
видавалась податкові накладні від
18.01.2011 №8, від 14.05.2012 №123, від 01.02.2012 №21,
від 24.02.2012 №33, від 20.07.2011 №266, від 21.07.2011
№271, від 30.09.2011 №357, від 05.12.2011 №412, від
01.12.2011 №410, від 14.06.2011 №204, від 25.05.2011 №163,
від 28.04.2011 №128, від 22.04.2011 №118, від 27.04.2011
№120, від 14.02.2011 №33, від 20.01.2011 №11 на суму
61452,00 грн. у тому числі ПДВ у сумі 10242,00
грн., видаткові накладні від 21.07.2011 №251,
від 30.09.2011 №338, від 05.12.2011 №387, від 02.02.2012
№15, від 24.02.2012 №25, від 14.05.2012 №96, від
19.01.2011 №7, від 21.01.2011 №11, від 14.02.2011 №31,
від 27.04.2011 №111, від 29.04.2011 №121, від 25.05.2011
№155, від 14.06.2011 №194 та рахунки-фактури
від 19.07.2011 №293, від 30.09.2011 №398, від 01.12.2011
№457, від 01.02.2012 №16, від 24.02.2012 №34, від
14.05.2012 №108, від 18.01.2011 №8, від 20.01.2011 №14,
від 14.02.2011 №38, від 21.04.2011 №140, від 28.04.2011
№154, від 25.05.2011 №189, від 14.06.2011 №232 на
зазначену суму.

Розрахунки за виконання зазначених
вище договорів здійснювалась у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок ТОВ
«ПОЛЮС-ЮГ», що підтверджується
платіжними дорученнями від 20.07.2011 №686,
від 04.08.2011 №738, від 30.09.2011 №932, від 10.10.2011
№947, від 01.12.2011 №1179, від 08.12.2012 №1188, від
01.02.2012 №103, від 24.02.2012 №217, від 14.05.2012 №469,
від 24.05.2012 №509, від 18.01.2011 №20, від 20.01.2011
№30, від 22.02.2011 №128, від 14.02.2011 №115, від
22.04.2011 №338, від 28.04.2011 №357, від 28.04.2011 №363,
від 25.05.2011 №476, від 30.05.2011 №495, від 14.06.2011
№546, від 21.06.2011 №588 на суму 61452,00 грн.

ТОВ «ПОЛЮС-ЮГ» було поставлено
позивачу товар, що підтверджується
товарно-транспортними накладними від
05.12.2011, від 02.02.2012, від 21.07.2011.

18.01.2011 між позивачем та ТОВ «АКВІЛОН
ТРЕЙДИНГ» був укладений договір
купівлі-продажу №011800, за умовами якого
продавець зобов'язався передати у
власність позивача фреони
(холодоагенти), припої, мідні
холодильні труби, компресорні оливи, а
позивач прийняти товар та оплатити
його вартість. Найменування товару,
комплектність, кількість, ціна
вказуються у протоколах погодження
цін, якими можуть бути видаткові
накладні на відпуск-одержання товару.
Доставка товару здійснюється
кур'єром/перевізником («Інтайм», «САТ»
або ін.) за рахунок позивача, або
вивозиться самостійно позивачем зі
складу продавця. Одночасно з передачею
товару, продавець надає позивачу -
рахунок-фактуру, видаткову накладну,
податкову накладну. Строк дії договору
сторонами був визначений з моменту
його підписання до 31.12.2016.

За наслідками виконання умов договору
позивачу видавались податкові
накладні від 19.01.2011 №55, від 20.01.2011 №62,
від 28.01.2011 №109, від 01.02.2011 №3, від 18.01.2011
№60, від 14.03.2011 №56, від 30.03.2011 №135, від
24.03.2011 №109, від 20.06.2011 №153, від 11.08.2011 №49,
від 30.09.2011 №148, від 14.10.2011 №44, від 29.11.2011
№98, від 20.12.2011 №47, від 20.12.2011 №48 на
загальну суму 380054,13 грн. у тому числі
ПДВ 63342,35 грн., видаткові накладні від
19.01.2011 №РН-0000048, від 20.01.2011 №РН-0000054, від
28.01.2011 №РН-0000105, від 01.02.2011 №РН-0000119, від
15.02.2011 №РН-0000171, від 14.03.2011 №РН-0000264, від
30.03.2011 №РН-0000343, від 24.03.2011 №РН-0000311, від
20.06.2011 №РН-0000871, від 11.08.2011 №РН-0001217, від
30.09.2011 №РН-0001440, від 14.10.2011 №РН-0001493, від
29.11.2011 №РН-0001627, від 20.12.2011 №РН-0001684, від
20.12.2011 №РН-0001685, від 20.01.2011 №РН-0000054 на
зазначену суму та рахунки-фактури від
18.01.2011 №СФ-0000062, від 20.01.2011 №СФ-0000071, від
28.01.2011 №СФ-0000129, від 28.01.2011 №СФ-0000130, від
14.02.2011 №СФ-0000209, від 14.03.2011 №СФ-0000335, від
28.03.2011 №СФ-0000443, від 22.03.2011 №СФ-0000394, від
20.06.2011 №СФ-0001152, від 11.08.2011 №СФ-0001507, від
30.09.2011 №СФ-0001764, від 14.10.2011 №СФ-0001828, від
29.11.2011 №СФ-0001999, від 16.12.2011 №СФ-0002073, від
20.12.2011 №СФ-0002081 на зазначену суму.

Розрахунки із ТОВ «АКВІЛОН ТРЕЙДИНГ»
за виконання зазначеного договору
здійснювались у безготівковій формі,
шляхом переказу коштів на банківський
рахунок ТОВ «АКВІЛОН ТРЕЙДИНГ», що
підтверджується платіжними
дорученнями від 24.01.2011 №34, від 28.01.2011 №58,
від 07.02.2011 №84, від 14.02.2011 №110, від 02.03.2011
№146, від 28.03.2011 №228, від 06.04.2011 №260, від
13.04.2011 №302, від 05.07.2011 №639, від 15.09.2011 №874,
від 18.10.2011 №989, від 03.11.2011 №1059, від 03.12.2011
№1192, від 26.12.2011 №1276, від 03.02.2012 №112 на
суму 380054,13 грн.

Товар було поставлено на склад
позивача кур'єрською службою «Ваш час»,
що підтверджується
товарно-транспортними накладними.

02.06.2011 між позивачем та ТОВ «ДОМИНО-2010»
був укладений договір на виконання
робіт №147, за умовами якого позивач
доручив, а виконавець зобов'язався в
межах договірної ціни власними
зусиллями виконати у встановлені
договором строки: монтаж та зборку
холодильного обладнання; ремонтні,
завантажо-розвантажувальні роботи на
об'єктах позивача згідно специфікації;
технічне обслуговування холодильного
обладнання; види та вартість робіт
вказується в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору.
Вартість робіт по договору складає
498261,60 грн. з ПДВ. Здача-приймання робіт
оформлюється двостороннім актом.

За наслідками надання зазначених робіт
між позивачем та ТОВ «ДОМИНО-2010» були
складені Акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 05.07.2011 №05/07, від
05.07.2011 №06/07, від 04.07.2011 №04/07.

За наслідками виконання договору
видавались позивачу податкові
накладні від 05.07.2011 №503, від 05.07.2011 №502,
від 04.07.2011 №402 на загальну суму 498261,60
грн. у тому числі ПДВ у сумі 83043,60 грн. та
рахунки-фактури від 05.07.2011 №05/07, від
05.07.2011 №06/07, від 04.07.2011 №04/07 на зазначену
суму.

Розрахунки із ТОВ «ДОМИНО-2010» за
виконання зазначеного договору
здійснювались у безготівковій формі,
шляхом переказу коштів на банківський
рахунок ТОВ «ДОМИНО-2010», що
підтверджується платіжними
дорученнями від 11.08.2011 №775, від 17.08.2011
№800, від 30.08.2011 №829, від 15.09.2011 №871, від
20.10.2011 №993, від 03.11.2011 №1061, від 10.11.2011 №1088,
від 25.11.2011 №1141, від 29.11.2011 №1148, від 30.11.2011
№1168 на суму 498261,60 грн.

01.03.2012 між позивачем та ТОВ «СІТАЛ» був
укладений договір на виконання робіт
№92, за умовами якого позивач доручив, а
виконавець зобов'язався виконати на
свій ризик роботи за адресою м.
Маріуполь, бул. Шевченко с/м «Сільпо»:
збірка камер з сандвіч-панелей; монтаж
холодильного обладнання; фарбування
холодильної меблі;
вантажно-розвантажувальні роботи;
монтаж стелажного обладнання; окраска
касових боксів. Позивач зобов'язався
своєчасно прийняти та оплатити роботи.
Вартість робіт по договору складає
163243,20 грн. з ПДВ. Здача-приймання робіт
оформлюється двостороннім актом.

За наслідками надання зазначених робіт
між позивачем та ТОВ «СІТАЛ» було
складено Акт здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 23.03.2012 №С-00000057.

За наслідками виконання договору
видавалась позивачу податкова
накладна від 23.03.2012 №121 на загальну суму
163243,20 грн. у тому числі ПДВ у сумі 27207,20
грн. та рахунок-фактуру від 23.03.2012
№С-00000089 на зазначену суму.

Розрахунки із ТОВ «СІТАЛ» за виконання
зазначеного договору здійснювались у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок ТОВ
«СІТАЛ», що підтверджується платіжними
дорученнями від 11.04.2012 №362 (лист
позивача про призначення зазначеного
платежа «Сплата за зборку камер з
сандвіч-панелей, монтаж холодильного
обладнання згідно договору №92 від
01.03.2012 в т.ч. НДС 20% - 8333,33 грн.», від 18.04.2012
№380, від 26.04.2012 №424 на загальну суму
163243,20 грн.

01.03.2012 між позивачем та ТОВ «СІТАЛ» був
укладений договір на виконання робіт
№93, за умовами якого позивач доручив, а
виконавець зобов'язався виконати на
свій ризик роботи за адресою м. Херсон,
вул. Залаегерсег с/м «Сільпо»: збірка
камер з сандвіч-панелей; монтаж
повітряхолоджувачів; установка
конденсаторів; прокладка труб для
зливу конденсату; прокладка кабеля.
Позивач зобов'язався своєчасно
прийняти та оплатити роботи. Вартість
робіт по договору складає 108324,00 грн. з
ПДВ. Здача-приймання робіт
оформлюється двостороннім актом.

За наслідками надання зазначених робіт
між позивачем та ТОВ «СІТАЛ» було
складено Акт здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 30.03.2012 №С-00000080.

За наслідками виконання договору
видавалась позивачу податкова
накладна від 30.03.2012 №167 на загальну суму
108324,00 грн. у тому числі ПДВ у сумі 18054,00
грн. та рахунок-фактуру від 30.03.2012
№С-00000111 на зазначену суму.

Розрахунки із ТОВ «СІТАЛ» за виконання
зазначеного договору здійснювались у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок ТОВ
«СІТАЛ», що підтверджується платіжними
дорученнями від 23.05.2012 №498 від 28.05.2012 №522
на загальну суму 108324,00 грн.

04.04.2012 між позивачем та ТОВ «СІТАЛ» був
укладений договір на виконання робіт
№114, за умовами якого позивач доручив, а
виконавець зобов'язався виконати на
свій ризик роботи за адресою м.
Запоріжжя, вул. Базова с/м «Сільпо»:
монтажні роботи по утепленню стелі та
стін. Позивач зобов'язався своєчасно
прийняти та оплатити роботи. Вартість
робіт по договору складає 125946,00 грн. з
ПДВ. Здача-приймання робіт
оформлюється двостороннім актом.

За наслідками надання зазначених робіт
між позивачем та ТОВ «СІТАЛ» було
складено Акт здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 16.04.2012 №С-00000200.

За наслідками виконання договору
видавалась позивачу податкова
накладна від 16.04.2012 №163 на загальну суму
125946,00 грн. у тому числі ПДВ у сумі 20991,00
грн. та рахунок-фактуру від 16.04.2012 №205 на
зазначену суму.

Відповідно до Акту приймання-передачі
векселів від 24.07.2012 для забезпечення
заборгованості у розмірі 125946,00 грн. ТОВ
«СІТАЛ» передало власний простий
вексель Серія АА №1639502.

04.04.2012 між позивачем та ТОВ «СІТАЛ» був
укладений договір поставки №115, за
умовами якого постачальник
зобов'язався передати у власність
позивача металоконструкції для
встановлення компресорних станцій;
металоконструкції для встановлення
конденсаторів повітряного
охолоджування; контролер для
компресорних станцій EWCM-9100 13D );
теплообмінник системи рекуперації
тепла Р15-100, а позивач прийняти товар та
оплатити його вартість. Постачальник
взяв на себе обов'язок після набрання
чинності договором в строк не пізніше 30
днів передати позивачу товар та
встановити його за адресою м. Херсон,
вул. Залаегерсег с/м «Сільпо». Всі
роботи з доставки, монтажу та
встановлення включені у ціну товару.
Загальна ціна договору складає 145945,98
грн. з ПДВ. Строк дії договору сторонами
був визначений з моменту його
підписання до 30.06.2012.

За наслідками виконання умов договору
позивачу видавалась податкова
накладна від 18.04.2012 №181 на загальну суму
145945,98 грн. у тому числі ПДВ 24324,33 грн.,
видаткова накладна від 18.04.2012 №С-00000358
та рахунок-фактура від 16.04.2012 №206 на
зазначену суму.

Розрахунки із ТОВ «СІТАЛ» за виконання
зазначеного договору здійснювались у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківський рахунок ТОВ
«СІТАЛ», що підтверджується платіжним
дорученням від 03.09.2012 №772 на суму 20391,98
грн. Відповідно до Акту
приймання-передачі векселів від 24.07.2012
для забезпечення заборгованості у
розмірі 125554,00 грн. ТОВ «СІТАЛ» передало
власний простий вексель Серія АА №1639501.

25.01.2012 між позивачем та ТОВ «МАРИТЕН»
був укладений договір поставки №12, за
умовами якого постачальник
зобов'язався передати у власність
позивача товар, згідно із
специфікацією до договору, а позивач
прийняти товар та оплатити його
вартість. Постачальник взяв на себе
обов'язок після набрання чинності
договором в строк не пізніше 3 днів
передати позивачу товар та зберігати
до моменту вивезення останнім.
Загальна ціна товару складає 79686,00 грн.
з ПДВ. Строк дії договору сторонами був
визначений з моменту його підписання
до 31.03.2012.

За наслідками виконання умов договору
позивачу видавалась податкова
накладна від 25.01.2012 №239 на загальну суму
79686,00 грн. у тому числі ПДВ 13281,00 грн.,
видаткова накладна від 25.01.2012 №239 та
рахунок-фактура від 25.01.2012 №25/01/12 на
зазначену суму.

Розрахунки із ТОВ «МАРИТЕН» за
виконання зазначеного договору
здійснювались у безготівковій формі,
шляхом переказу коштів на банківський
рахунок ТОВ «МАРИТЕН», що
підтверджується платіжними
дорученнями від 10.02.2012 №137, від 14.02.2012
№151 на суму 79686,00 грн.

Товар було поставлено позивачу, що
підтверджується товарно-транспортною
накладною від 10.02.2012.

10.01.2012 між позивачем та ТОВ «МАРИТЕН»
був укладений договір на виконання
робіт №9, за умовами якого позивач
доручив, а виконавець зобов'язався
виконати на свій ризик роботи, перелік
яких та вартість вказана в
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору, строком до 30.01.2012.
Позивач зобов'язався своєчасно
прийняти та оплатити роботи. Вартість
робіт по договору складає 96000,00 грн. з
ПДВ. Здача-приймання робіт
оформлюється двостороннім актом. Строк
дії договору сторонами був визначений
з моменту його підписання до 29.02.2012.

За наслідками надання зазначених робіт
між позивачем та ТОВ «МАРИТЕН» було
складено Акт здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 24.01.2012 №24/01/12.

За наслідками виконання договору
видавалась позивачу податкова
накладна від 24.01.2012 №238 на загальну суму
96000,00 грн. у тому числі ПДВ у сумі 16000,00
грн. та рахунок-фактуру від 24.01.2012 №24/01/12
на зазначену суму.

Розрахунки із ТОВ «МАРИТЕН» за
виконання зазначеного договору
здійснювались у безготівковій формі,
шляхом переказу коштів на банківський
рахунок ТОВ «МАРИТЕН», що
підтверджується платіжними
дорученнями від 14.02.2012 №150 від 16.02.2012 №161
на загальну суму 96000,00 грн.

03.02.2012 між позивачем та ТОВ «МАРИТЕН»
був укладений договір на виконання
робіт №14, за умовами якого позивач
доручив, а виконавець зобов'язався
виконати на свій ризик роботи, перелік
яких та вартість вказана в
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору, строком до 29.02.2012.
Позивач зобов'язався своєчасно
прийняти та оплатити роботи. Вартість
робіт по договору складає 177780,00 грн. з
ПДВ. Здача-приймання робіт
оформлюється двостороннім актом. Строк
дії договору сторонами був визначений
з моменту його підписання до 31.03.2012.

За наслідками надання зазначених робіт
між позивачем та ТОВ «МАРИТЕН» було
складено Акт здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 24.02.2012 №64.

За наслідками виконання договору
видавалась позивачу податкова
накладна від 24.02.2012 №302 на загальну суму
177780,00 грн. у тому числі ПДВ у сумі 29630,00
грн. та рахунок-фактуру від 24.02.2012 №64 на
зазначену суму.

Розрахунки із ТОВ «МАРИТЕН» за
виконання зазначеного договору
здійснювались у безготівковій формі,
шляхом переказу коштів на банківський
рахунок ТОВ «МАРИТЕН», що
підтверджується платіжними
дорученнями від 12.03.2012 №263, від 14.03.2012
№283 на загальну суму 177780,00 грн.

01.11.2011 між позивачем та ТОВ «АРКАДА І К»
був укладений договір на виконання
робіт №74, за умовами якого позивач
доручив, а виконавець зобов'язався
виконати на свій ризик роботи, перелік
яких та вартість вказана в
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договору, строком до 30.12.2011.
Позивач зобов'язався своєчасно
прийняти та оплатити роботи. Вартість
робіт по договору складає 188723,20 грн. з
ПДВ. Здача-приймання робіт
оформлюється двостороннім актом. Строк
дії договору сторонами був визначений
з моменту його підписання до 31.01.2012.

За наслідками надання зазначених робіт
між позивачем та ТОВ «АРКАДА І К» було
складено Акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) від 02.12.2011 №02/12/11, від
14.11.2011 №14/11/11.

За наслідками виконання договору
видавались позивачу податкові
накладні від 02.12.2011 №227, від 14.11.2011 №1415
на загальну суму 85000,00 грн. у тому числі
ПДВ у сумі 14166,67 грн. та рахунки-фактури
від 02.12.2011 №02/12/11, від 14.11.2011 №14/11/11 на
зазначену суму.

Розрахунки із ТОВ «АРКАДА І К» за
виконання зазначеного договору
здійснювались у безготівковій формі,
шляхом переказу коштів на банківський
рахунок ТОВ «АРКАДА І К», що
підтверджується платіжними
дорученнями від 09.12.2011 №1193, від 14.12.2011
№1222, від 12.01.2012 №21, від 16.01.2012 №34 на
загальну суму 188723,20 грн.

На підставі наказу відповідача від
10.12.2013 №497, згідно направлення від 10.12.2013
№457 в період з 01.01.2011 по 31.12.2012
відповідачем була проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка позивача з питань
своєчасності та повноти сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток підприємства при здійсненні
господарських операцій з ТОВ
«МАРИТЕН», ТОВ «ПОЛЮС-ЮГ», ТОВ «АКВІЛОН
ТРЕЙДИНГ», ТОВ «ДОМІНО-2010», ТОВ «АРКАДА
І К», ПП «СІТАЛ».

За наслідками перевірки 25.12.2013 був
складений Акт перевірки, відповідно до
якого відповідач дійшов висновку про
порушення позивачем:

п. 1.32 ст. 1, пп. 5.3.9 п. 5.3, пп. 5.2.1 п. 5.2, п. 5.1
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» від 28.12.1994
№334/94-ВР (далі - Закон №334/94-ВР) та 14.1.27 п.
14.1 ст. 14, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України в
результаті чого позивачем занижено
податок на прибуток підприємств за
період з 01.01.2011 по 31.12.2012, а саме їх
завищення всього у сумі 376368,00 грн., в т.ч.
по періодах:

- 1 квартал 2011 року в сумі 41800,00 грн.;

- 2 квартал 2011 року в сумі 8139,00 грн.;

- 2-3 квартал 2011 року в сумі 120291,00
грн.;

- 2-4 квартал 2011 року в сумі 175172,00
грн.;

- 1 квартал 2012 року в сумі 110999,00 грн.;

- півріччя 2012 року в сумі 159396,00 грн.

пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4..5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 №168/97-ВР (далі -
Закон №168/97-ВР), п. 201.4 ст. 201, п. 198.3 та 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України
позивачем занижено податок на додану
вартість, який підлягає нарахуванню до
сплати в бюджет, в загальній сумі 337596,00
грн., в тому числі по періодах:

- січень 2011 року в сумі 7099,00 грн.;

- лютий 2011 року в сумі 10803,00 грн.;

- березень 2011 року в сумі 11187,00 грн.;

- квітень 2011 року в сумі 4968,00 грн.;

- травень 2011 року в сумі 330,00 грн.;

- червень 2011 року в сумі 6131,00 грн.;

- липень 2011 року в сумі 20588,00 грн.;

- серпень 2011 року в сумі 68653,00 грн.;

- вересень 2011 року в сумі 7484,00 грн.;

- жовтень 2011 року в сумі 2568,00 грн.;

- листопад 2011 року в сумі 17408,00 грн.;

- грудень 2011 року в сумі 28545,00 грн.;

- січень 2012 року в сумі 29281,00 грн.;

- лютий 2012 року в сумі 31172,00 грн.;

- березень 2012 року в сумі 45261,00 грн.;

- квітень 2012 року в сумі 45315,00 грн.;

- травень 2012 року в сумі 777,00 грн.

Позивачем 30.12.2013 було подано
заперечення до Акту перевірки, які
згідно відповіді відповідача від 11.01.2014
№464/10/08-30-22-01 були залишені без
задоволення.

На підставі Акту перевірки 14.01.2014
відповідачем було прийняте
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу було збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 488400,50 грн., з
яких 339262,00 грн. за основним платежем,
149138,50 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Не погодившись із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням
позивач звернувся до суду із цим
позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд виходить з приписів ч.3 ст.2
КАС України, відповідно до яких, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії): безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Оскільки підставою прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення стали висновки
Акту перевірки, то для вирішення
позовних вимог необхідним є
дослідження обґрунтованості цих
висновків.

Відповідач в Акті перевірки позивача
посилається на недотримання, позивачем
вимог

п. 1.32 ст. 1, пп. 5.3.9 п. 5.3, пп. 5.2.1 п. 5.2, п. 5.1
ст. 5 Закону №334/94-ВР, 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п.
138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, пп. 7.2.3 п.
7.2, пп. 7.4..5 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР, п. 201.4
ст. 201, пп. 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, внаслідок здійснення
господарських відносин між позивачем
та контрагентами.

Відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону №334/94-ВР
господарська діяльність - будь-яка
діяльність особи, направлена на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

Згідно пп. 5.3.9 п. 5.3, пп. 5.2.1 п. 5.2, п. 5.1 ст. 5
Закону №334/94-ВР не включаються до
складу валових витрат витрати на
виплату винагород або інших видів
заохочень пов'язаним з таким платником
податку фізичним чи юридичним особам у
разі, якщо немає документальних
доказів, що таку виплату або заохочення
було проведено як компенсацію за
фактично надану послугу
(відпрацьований час). За наявності
зазначених документальних доказів
віднесенню до складу валових витрат
підлягають фактичні суми виплат
(заохочень), але не більші ніж суми,
розраховані за звичайними цінами.

Не підлягають віднесенню до складу
валових витрат суми збитків платника
податку, понесених у зв'язку з продажем
товарів (робіт, послуг) або їх обміном
за цінами, що нижчі за звичайні,
пов'язаним з таким платником податку
особам.

У разі коли сума виплат (заохочень) або
її частина пов'язаним фізичним особам
не визнаються валовими витратами, така
сума (або її частина) є базою для
нарахування внесків на соціальні
заходи, передбачені пунктом 5.7 цієї
статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
податковому органу та здійснити
заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути
надіслана до/або разом з поданням
розрахунку податкових зобов'язань
звітного періоду. Якщо платник податку
не подасть у такий строк письмову заяву
та не поновить зазначених документів
до закінчення податкового періоду, що
настає за звітним, непідтверджені
відповідними документами витрати не
визнаються валовими витратами і на
суму недосплаченого податку
нараховується пеня у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
збільшеної в 1,2 раза.

Якщо платник податку поновить
зазначені документи у наступних
періодах, підтверджені витрати (з
урахуванням сплаченої пені)
включаються до валових витрат
податкового періоду, на який припадає
таке поновлення.

До складу валових витрат включаються
суми будь-яких витрат, сплачених
(нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою,
організацією, веденням виробництва,
продажем продукції (робіт, послуг) і
охороною праці, у тому числі витрати з
придбання електричної енергії
(включаючи реактивну), з урахуванням
обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7
цієї статті.

За приписами 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником);

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 Податкового
кодексу України собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці;

- амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

- загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку;

- вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;

- інших прямих витрат, у тому числі
витрат з придбання електричної енергії
(включаючи реактивну).

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

У разі втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку
має право письмово заявити про це
контролюючому органу та здійснити
заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути
надіслана до/або разом із поданням
розрахунку податкових зобов'язань за
звітний податковий період. Платник
податків зобов'язаний відновити
втрачені, знищені або зіпсовані
документи протягом 90 календарних днів
з дня, що настає за днем надходження
такої заяви до контролюючого органу.

Якщо платник податку поновить
зазначені документи в наступних
податкових періодах, підтверджені
витрати включаються до витрат за
податковий період, на який припадає
таке поновлення;

Як вбачається з пп. 7.2.3 п. 7.2, пп. 7.4..5 п. 7.4
ст. 7 Закону №168/97-ВР податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Для операцій, що оподатковуються і
звільнені від оподаткування,
складаються окремі податкові накладні.

Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.

Податкова накладна виписується на
кожну повну або часткову поставку
товарів (робіт, послуг). У разі коли
частка товару (робіт, послуг) не містить
відокремленої вартості, перелік
(номенклатура) частково поставлених
товарів зазначається в додатку до
податкової накладної у порядку,
встановленому центральним органом
державної податкової служби України,
та враховується у визначенні загальних
податкових зобов'язань.

Платники податку повинні зберігати
податкові накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
підпунктом документами, платник
податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій,
установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Для банківських установ при одержані
ними права власності на заставлене
майно з метою подальшого продажу таке
право зберігається до моменту продажу
такого заставленого майна.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно ст. 201 Податкового Кодексу
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну,
складену за вибором покупця
(отримувача) в один з таких способів:

а) у паперовому вигляді;

б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити:

а) порядковий номер податкової
накладної;

б) дата виписування податкової
накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку
(продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної
особи-продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена
у статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування
податку;

ж) ставка податку та відповідна сума
податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають
сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

ї) номер та дата митної декларації, за
якою було здійснено митне оформлення
товару, ввезеного на митну територію
України.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

За приписами п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

Судом встановлено, що позивач
задекларував податковий кредит з
податку на додану вартість по
операціях з контрагентами за період з
01.01.2011 по 31.12.2012 ПДВ у сумі 3651471,00 грн.
Крім того, позивач задекларував
податкових зобов'язань з ПДВ за період
з 01.01.2011 по 31.12.2012 ПДВ у сумі 3979637,00 грн.

На виконання умов укладених договорів
контрагенти виписували податкові
накладні, видаткові накладні та
рахунки-фактури, що зазначені вище.
Позивач розраховувався за поставлений
товар та за надані послуги (роботи) у
безготівковій формі, шляхом переказу
коштів на банківські рахунки
контрагентів у повному обсязі, про що
свідчать платіжні доручення.

Всі вищевказані документи наявні в
матеріалах справи.

Судом встановлено, що доставка товарів
придбаних позивачем здійснювалась або
постачальником товару, про що
видавались, наявні в матеріалах справи,
товарно-транспортні накладні, або за
допомогою послуг служб кур'єрської
доставки, або позивачем за власний
рахунок, шляхом самовивозу товарів.

Суд зазначає, що позивачем були надані
документи про реєстрацію за позивачем
транспортних засобів, а саме: Свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
вантажного фургона Peugeot Boxer АР7827СЕ, що
зареєстрований 13.03.2012; Свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
вантажного фургона Renault Logan Van АР789CB, що
зареєстрований 17.06.2011; Свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
вантажного фургона Renault Kangoo АР6124ВХ, що
зареєстрований 21.10.2010.

Отже, наявність зареєстрованих за
позивачем вантажних транспортних
засобів, підтверджує можливість
самостійного вивезення позивачем
придбаних у контрагентів товарів.

Суд зазначає, що з первинних
документів, наявних в матеріалах
справи вбачається, що переважна
більшість господарських операцій
стосується поставок товарів та надання
послуг, необхідних у виробництві, тобто
безпосередньо пов'язана з
господарською діяльністю позивача.
Позивач виготовлював холодильне
обладнання, яке в подальшому було
реалізовано ТОВ «Фоззі-Фуд», ТОВ
«ЛД-Лізинг», що підтверджується
видатковими накладними від 06.07.2011 №25,
від 06.07.2011 №20, від 06.07.2011 №19, від 06.07.2011
№24, від 23.11.2011 №618, від 05.12.2011 №708, від
28.03.2012 №325, від 28.03.2012 №322, від 22.03.2012 №308,
від 10.04.2012 №390.

З метою отримання товарів від позивача
ТОВ «Фоззі-Фуд» видавало працівникам
довіреності від 06.07.2011 №5092, від 28.03.2012
№9054, від 10.04.2012 №9158. Також, з метою
отримання товарів від позивача ТОВ
«ЛД-Лізинг» видавало працівнику
довіреності від 23.11.2011 №3, від 01.12.2011 №6.

Судом встановлено, що позивач укладав з
ТОВ «СМ Транс» угоди про надання
транспортно-експедиційних послуг та
експедиційних послуг для поставки ТОВ
«Фоззі-Фуд» та ТОВ «ЛД-Лізинг»
придбаних у позивача товарів, що
підтверджується Актами
здачі-приймання робіт (надання послуг)
від 30.11.2011 №Ц-00000085, від 19.11.2011 №П-00000275 та
Актами про надання послуг від 29.02.2012
№142, від 18.02.2012 №99, від 21.02.2012 №134.

Крім того, позивач надавав ТОВ
«Фоззі-Фуд» послуги, а саме: зборка
камер сандвіч-панелей, монтаж
холодильного обладнання, фарбування
холодильної меблі, модернізація
станції, вантажно-розвантажувальні
роботи, послуги з доставки, монтаж
стелажного обладнання, фарбування
касових боксів, монтажні роботи по
утепленню стелі та стін, що
підтверджується Актами надання послуг
від 13.03.2012 №270 та від 17.04.2012 №430.

В Акті перевірки, а також в
запереченнях на позов, в обґрунтування
висновку про порушення позивачем вимог
податкового законодавства відповідач
посилається на:

- акт ДПІ у Ленінському районі м.
Миколаєва Миколаївської області ДПС
від 05.02.2013 №346/22-200/35403526 «Про результати
позапланової перевірки ТОВ «ПОЛЮС-ЮГ
ЛТД» з питань дотримання законодавства
за період з 01.10.2009 по 30.09.2012, валютного та
іншого законодавства за період з 01.10.2009
по 30.09.2012», яким не встановлено
перевезення автомобільним транспортом
товару - холодону та запасних частин до
холодильного обладнання від
постачальників та до покупців. Всі
операції купівлі-продажу з
підприємствами-постачальниками не
спричиняють настання правових
наслідків та мають ознаки нереальності
їх здійснення;

- акт ДПІ у Комунарському районі м.
Харкова від 12.03.2012 №250/18-011/37189154 «Про не
можливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«АРКАДА І К» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків з 01.12.2011 по 31.01.2012», згідно
якого у ТОВ «АРКАДА І К» відсутні
фізичні, технічні, технологічні
можливості до вчинення задекларованих
господарських операцій. За
результатами обстеження встановлено
відсутність підприємства за адресою
місцезнаходження підприємства;

- акт Основ'янської МДПІ м. Харкова
Харківської області ДПС від 09.08.2012
№57022-104/37189154 «Про не можливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «АРКАДА І К» щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків з 01.02.2011 по 31.08.2011,
з 01.11.2011 по 30.11.2011, з 01.04.2012 по 30.04.2012»,
згідно якого неможливо співставити
дані первинних бухгалтерських та інших
документів суб'єкта господарювання для
з'ясування їх реальності та повноти
відображення в обліку платника
податків. Інформація щодо використання
офісних, виробничих, торговельних,
складських приміщень на момент
складання акту - відсутня. На
підприємстві відсутні основні фонди.
Директор є посадовою особою в
підприємствах інших регіонів;

- акт ДПІ у Печерському районі м.
Києва від 21.06.2012 №2012/22-9/21695093 «Про не
можливість проведення зустрічної
звірки ПП «СІТАЛ» щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків з 01.12.2011 по 30.05.2012», згідно
якого ПП «СІТАЛ» не звітує про
наявність основних фондів, чисельність
працюючих 1 особа. Не встановлено факт
передачі товарів (послуг) ПП «СІТАЛ»
контрагентам-покупцям, у зв'язку із
відсутністю договорів про
господарську діяльність, актів
приймання-передачі товару,
довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів. Встановлено
відсутність інформації про наявні
складські приміщення, наявність
автомобільного транспорту,
устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності підприємства.
Фінансово-господарська діяльність ) ПП
«СІТАЛ» здійснюється поза межами
правового поля, фінансово-господарські
правовідносини з контрагентами є
фіктивними правочинами, що вчинено без
наміру створення правових наслідків;

- акт ДПІ у Київському районі м.
Харкова від 22.09.2011 №500/23-506/37367946, згідно
якого на підприємстві чисельність
працівників становить 5 чоловік,
основні засоби на підприємстві
відсутні. Декларації з податку на
прибуток з 2011 року не надавались,
додаток К1 до декларації з податку на
прибуток не надавався, у зв'язку з чим
неможливо підтвердити наявність на
балансі підприємства основних засобів.
Фактично ТМЦ від ТОВ «ДОМІНО-2010» до
подальших контрагентів не постачалось,
взаємовідносини носили безтоварний
характер, що свідчить про те, що
правочини здійснені без мети настання
реальних наслідків, та здійснений для
неправомірного завищення суми
податкового кредиту та відповідно
заниження податкових зобов'язань.
Відносно директора ТОВ «ДОМІНО-2010»
ГВПМ ОДПІ у м. Мелітополь порушено
кримінальні справи за ст. 191, 212 КК
України.

Проте, на вимогу суду відповідачем
зазначені Акти перевірки надані не
були.

В обґрунтування нереальності угод
укладених між позивачем та ТОВ
«АКВІЛОН ТРЕЙДІНГ» відповідач
посилається на те, що останній
сформував податковий кредит за період
з 01.01.2011 по 31.12.2011 за рахунок ТОВ «ТД
«ВЕНТУМ» та ТОВ «АСТРОЙЛ». Зазначає, що
згідно АІС «Податковий блок підсистема
«Аналітична система» Вишгородською
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області
складено акт перевірки від 27.02.2012
№126/23-1/37335778 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ТОВ «ТД «ВЕНТУМ» із
встановленням порушень стосовно
безпідставного включення до складу
податкового кредиту та податкових
зобов'язань операцій при
взаємовідносинах з контрагентами
покупцями та постачальниками;
Кіровоградською ОДПІ складено акт
перевірки від 08.02.2013 №134/1520/37529878 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ТОВ
«АСТРОЙЛ» із встановленням порушень
стосовно безпідставного включення до
складу податкового кредиту та
податкових зобов'язань операцій при
взаємовідносинах з контрагентами
покупцями та постачальниками.

Суд зазначає, що відповідачем на вимогу
суду, також не було надано роздруківки
з автоматизованої системи
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України, що
могли б підтвердити вищезазначені
посилання відповідача.

В обґрунтування нереальності
господарських відносин позивача з ТОВ
«МАРИТЕН» відповідач посилається на
те, що основним видом його діяльності є
оптова торгівля зерном, необробленим
тютюном, насінням і кормами для тварин.
В той час як позивач придбавав у нього
кутові вітрини та послуги з
розвантаження машин, зборки
торговельної меблі та холодильних
камер, монтажу лотків та холодильного
обладнання, зборки станцій.

Суд зазначає, що відповідачем також не
було надано до суду будь-яких
документів, які б могли підтвердити
зазначені доводи відповідача щодо
видів діяльності ТОВ «МАРИТЕН»
(правоустановчі документи ТОВ
«МАРИТЕН», довідку з ЄДРПОУ та ін.).

За правилами частин 1, 6 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в разі, якщо
особа, яка бере участь у справі, без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Суд наголошує, що провадження у справі
зупинялося для надання сторонами
додаткових доказів, однак як зазначено
вище, відповідачем будь-які докази, що
підтверджують його позицію надані не
були.

Відносно наявності порушених
кримінальних справ щодо директора ТОВ
«ДОМІНО-2010» за ознаками скоєння
злочинів передбачених ст. 191, 212 КК
України, суд зазначає, що на даний час
його вина та умисел не доведені у
судовому порядку, вироки по
кримінальним справам не проголошено.

Крім того, у зазначеному Акті зроблено
висновок, із посиланням на ст. 203, ст. 215,
ст. 216 ЦК України, про нікчемність
правочинів укладених між позивачем та
його контрагентами, зазначеними в Акті
перевірки.

Щодо посилання відповідача на
нікчемність правочинів укладених між
позивачем та його контрагентами суд
зазначає наступне.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Головною підставою вважати правочин
нікчемним є його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
Актами, які б факти в цьому акті не були
відображені. Вказані ж в Акті висновки
є суто суб'єктивною думкою державного
податкового ревізора-інспектора,
оскільки були зроблені без повного та
всебічного дослідження наявної
інформації.

Крім того, відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009 року було звернено увагу на
наступне: «...вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду у разі наявності відповідної
суперечки. Такий позов може
пред'являтися окремо, без застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину (договору) недійсним не може
бути його розірвання, оскільки це
взаємовиключні вимоги. Якщо позивач
посилається на нікчемність правочину
для обґрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не має права посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача. Відповідно до статей 215 і 216 ЦК
України вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним і про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину».

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним
з основних завдань органів державної
податкової служби є здійснення
контролю дотримання податкового
законодавства і надання роз'яснень
законодавства з питань оподаткування
платникам податків. Жодним законом не
передбачено право органу державної
податкової служби самостійно, в
позасудовому порядку, визнавати
нікчемними правочини і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Зазначена норма недійсність
господарського зобов'язання пов'язує з
наступним: невідповідністю його змісту
вимогам закону; наявністю мети, що за
відомо суперечить інтересам держави і
суспільства; укладенням учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним із них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності).

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст. 204 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Наявність мети,
включеної до складу правопорушення
підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника -
фізичної особи, яка на момент укладання
угоди виконувала представницькі
функції за статутом (положенням) або за
довіреністю. Слід зазначити, що
наявність мети зазначеної в диспозиції
ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину. Такі обставини можуть бути
доведені лише обвинувальним вироком.

Відповідачем не надано доказів
наявності фактів порушення
конституційних прав чи свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконного
заволодіння ним, внаслідок укладання
та виконання позивачем та його
контрагентами правочинів.

Суд зазначає, що перерахування коштів
легально діючими підприємствами на
рахунок фіктивних підприємств, не
робить ці кошти отриманими завідомо
злочинним шляхом, оскільки вони
вважаються отриманими під час
легальної господарської та
підприємницької діяльності, поки не
доведено протилежне.

На даний час у суду відсутні відомості
щодо наявності судових рішень, які б
спростовували факт реальності
виконання договорів укладених між
позивачем та ТОВ «МАРИТЕН», ТОВ
«ПОЛЮС-ЮГ», ТОВ «АКВІЛОН ТРЕЙДИНГ», ТОВ
«ДОМІНО-2010», ТОВ «АРКАДА І К», ПП
«СІТАЛ».

Відповідачем не доведено наявності
мети, завідомо суперечної інтересам
держави і суспільства, а також
існування умислу у позивача чи його
контрагента, як обов'язкової ознаки для
визнання правочину недійсним та
застосування
адміністративно-господарських
санкцій. Хоча факт порушення
публічного порядку повинен бути
доведеним певними засобами
доказування.

Інший підхід потенційно надасть
можливість посадовим особам державних
органів на власний розсуд оголошувати
будь-який правочин недійсним
(нікчемним) без звернення до суду, що не
є правильним виходячи з загальних
засад судочинства.

Крім того, необхідно зазначити, що
можливий захист порушеного права
шляхом звернення до суду із позовом про
визнання нікчемного правочину дійсним
стосується лише нікчемних правочинів з
дефектом форми та правочинів без
необхідного схвалення (параграф 2 глави
16 ЦК України).

Відповідачем також не було
обґрунтовано належним чином і доведено
у встановленому законом порядку, що
угоди між позивачем та ТОВ «МАРИТЕН»,
ТОВ «ПОЛЮС-ЮГ», ТОВ «АКВІЛОН ТРЕЙДИНГ»,
ТОВ «ДОМІНО-2010», ТОВ «АРКАДА І К», ПП
«СІТАЛ» порушують публічний порядок,
суперечать моральним засадам
суспільства та спрямовані на
заволодіння майном держави.

Відповідачем лише зазначено, без
відповідних доказів, про відсутність
реальності поставок товарів (робіт,
послуг), які економічно необхідні для
виконання такого постачання або
здійснення діяльності тощо, що може
свідчити про відсутність необхідних
умов для здійснення відповідної
господарської, економічної діяльності
як позивачем, так і його контрагентами -
що є лише припущенням.

Крім того, посилання відповідача на ст.
215, ст. 216 ЦК України є безпідставним, так
як зазначені норми можуть
використовуватися лише при визнанні
правочинів недійсними в судовому
порядку.

Статтею 20 Податкового кодексу України
встановлено, що органам державної
податкової служби України не надано
повноважень щодо визнання тих чи інших
угод (правочинів) недійсними та/або
нікчемними.

Також, суд зазначає, що у разі, якщо
контрагент підприємства порушив
законодавство при нарахуванні та
сплаті своїх податкових зобов'язань,
відповідальність за це несе виключно
він, можливості покладення
відповідальності на інших осіб
законодавством України не тільки не
передбачено, але прямо заборонено.
Таким чином, несплата податків однією
із сторін правочину чи їх приховування
не є підставою для висновку про
нікчемність правочину.

Отже, висновок відповідача про
нікчемність укладених позивачем
правочинів зроблений з огляду на
діяльність його контрагентів є
безпідставним та не обґрунтованим.

Відповідно до вимог податкового
законодавства, особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість на момент вчинення
відповідної господарської операції.

Так, згідно викладених в Акті перевірки
позивача відомостей, судом
встановлено, що ТОВ «МАРИТЕН», ТОВ
«ПОЛЮС-ЮГ», ТОВ «АКВІЛОН ТРЕЙДИНГ», ТОВ
«ДОМІНО-2010», ТОВ «АРКАДА І К», ПП
«СІТАЛ» в перевіряємий період мали
статус платника податку на додану
вартість, а відтак мали право видавати
позивачу податкові накладні на
підтвердження факту отримання
останнім товарів/послуг, які
надавались підприємствами.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» від 16.07.1999 №996-ХІV
(далі - Закон України №996-ХІV)
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Статтею 1 Закон України №996-ХІV
визначено, що первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Підпунктами 2.1., 2.2., 2.4, 2.16 п. 2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
передбачено наступне:

Первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. Для контролю та
впорядкування обробки інформації на
основі первинних документів можуть
складатися зведені документи (далі
первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам. Такі документи
повинні бути передані керівнику
підприємства, установи для прийняття
рішення.

Суд зазначає, що пред'явлені до
перевірки документи є первинними
документами у розумінні ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
оформлені належним чином, підписані
повноважними особами підприємств,
завірені печатками підприємств та
повністю підтверджують факт
здійснення операцій і, відповідно,
право позивача на включення до складу
податкового кредиту та валових витрат
відповідних сум по операціям з ТОВ
«МАРИТЕН», ТОВ «ПОЛЮС-ЮГ», ТОВ «АКВІЛОН
ТРЕЙДИНГ», ТОВ «ДОМІНО-2010», ТОВ «АРКАДА
І К», ПП «СІТАЛ».

З наведених вище підстав суд доходить
висновку про неправомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення № від 14.01.2014,
а відтак про необхідність його
скасування, через що визнає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Доданою до матеріалів справи
квитанцією №К12/0/12 від 24.01.2014
документально підтверджується факт
сплати позивачем судового збору в сумі
487,20 грн.

Відтак, ця сума підлягає присудженню на
користь позивача з Державного бюджету
України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 94, 98, 158-163
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Поларіс-Еко» до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 14.01.2014, прийняте Державною
податковою інспекцією у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області, яким Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Поларіс-Еко» збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем - податок на
додану вартість на загальну суму 488400,50
грн., в тому числі за основним платежем -
339262 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 149138,50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Поларіс-Еко» (,
зареєстроване: 69068, м.
Запоріжжя, вул. Грязнова, 94а) судовий
збір у сумі 487,20 грн. (чотириста
вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.В. Кисіль

Постанова виготовлена у повному обсязі
31.03.2014.