Справа № 9101/112304/2012
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2013-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2013 рокусправа № 1170/2а-1678/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів: Божко Л.А.
Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового
засідання: Антіпової В.Ю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті
Дніпропетровську апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
місті Світловодську та
Світловодському районі на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року

у адміністративній справі №
1170/2а-1678/12 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України в місті
Світловодську та Світловодському
районі про скасування рішення, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 31
травня 2012 року задоволено
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, визнано
протиправною та скасовано вимогу
Управління пенсійного фонду в місті
Світловодську та Світловодському
районі до позивача про сплату боргу від
06 березня 2012 р. № Ф-171, та присуджено на
користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 107,30 грн.

Зазначена постанова суду першої
інстанції оскаржена пенсійним органом
з підстав неправильно застосування до
спірних правовідносин норм
матеріального права, у зв'язку з чим
просить її скасувати та прийняти нову
постанову про відмову у задоволені
вимог позивача в повному обсязі.
Апеляційна скарга відповідача
мотивована тим, що ОСОБА_1 отримує
пільгову пенсії за віком, призначену
йому зі зниженням віку за Списком № 1
відповідно до ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», тому на нього
не розповсюджується положення ч.4 ст.4
Закону «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464, згідно
яких особи, що обрали спрощену систему
оподаткування звільняються від сплати
за себе єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами,
та отримують пенсію або соціальну
допомогу, що призначена за Законом «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що
позивача зареєстровано як фізичну
особу-підприємця виконавчим комітетом
Світловодської міської ради
Кіровоградської області 13.02.1992 р., та
узято на облік в УПФУ в м.Світловодську
та Світловодському районі як платника
страхових внесків. Починаючи з 01.01.2011
року позивач перебуває на спрощеній
системі оподаткування та сплачує
єдиний податок (а.с.11), а з 16.08.2011 року
позивач перебуває на обліку в УПФУ в
м.Світловодську як пенсіонер за віком,
якому призначено та виплачується
пільгова пенсія за віком за Списком № 1
відповідно до статтею 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», що не
заперечується управлінням ПФУ
м.Світловодська та Світловодського.

У зв'язку з тим, що позивачем з вересня
2011 року припинено сплату єдиного
внеску відповідно до змін, внесених
Законом України №3609-VІ від 07.07.2011 р. у
статтю 4 Закону №2464, якими пенсіонерів
за віком звільнено від обов'язку
сплачувати єдиний внесок, відповідачем
по справі 16.03.2012 р. В адресу ФОП ОСОБА_1
було винесено вимогу про сплату боргу
за період з вересня по грудень 2011 року в
сумі 1698,23 грн. (а.с.12), додатковом якої
було повідомлення - розрахунок, що
підтверджує наявність у позивача
недоїмки по сплаті страхових внесків
до Пенсійного фонду (а.с.33).

Задовольняючи вимоги позивача, суд
першої інстанції виходив з
протиправності оскаржуваної у цій
справі вимоги про сплату боргу,
розрахованої пенсійним органом з
підстав помилкового розуміння ним норм
матеріального права, яким регулюються
спірні правовідносини, зокрема Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування»від № 2464 від
08.07.2010 (далі - Закон № 2464), який регулює
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки в ч. 4 ст.4 Закону України №2464
чітко визначено, що звільняються від
сплати єдиного внеску пенсіонери за
віком, у разі обрання ними спрощеної
системи оподаткування, а позивач у цій
справі є саме пенсіонером у розумінні
статті 1 «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», та
отримує пенсію за віком, яка законом не
розділяється за підвидами.

Оскільки ч.4 ст.4 Закону № 2464-VI не
містить застережень щодо її
незастосування до осіб, яким пенсію за
віком призначено на пільгових умовах
на підставі ст. 13 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
починаючи з вересня 2011 року позивач не
повинен сплачувати за себе єдиний
внесок до пенсійного фонду.

Колегія суддів зазначає, що відповідач,
в порушення вимог ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не довів правомірність своїх
заперечень проти адміністративного
позову, законність та обґрунтованість
винесеної ним вимоги до позивача.

Натомість позивач, на виконання вимог
ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на
яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Колегія суддів вважає, що дії
відповідача, пов'язані з прийняттям
оскаржуваної вимоги до позивача про
сплату боргу від 06 березня 2012 р. № Ф-171,
не кореспондуються з приписами ч.2 ст. 19
Конституції України.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції відповідає
вимогам ст. 159 КАС України, а тому
відсутні підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, переглянувши в межах
апеляційної скарги постанову суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права,
а доводи апеляційної скарги, з
наведених вище підстав, висновків суду
не спростовують.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206
КАС України, колегія суддів -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в місті
Світловодську та Світловодському
районі - залишити без задоволення

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2012
року - залишити без змін

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
212 КАС України

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
Д.В. Чепурнов