Справа № 813/9212/13-а
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/9212/13-а
Львівський окружний адміністративний
суд
в складі головуючої cудді - Потабенко
за участю секретаря судового засідання
за участю представників сторін:
від позивача: Чикальської Н.М., згідно
від відповідача: Павлюк Б.З., згідно
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
"Сільськогосподарське спеціалізоване
хмілярське підприємство "Сидинівка" до
Буської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
09.12.2013 року ТзОВ "Сільськогосподарське
спеціалізоване хмілярське
підприємство "Сидинівка" звернулося до
суду з позовом до Буської ОДПІ ГУ у
Львівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
року, прийнятих за результатами
документальної планової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства ТзОВ "ССХП "Сидинівка" за
період з 01.01.2010 року по 31.12.2012 року,
оформленої актом № 13/22-00/30786577 від 23.07.2013
В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що висновки акта
Буської ОДПІ, на підставі якого
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, не відповідають
фактичним обставинам
фінансово-господарської діяльності
позивача. Зазначає, що реалізація ним
великої рогатої худоби (ВРХ) на користь
переробних підприємств необхідно
сільськогосподарської продукції, яка
включається в розрахунок питомої ваги
вартості сільськогосподарських
товарів. Таким чином, ТзОВ
"Сільськогосподарське спеціалізоване
хмілярське підприємство "Сидинівка"
жодним чином не порушувало норм
податкового законодавства щодо
застосування спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість, в зв'язку з чим спірні
податкові повідомлення-рішення
прийняті неправомірно та є такими, що
підлягають скасуванню.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала
повністю. Просила їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечила з підстав, наведених
запереченні на позов від 29.01.2014 року та
додаткових поясненнях, суть яких
зводиться до наступного. ТзОВ
"Сільськогосподарське спеціалізоване
хмілярське підприємство "Сидинівка" в
березні 2011 року здійснювало реалізацію
великої рогатої худоби (ВРХ) на адресу
переробних підприємств без реєстрації
коду виду діяльності (розведення ВРХ) в
свідоцтві про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування ПДВ, внаслідок чого
позивачем в березні 2011 року не
витримана питома вага вартості
сільськогосподарських товарів/послуг
до вартості всіх товарів/послуг, яка
передбачена п. 209.9 ст. 209 Податкового
кодексу України. Тому згідно вимог п.
209.11 ст. 209 Податкового кодексу України з
березня 2011 року на підприємство не
поширюється спеціальний режим
оподаткування податком на додану
вартість. В зв'язку з наведеним у
задоволенні позову слід відмовити.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позов слід
задовольнити, виходячи з наступних
Згідно наявної в матеріалах справи
копії довідки Львівського обласного
управління статистики № 1981 від 31.03.2000
року, ТзОВ "Сільськогосподарське
спеціалізоване хмілярське
підприємство "Сидинівка", код ЄДРПОУ
область, Бродівський район, с.
Сидинівка, зареєстроване 30.03.2000 року
Бродівською районною державною
Як свідчать відомості, наведені в цій
довідці, підприємство мало належним
чином зареєстровані наступні види
організацій, крім споживчої
організацій, крім споживчої
01.11.0 - вирощування зернових, технічних
та решти культур, не віднесених до
інших класів рослинництва;
51.38.2 - спеціалізована оптова торгівля
іншими видами продовольчих товарів;
52.11.0 - роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
з продовольчим асортиментом.
ТзОВ "Сільськогосподарське
спеціалізоване хмілярське
підприємство "Сидинівка" зареєстроване
як суб'єкт спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість, що підтверджується наявною у
матеріалах справи копією свідоцтва про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість № 100192491 серії НБ № 096536,
дата початку дії свідоцтва з 06.02.2009
року, у переліку видів діяльності
відповідно до КВЕД, що підпадають під
дію спеціального режиму оподаткування
ПДВ, є вирощування зернових та
технічних культур з кодом за КВЕД - 01.11.0.
Крім того, згідно копії свідоцтва про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість № 100332751 серії НБ № 096951,
дата початку дії свідоцтва 19.04.2011 року,
до переліку видів діяльності
відповідно до КВЕД, що підпадають під
дію спеціального режиму оподаткування
01.11.0 - вирощування зернових та
15.11.0 - обробка чи переробка продукції,
одержаної в результаті діяльності
платника податку у сфері с/г та
лісового господарства і рибальства,
вважається за умови, якщо така
продукція вирощується, відгодовується,
виловлюється або збирається
(заготовлюється) безпосередньо
платником податку (крім їх придбання в
01.13.0 - вирощування фруктів, ягід,
горіхів, культур для виробництва
01.21.0 - розведення ВРХ.
За результатами документальної
планової виїзної перевірки з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства ТзОВ
"ССХП "Сидинівка" за період з 01.01.2010 року
по 31.12.2012 року оформлено акт № 13/22-00/30786577
від 23.07.2013 року.
Проведеною перевіркою встановлено
порушення позивачем п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6
ст. 198, п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201, п. 209.6, 209.7, 209.10,
209.11, ст. 209, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.4,
201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України, п. 4, п. 6.4 розділу VІ Положення
про реєстрацію платників податку на
додану вартість, затвердженого наказом
ДПА України від 22.12.10 № 978 і
зареєстрованого в Міністерстві
внаслідок чого занижено ПДВ, що
підлягає сплаті в бюджет на загальну
суму 789816,00 грн., в т.ч. за березень 2011
На підставі акта перевірки позивачу
16.08.2013 року винесено податкове
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 923603,00 грн., в т.ч. 789816,00 грн. -
основний платіж та 133787,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.
Рішенням Головного управління
Міндоходів у Львівській області від
07.11.2013 року № 15509/10/10-8005/818, податкове
повідомлення-рішення Буської ОДПІ №
/32/22-00 від 16.08.2013 року скасоване в
сумі 3,25 грн. штрафних (фінансових)
санкцій за заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, а в іншій частині вказане
податкове повідомлення-рішення
залишене без змін, крім того,
донараховано 15025,00 грн. основного
платежу з ПДВ.

У зв'язку з цим, відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/145/2200 від 26.11.2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 923599,75 грн., в т.ч. 789816,00 грн. -
основний платіж та 133783,75 грн. - штрафні
(фінансові) санкції та № /146/22-00 від
27.11.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 15023,00 грн., в тому
числі 15023,00 грн. - основний платіж.

Перевіркою встановлено, що позивачем
не проведено коригування податкового
кредиту в грудні 2012 року, згідно
розрахунків коригувань кількісних і
вартісних показників до податкових
накладних ТзОВ "Агроскоп Україна", а
саме: розрахунок коригувань від 25.12.12 №
261 до податкових накладних ТзОВ
"Агроскоп Україна" від 16.07.12 № 18, від
17.07.12 № 21, сума ПДВ, що підлягає
коригуванню 2 409,24 грн., розрахунок
коригування від 25.12.12 № 262 до податкової
накладної від 17.07.12 № 22, сума ПДВ, що
підлягає коригуванню дорівнює 820,51 грн.,
внаслідок чого позивач завищив
податковий кредит з податку на додану
вартість за грудень 2012 року в сумі 3230,00
грн.

Слід зазначити, що в цій частині
позивач не заперечує висновків органу
доходів і зборів, а, отже, і податкових
повідомлень-рішень, прийнятих на
підставі акта № 13/22-00/30786577 від 23.07.2013
року.

Іншою підставою для прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень слугували висновки
про те, що із наданих до перевірки
накладних, приймальних квитанцій,
податкових накладних тощо, встановлено
факт реалізації ТзОВ "ССХП "Сидинівка" в
березні 2011 року великої рогатої худоби
(ВРХ) на адресу переробних підприємств
на загальну суму 879270,10 грн., в тому числі
ПДВ 146545,01 грн. (ТзОВ "Спартак" на
загальну суму 479525,0 грн., в т.ч. ПДВ 79920,83
грн., ТзОВ "Рута" на загальну суму 399745,10
грн., в т.ч. ПДВ 66624,18 грн.) без реєстрації
коду виду діяльності ("розведення ВРХ")
в реєстраційному свідоцтві як суб'єкта
спеціального режиму оподаткування.

Також в акті перевірки зроблено
висновок, що при проведенні перевірки
розрахунків питомої ваги
сільськогосподарських товарів/послуг
до вартості всіх товарів/послуг для
перебування підприємства на
спеціальному режимі оподаткування ПДВ,
встановлено, що в березні 2011 року
підприємством не витримана питома вага
вартості сільськогосподарських
товарів/послуг до вартості всіх
товарів/послуг, яка передбачена п. 209.9
ст. 209 Податкового кодексу України, тому
згідно вимог п. 209.11 ст. 209 Податкового
кодексу України з березня 2011 року на
підприємство не поширюється
спеціальний режим оподаткування, в
результаті чого визначені суми
податкового зобов'язання сплачуються
до бюджету в загальному порядку.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи із врахуванням
визначення терміну "податкове
зобов'язання", вказаного в п.п. 14.1.156 п. 14.1
ст. 14 Кодексу.

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 Податкового
кодексу України, резидент, який
проводить підприємницьку діяльність у
сфері сільського, лісового
господарства, рибальства та відповідає
критеріям, встановленим у п.209.6 цієї
статті, може обрати спеціальний режим
оподаткування.

Пунктом 209.6 ст. 209 Податкового кодексу
України, в редакції, чинній на момент
існування вказаних в акті перевірки
правовідносин, визначено, що
сільськогосподарським вважається
підприємство, основною діяльністю
якого є постачання вироблених (наданих)
ним сільськогосподарських товарів
(послуг) на власних або орендованих
виробничих потужностях, а також на
давальницьких умовах, в якій питома
вага вартості сільськогосподарських
товарів/послуг становить не менш як 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно.

Ця норма діє з урахуванням того, що:

а) для новоутвореного
сільськогосподарського підприємства,
зареєстрованого як суб'єкт
господарювання, який провадить
господарську діяльність менше ніж 12
календарних місяців, така питома вага
сільськогосподарських товарів/послуг
розраховується за наслідками кожного
окремого звітного податкового періоду;

б) з метою розрахунку такої питомої
ваги до складу основної діяльності
сільськогосподарського підприємства
не включаються оподатковувані
операції з постачання капітальних
активів, що перебували у складі його
основних фондів не менше ніж 12
послідовних звітних податкових
періодів сукупно, якщо такі операції не
були постійними і не становили окремої
підприємницької діяльності.

Умови, за яких сільськогосподарське
підприємство втрачає право
застосування спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість, встановлені пунктом 209.11
статті 209 Податкового кодексу України.

Відповідно до вказаної норми, якщо
суб'єкт спеціального режиму
оподаткування поставляє протягом
попередніх 12 послідовних звітних
податкових періодів сукупно
несільськогосподарські
товари/послуги, питома вага яких
перевищує 25 відсотків вартості всіх
поставлених товарів/послуг, то:

а) на таке підприємство не поширюється
спеціальний режим оподаткування,
встановлений цією статтею. Таке
підприємство зобов'язане визначити
податкове зобов'язання з цього податку
за підсумками звітного податкового
періоду, в якому було допущено таке
перевищення, і сплатити податок до
бюджету в загальному порядку;

б) орган державної податкової служби
виключає таке підприємство з реєстру
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування та може повторно
включити його до такого реєстру після
закінчення наступних 12 послідовних
звітних податкових періодів за
наявності підстав, визначених цією
статтею;

в) таке підприємство вважається
платником зазначеного податку на
загальних підставах з першого числа
місяця, в якому було допущено таке
перевищення.

Таким чином, визначальним для
встановлення права особи
застосовувати спеціальний режим
оподаткування податком на додану
вартість є дотримання
сільськогосподарським
товаровиробником критерію щодо
питомої ваги сільськогосподарських
товарів, яка має становити не менше 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
послідовних звітних податкових
періодів сукупно.

При цьому сільськогосподарськими,
відповідно до п. 209.7 ст. 209 Податкового
кодексу України, вважаються товари,
зазначені у товарних групах 1 - 24,
товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з
УКТ ЗЕД, та послуги, які отримані в
результаті здійснення діяльності, на
яку відповідно до пункту 209.17 цієї
статті поширюється дія спеціального
режиму оподаткування у сфері
сільського та лісового господарства, а
також рибальства, якщо такі товари
вирощуються, відгодовуються,
виловлюються або збираються
(заготовляються), а послуги надаються,
безпосередньо платником податку -
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування (крім придбання таких
товарів/послуг у інших осіб), які
поставляються зазначеним платником
податку - їх виробником.

Звідси, єдиними критеріями для
віднесення товарів до
сільськогосподарських для цілей
застосування спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість є належність цих товарів до
певної товарної групи, а також
створення цих товарів у процесі
діяльності, визначеної пунктом 209.17
статті 209 Податкового кодексу України
(які також визначаються за
відповідними групами класифікатора
видів економічної діяльності).

Згідно п. 209.17 ст. 209 Податкового кодексу
України дія спеціального режиму
оподаткування діяльності у сфері
сільського та лісового господарства, а
також рибальства поширюється в тому
числі на розведення великої рогатої
худоби (01.21.0 КВЕД): вирощування великої
рогатої худоби (п. 209.17.4 ст. 209 ПК
України).

В свою чергу, п.п. 209.15.2 п. 209.15 ст. 209
Податкового кодексу України визначає
поняття діяльності у сфері сільського
господарства, яка зокрема включає:

а) виробництво продукції рослинництва,
а саме рослинних культур, а також
вирощування фруктів та овочів, квітів
та декоративних рослин (у відкритих або
закритих ґрунтах), грибів, насіння,
прянощів, саджанців та водоростей, а
також їх обробка, переробка та/або
консервація;

б) виробництво продукції тваринництва,
а саме свійських
сільськогосподарських тварин,
птахівництва, кролівництва,
бджільництва, а також розведення
шовкопрядів, змій та інших плазунів або
слимаків та інших наземних ссавців,
безхребетних та комах, а також їх
обробка, переробка та/або консервація;

в) надання послуг іншим
сільськогосподарським підприємствам з
використанням сільськогосподарської
техніки, крім надання її у фінансову
оренду (лізинг);

В українському класифікаторі товарів
ЗЕД в групі 01 під кодом 0102 вказано
номенклатуру товару - Велика рогата
худоба, жива (скорочено - ВРХ).

Таким чином, системний аналіз
наведеного вище беззаперечно вказує на
те, що велика рогата худоба, в тому
числі в розумінні статті 209 Податкового
кодексу України, являється
сільськогосподарською продукцією.

Враховуючи це, здійснюючи реалізацію
великої рогатої худоби, позивач
являвся сільськогосподарським
підприємством та реалізовував
сільськогосподарську продукцію.

Про це, зокрема, свідчить і висновок
відповідача, наведений на стор. 5 акта
перевірки, де зазначається, що за
даними перевірки питома вага доходу
(виручки) від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва за 2011 рік, поданих
до ДПІ у Бродівському районі, становить
82,2 відсотка, або 3379,7 тис. грн. до 4112,5 тис.
грн.

Відповідно до п. 209.10 ст. 209 Податкового
кодексу України, для отримання
свідоцтва про реєстрацію як суб'єкта
спеціального режиму оподаткування
сільськогосподарське підприємство
реєструється у відповідному органі
державної податкової служби з
дотриманням правил та у строки, що
визначені статтею 183 цього Кодексу для
реєстрації платників податку на додану
вартість.

Згідно п. 2.2 розділу VI Положення про
реєстрацію платників податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України від 22.12.10 № 978 і зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 29.12.10 за
№ 1400/18695 у заяві за формою N 1-РС
сільськогосподарським підприємством
вказується питома вага вартості
сільськогосподарських товарів (послуг)
у сукупній вартості всіх товарів
(послуг), поставлених протягом 12
послідовних звітних податкових
періодів (місяців), які передують
місяцю, в якому подається заява.

З врахуванням вищезазначених
критеріїв сільськогосподарських
товарів, позивачем 05.04.2011 року було
подано заяву про перереєстрацію
платника податку із спеціальним
режимом оподаткування у зв'язку з
доповненнями в частині видів
діяльності.

При цьому, питома вага вартості
сільськогосподарських товарів (послуг)
у сукупній вартості всіх товарів
(послуг), поставлених протягом 12
послідовних звітних податкових
періодів (місяців) за видами
діяльності вказаними в цій заяві,
включала в себе реалізацію
сільськогосподарських товарів, в тому
числі - великої рогатої худоби.

У заяві, за формою N 1-РС, яка подається
сільськогосподарським підприємством
для реєстрації (перереєстрації)
повинні зазначатися види діяльності,
які платник вважає за необхідне
включити до Свідоцтва і саме
реалізація товарів, які відносяться до
відповідних видів діяльності,
відображається у цій заяві при
обчисленні питомої ваги вартості
сільськогосподарських товарів
(послуг).

Зокрема, в цій заяві, на підставі якої
позивачу 19.04.2011 року видане Свідоцтво №
100332751, було вказано такий вид
діяльності, як 01.21.0 - розведення ВРХ.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
дійсно в березні 2011 року позивач
здійснював розведення ВРХ без
зазначення коду по КВЕД цього виду
діяльності в свідоцтві про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість № НБ 096536, як того вимагає п.
209.10 ст. 209 Податкового кодексу України
та Положення про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженого наказом ДПА України від
22.12.10 № 978. Водночас, недодержання вимог
даних норм не є підставою для висновків
про несільськогосподарський характер
діяльності самого підприємства і,
відповідно, не є підставою для
перерахунку питомої ваги вартості
сільськогосподарських товарів
(послуг), які поставлялись таким
підприємством протягом березня 2011
року.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст. 9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтю 2 КАС України встановлено, що у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

За наслідком розгляду справи суд
погоджується з висновками органу
доходів і зборів про порушення ТзОВ
"Сільськогосподарське спеціалізоване
хмілярське підприємство "Сидинівка" п.
198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за грудень 2012 року на суму 3230,00
грн. Водночас, заниження позивачем
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за березень 2011 року в
сумі 131870 грн., за квітень 2011 року в сумі
29550 грн., за травень 2011 року в сумі 51432
грн., за червень 2011 року в сумі 56858 грн.,
за липень 2011 року в сумі 47804 грн., за
серпень 2011 року в сумі 11166 грн., за
вересень 2011 року в сумі 39884 грн., за
жовтень 2011 року в сумі 57286 грн., за
листопад 2011 року в сумі 85314 грн., за
грудень 2011 року в сумі 136662 грн., за
січень 2012 року в сумі 43337 грн., за лютий
2011 року в сумі 46656 грн., за березень 2012
року в сумі 63794 грн., , внаслідок
порушення ним п. 209.6, 209.7, 209.10, 209.11, ст. 209
Податкового кодексу України в ході
розгляду справи не підтвердилось.
Висновки відповідача про несплату
позивачем до бюджету податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за вищевказані періоди на
загальну суму 789816,00 грн. не є
обґрунтованими, послідовними та не
знайшли свого підтвердження зібраними
у справі належними та допустимими
доказами та ґрунтуються на
припущеннях.

Водночас, доказування не може
базуватись на припущеннях в силу ст.ст.
69-70 КАС України.

Враховуючи наведене, в суду відсутні
правові підстави вважати правомірними
спірні податкові повідомлення-рішення
№ /32/22-00 від 16.08.2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 923603,00 грн., № /145/2200 від
26.11.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 923599,75 грн. та №
/146/22-00 від 27.11.2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 15023,00 грн. в частині, що не
знайшла свого підтвердження в судовому
засіданні.

В той же час правомірним є збільшення
суми грошового зобов'язання за грудень
2012 року в сумі 3230,00 грн. і, відповідно,
правомірним є застосування до позивача
в цій частині штрафних (фінансових)
санкцій на підставі ст. 123 Податкового
кодексу України.

Слід зазначити, що наслідком
невідповідності частини рішення
суб'єкта владних повноважень вимогам
чинного законодавства є визнання
такого акта частково протиправним при
умові, що цю частину може бути
ідентифіковано (відокремлено, названо)
та що без неї оспорюваний акт в іншій
частині (частинах) не втрачає свою
цілісність, значення. Зокрема, частково
протиправним можна визнати якусь
частину, пункт, речення рішення або
рішення в частині нарахування певної
суми окремого виду податку чи збору,
накладення штрафних (фінансових)
санкцій в якійсь сумі.

У даному випадку суд, констатуючи
неправомірне заниження ТзОВ
"Сільськогосподарське спеціалізоване
хмілярське підприємство "Сидинівка"
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в грудні 2012 року в сумі
3230,00 грн. в зв'язку з порушенням вимог п.
198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України, не може
визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Буської ОДПІ № /32/22-00 від 16.08.2013
року, № /145/2200 від 26.11.2013 року та №
/146/22-00 від 27.11.2013 року в якійсь
певній сумі, оскільки суд не може
підміняти державний орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону,
та давати вказівки, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень.

Разом з тим, приймаючи до уваги те, що
рішення, в якому недійсну частину не
можна виокремити, ідентифікувати, є
недійсним в цілому, суд вважає за
необхідне визнати протиправним та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Буської ОДПІ №
/32/22-00 від 16.08.2013 року, № /145/2200
від 26.11.2013 року та № /146/22-00 від
27.11.2013 року повністю.

Зазначена позиція суду також викладена
в постанові ВАСУ від 17.02.2011 року в
справі № 17781/07 та постанові ВСУ від
05.12.2006 року в справі за позовом ЗАТ
"Київський склотарний завод".

З урахуванням всього викладеного,
податкові повідомлення-рішення
Буської ОДПІ № /32/22-00 від 16.08.2013
року, № /145/2200 від 26.11.2013 року та №
/146/22-00 від 27.11.2013 року є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Відповідно до ст. 94 КАС України, з
Державного бюджету України в користь
позивача слід стягнути судові витрати
у вигляді судового збору в сумі 458,80
грн., сплаченого при подачі позову до
суду.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 158-163,
167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення №
/32/22-00 від 16.08.2013 року, № /146/22-00
від 27.11.2013 року, № /145/22-00 від 26.11.2013
року, прийняті Буською об'єднаною
Державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Львівській області.

Стягнути з Державного бюджету України
в користь товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське спеціалізоване
хмелярське підприємство "Сидинівка",
, Львівська область,
Бродівський район с. Сидинівка, 458
(чотириста п'ятдесят вісім) гривень 80
грн. сплаченого при подачі позову до
суду судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені ст.ст. 186,
254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено
09.04.2014 року.

Суддя
Потабенко В.А.