Справа № 825/3272/13-а
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/3272/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Заяць
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

при секретарі:
Алдановій К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від
28.11.2013 року у справі за його позовом до
управління Державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області про визнання протиправним та
скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
управління Державної служби охорони
при Головному управлінні Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області про визнання протиправним та
скасування наказу Управління
державної служби охорони при ГУМВС
України в Київській області від 25.07.2013
року № 102 о/с про звільнення позивача з
органів внутрішніх справ.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року
в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
незаконну, на його думку, постанову
суду першої інстанції та постановити
нову, якою задовольнити позов. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
оскаржуваного рішення, що є підставою
для його скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 проходив службу в державній
службі охорони при ГУМВС України в
Київській області на посаді
міліціонера групи затримання.

08.07.2013 року позивача було повідомлено
про наступне вивільнення з роботи за п.
1 ст. 40 КЗпП України.

24.07.2013 року ОСОБА_2 подав рапорт, в якому
просив звільнити його з органів
внутрішніх справ за власним бажанням.

Наказом від 25.07.2013 року № 102 о/с «По
особовому складу» відповідно до
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України,
звільнено з органів МВС у запас за п. 63
«ж» (за власним бажанням) прапорщика
міліції ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов висновку, що
суду не надано достатніх та
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, якими мотивуються позовні
вимоги.

Судова колегія погоджується з такою
позицією з наступних підстав.

Згідно підпункту «ж» пункту 64
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, особи
середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за власним бажанням -
при наявності поважних причин, що
перешкоджають виконанню службових
обов'язків.

Пунктом 68 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх визначено, що особи
рядового і начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш, як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Як вбачається з матеріалів справи, у
рапорті про звільнення позивачем не
було зазначено точної дати, з якої
позивач бажає звільнитися за власним
бажанням.

30.08.2013 року на адресу УДСО при ГУМВС
України в Київській області надійшла
заява позивача, датована 05.08.2013 року про
відкликання свого рапорту від 24.07.2013
року про звільнення з органів
внутрішніх справ.

За результатами розгляду заяви було
складено висновок, який затверджено
начальником УДСО при ГУ МВС України
Київської області 05.09.2013 року, в якому
зазначено про недоцільність
відкликання рапорту ОСОБА_2 від 24.07.2013
року про звільнення з органів
внутрішніх справ за власним бажанням у
зв'язку з допущенням останнім факту
керування автомобілем у нетверезому
стані, а також відсутністю вакантних
посад у Чорнобильському МВДСО УДСО при
ГУМВС України в Київській області.

Як вбачається з матеріалів справи,
питання звільнення ОСОБА_2
розглядалось на засіданні кадрової
комісії, на якому він був присутній, що
підтверджується даними протоколу
засідання від 24.07.2013 року, згідно якого
його рапорт про звільнення за власним
бажанням задовольнити з 25.07.2013 року (а.с.
№ № 98-107).

Відповідно до Протоколу засідання
кадрової комісії від 24.07.2013 року № 7
(міститься в матеріалах справи)
прапорщикові міліції ОСОБА_2
запропоновано одну з вакантних посад
молодшого начальницького складу в
Білоцерківському міжрайонному відділі
УДСО при ГУМВС України в Київській
області, з вахтовим методом несення
служби, враховуючи те, що ОСОБА_2
проживає в Чернігівській області.
Проте, прапорщик міліції ОСОБА_2
відмовився від пропозиції щодо
проходження служби в Білоцерківському
міжрайонному відділі, вказавши, що його
не влаштовує відсутність кратності в
оплаті праці, та повідомив про те, що
він подає рапорт на звільнення з ОВС за
власним бажанням і категорично не
бажає проходити подальшу службу,
наполягає на звільненні з ОВС. ОСОБА_2 у
своєму рапорті відмовився вказати
поважні причини звільнення, а також
відмовився зазначити конкретну дату
звільнення.

Не можна брати до уваги посилання
позивача на пункт 68 Положення, оскільки
даний пункт встановлює лише граничний
термін видання наказу про звільнення, а
не обов'язковий строк перебування
особи, яка виявила бажання звільнитися,
в органах внутрішніх справ перед
звільненням.

Крім того, ОСОБА_2 повідомлявся про те,
що посада на якій він перебував
скорочувалась, відповідно до наказу
МВС України від 01.07.2013 року № 633, про що
свідчить його особистий підпис на
повідомленні від 08.07.2013 року, а тому в
даному випадку, написання заяви про
відкликання рапорту про звільнення за
власним бажанням слід оцінювати як
спосіб уникнення звільнення за
скороченням (а.с. № 67).

Відсутність бажання продовжити
трудові відносини позивачем
підтверджується тим, що після
звільнення та написання заяви про
відкликання рапорту він на роботу не
виходив та не намагався залишитись на
службі в ОВС.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно прийшов до висновку, що
підстави для скасування наказу
Управління державної служби охорони
при ГУМВС України в Київській області
від 25.07.2013 року № 102 о/с про звільнення
ОСОБА_2 з органів внутрішніх справ
відсутні.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта, які викладені в
апеляційній скарзі та проголошені його
представником в судовому засіданні, не
спростовують рішення суду першої
інстанції.

За таких підстав, апеляційну скаргу -
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_2 - відмовити.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 28.11.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 11.04.2014
року.

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.