Справа № 805/1567/14
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 р.
Справа № 805/1567/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардейської
дивізії, 17

Донецький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Хохленкова О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «Артемівський
машинобудівний завод «Побєда труда» до
відділу державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції про визнання
недійсним акту опису та арешту майна
від 27.01.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Артемівський машинобудівний завод
«Побєда труда» (далі по тексту -
позивач) звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до відділу державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції про
визнання недійсним акту опису та
арешту майна від 27.01.2014 року.

Позов мотивовано незгодою позивача із
неправомірними, на його думку, діями
державного виконавця щодо складання
акту опису та арешту майна від 27.01.2014
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що Законом України
«Про введення мораторію на примусову
реалізацію майна» № 2864 від 29.11.2011 року
встановлено мораторій на застосування
примусової реалізації майна державних
підприємств та господарських
товариств, у статутних фондах яких
частка держави становить не менше 25
відсотків.

Але, незважаючи на ту обставину, що
частка держави у статному фонді
публічного акціонерного товариства
«Артемівський машинобудівний завод
«Побєда труда» становить 99,98%,
відповідач склав акт опису та арешту
майна від 27.01.2014 року згідно з яким
накладено арешт на будівлю їдальні
площею 1347,90 кв.м у м.Артемівську,
вул..Артема,6.

Просив визнати недійсним акт опису та
арешту майна від 27.01.2014 року.

Представник позивача в судове
засідання, яке відбулося 14.03.2014 року
з'явився. Позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

В судове засідання, яке відбулося 02.04.2014
року представник позивача не з'явився.
Був повідомлений належним чином про
дату, час та місце судового розгляду
справи. Надав суду клопотання про
розгляд справи в його відсутність
(а.с.159)

Представник відповідача в судове
засідання, яке відбулося 14.03.2014 року,
з'явився. Проти позову заперечував та
надав до суду письмові заперечення.

В судове засідання, яке відбулося 02.04.2014
року представник позивача не з'явився.
Був повідомлений належним чином про
дату, час та місце судового розгляду
справи. Надав суду клопотання про
розгляд справи в його відсутність
(а.с.108).

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши і перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
адміністративного позову, дійшов
наступних висновків.

Правовідносини які склались між
сторонами регулюються Законом України
«Про виконавче провадження» № 606 від
21.04.1999 року (далі Закон № 606) та Законом
України «Про введення мораторію на
примусову реалізацію майна» № 2864 від
29.11.2011 року (далі Закон № 2864).

Позивач - Публічне акціонерне
товариство «Артемівський
машинобудівний завод «Побєда труда»
зареєстроване в якості юридичної особи
17.08.1994 року, ідентифікаційний код 00165652,
місцезнаходження: 83059, Донецьтка
область, м.Артемівськ, вул..Артема, 6 про
що зазначено у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (а.с.6-8).

Статтею 3 Закону України "Про
державну виконавчу службу"
передбачено, що органами державної
виконавчої служби є : Департамент
державної виконавчої служби
Міністерства юстиції України, до
складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Відповідач - відділ державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції, є
юридичною особою, та
суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку, у тому числі, органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження".

Статтею 1 Закону № 606 встановлено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших
органів(посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно - правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, іншими
нормативно - правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
підлягають примусовому виконанню(далі
- рішення).

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону № 606
Державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно зі статтєю 2 Закону України
"Про виконавче провадження" примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону
України «Про виконавче провадження», у
випадках, передбачених законом,
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються
податковими органами, банками та
іншими фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами.

Судом було досліджено зведене
виконавче провадження № 33291670 щодо
боржника яким є позивач по справі.

Донецьким окружним
адміністративним судом були видані
виконавчі листи № № 2а/0570/4112/2012 від
06.07.2012 року, 2а/0570/4114/2012 від 03.07.2012 року,
805/7066/13-а від 27.09.2013 року, 2а/0570/11756/2012 від
28.03.2012 року, 805/232/13-а від 17.04.2013 року,
805/8017/13-а від 24.10.2013 року, 2а/0570/15684/2012 від
08.04.2013 року, 805/14170/13-а від 04.12.2013 року,
805/12936/13-а від 20.11.2013 року, 805/3422/13-а від
29.05.2013 року, 2а-11496/10/0570 від 08.09.2011 року,
2а/0570/15341/2011 від 07.12.2012 року, 2а/0570/22244/2011
від 30.04.2012 року, 2а-9863/09/0570 від 29.01.2010 року,
, 2а/0570/7116/2012 від 04.09.2013 року про
стягнення коштів на покриття фактичних
виплат на виплату та доставку
пільгових пенсій на користь УПФУ у
м.Артемівську та Артемівському районі
на загальну суму 3459532,17 грн. (а.с.33-77).

Також, Артемівськім
міськрайсудом було видано виконавчий
лист № 2/219/3/2103 від 10.09.2013 року про
стягнення з боржника, яким є позивач по
справі на користь фізичної особи
ОСОБА_1 одноразової допомоги в сумі 72620
грн. та витрат на правову допомогу в
сумі 1800 грн. (а.с.78-80).

Виконавчі провадження відкриті
за цими виконавчими листами відповідно
до вимог Закону № 606.

Позивачу неодноразово
направлялися листи від відповідача з
вимогою самостійно виконати рішення
судів, але до теперішнього часу рішення
судів не виконанні.

Актом опису та арешту майна б/н від
27.01.2014 року, накладено арешт на будівлю
їдальні площею 1347,90 кв.м у
м.Артемівську, вул..Артема,6 (а.с.11).

Саме цей акт опису та арешту майна
оскаржується позивачем.

Згідно зі ст.. 1 Закону № 2864,
встановлено мораторій на застосування
примусової реалізації майна державних
підприємств та господарських
товариств, у статутних фондах яких
частка держави становить не менше 25
відсотків (далі - підприємства), до
вдосконалення визначеного законами
України механізму примусової
реалізації майна.

Відповідно до ст..2 Закону № 2864 Для
цілей цього Закону під примусовою
реалізацією майна підприємств
розуміється відчуження об'єктів
нерухомого майна та інших основних
засобів виробництва, що забезпечують
ведення виробничої діяльності цими
підприємствами, а також акцій (часток,
паїв), що належать державі в майні інших
господарських товариств і передані до
статутних фондів цих підприємств, якщо
таке відчуження здійснюється шляхом:
звернення стягнення на майно боржника
за рішеннями, що підлягають виконанню
Державною виконавчою службою, крім
рішень щодо виплати заробітної плати
та інших виплат, що належать працівнику
у зв'язку із трудовими відносинами, та
рішень щодо зобов'язань боржника з
перерахування фондам
загальнообов'язкового державного
соціального страхування
заборгованості із сплати внесків до
цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011
року, та з перерахування органам
Пенсійного фонду України
заборгованості із сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

З аналізу цих норм Закону № 2864, суд
приходить до висновку, що мораторій на
застосування примусової реалізації
майна розповсюджується не на все майно
підприємства, а тільки на нерухоме
майно та інші основні засоби
виробництва, що забезпечують ведення
виробничої діяльності цими
підприємствами.

Судом встановлено, що приміщення
їдальні не є нерухомим майном та іншим
основним засобом виробництва, що
забезпечують ведення виробничої
діяльності цим підприємством, в
розумінні ст..2 Закону № 2864.

Ця обставина випливає з призначення
цього приміщення як їдальні.

Також, та обставина що це нерухоме
майно не є нерухомим майном та іншим
основним засобом виробництва, що
забезпечують ведення виробничої
діяльності, підтверджується Договором
оренди цієї їдальні від 01.04.2011 року №
197В/11, укладеним між позивачем та

ЗАТ «Артемівский машинобудівний завод
«Вістек» та Договором оренди від 01.04.2014
року № 129В/14, укладеним між тими ж
сторонами (а.с.144-158).

Окрім цього, сам по собі арешт не є
безпосереднім стягненням майна.

Відповідно до ч.1 ст.57 Закону № 606
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення.

Таким чином арешт - це накладення
заборони на право розпоряджатися
майном до визначення його подальшої
долі.

Тобто складання відповідачем
акту арешту та опису майна боржника,
яким є позивач, не є порушенням норм
Закону № 2864.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 72 цього
Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 71
КАС України покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що у даній
справі відповідачем доведено
правомірність прийнятого рішення, тому
у задовольнні адміністративного
позову слід відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені витрати з Державного
бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 17, 69-72, 86, 87, 94, 158-163,
167,181, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У позові публічного акціонерного
товариства «Артемівський
машинобудівний завод «Побєда труда» до
відділу державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції про визнання
недійсним акту опису та арешту майна
від 27.01.2014 року, відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецький окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Хохленков О.В.