Справа № 812/1673/14
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ушаков Т.С.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року справа №812/1673/14

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Бишова М.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Слов'яносербському районі
Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014 р. в
справі № 812/1673/14 за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Слов'яносербському районі Луганської
області до відділу державної
виконавчої служби Слов'яносербського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Луганській області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Слов'яносербському районі Луганської
області (далі - УПФУ) звернулось до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
відділу державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції Головного
управління юстиції у Луганській
області (далі - ВДВС) про визнання дій
неправомірними, скасування постанови,
в обґрунтування якого зазначило, що
06.02.2014 р. позивачем направлений
відповідачу для примусового виконання
виконавчий лист про стягнення з ДП
«Шахта «Слов'яносербська»
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, в розмірі 66082,04 грн.
27.02.2014 р. на адресу УПФУ надійшла
постанова ВДВС про відмову у відкритті
виконавчого провадження у зв'язку із
пред'явленням документа до органу
виконавчої служби не за місцем або
підвідомчістю виконання рішення.
Позивач не погоджується з вказаною
постановою та зазначає, що згідно з
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Державне
підприємство «Шахта
«Слов'яносербська» зареєстровано за
адресою Луганська область,
Слов'яносербський район, смт.
Лозівський, вул. Леніна, тому примусове
виконання судового рішення про
стягнення заборгованості з боржника є
компетенцією саме ВДВС
Слов'яносербського районного
управління юстиції.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 17.03.2014 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в
якій апелянт просить скасувати
постанову, ухвалити нове рішення про
задоволення позову. Апеляційна скарга
обґрунтована порушенням судом першої
інстанції норм матеріального права,
які полягають у неправильному
застосуванні Закону України «Про
виконавче провадження». Апелянт
вказує, що боржник знаходиться саме за
місцем або підвідомчістю виконання
рішення відповідача. Також вказує, що
боржником самостійно прийняте рішення
щодо ліквідації підприємства,
банкрутом його не оголошено, а тому
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження немає.

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі постанови Луганського
окружного адміністративного суду від
19.09.2013 р. по справі № 812/7551/13-а позивачем
отримано виконавчий лист про стягнення
з Державного підприємства «Шахта
«Слов'яносербська» заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
сумі 66082,04 грн. Зазначений виконавчий
лист позивачем направлений для
примусового виконання до ВДВС
Слов'яносербського районного
управління юстиції, проте постановою
від 06.02.2014 р. ВДВС Слов'яносербського
районного управління юстиції
відмовлено в прийняті виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження постановою № 42256058. В
обґрунтування постанови відповідач
зазначив, що наказом Міністерства
вугільної промисловості України від
29.05.2006 р. № 304 прийнято рішення про
ліквідацію ДП «Шахта
«Слов'яносербська». Головою
ліквідаційної комісії призначено
Жовнір П.І., який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1. УПФУ в Слов'яносербському
районі не надано жодного документу,
який свідчить про припинення
ліквідації зазначеного
підприємства-боржника. Виконавчий лист
необхідно направити для виконання
ліквідаційній комісії, у зв'язку з чим,
на підставі п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про виконавче провадження»
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документу та у відкритті
виконавчого провадження.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач із виконавчим листом звернувся
не за підвідомчістю виконання рішення,
оскільки повинен був звернутись до
ліквідаційної комісії ДП «Шахта
«Слов'яносербська».

Колегія вважає такий висновок
необґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що УПФУ в
Слов'яносербському районі поданий для
примусового виконання до ВДВС
Слов'яносербського районного
управління юстиції виконавчий лист №
812/7551/13-а про стягнення з Державного
підприємства «Шахта
«Слов'яносербська» заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій в
сумі 66082,04 грн. 06.02.2014 р. ВДВС
Слов'яносербського районного
управління юстиції прийнято постанову
про відмову в прийняті до провадження
виконавчого документа та відкриття
виконавчого провадження № 42256058 у
зв'язку з тим, що наказом Міністерства
вугільної промисловості України від
29.05.2006 р. № 304 прийнято рішення про
ліквідацію ДП «Шахта
«Слов'яносербська». Головою
ліквідаційної комісії призначено
Жовнір П.І., який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1. УПФУ в Слов'яносербському
районі не надано жодного документу,
який свідчить про припинення
ліквідації зазначеного
підприємства-боржника. Виконавчий лист
необхідно направити для виконання
ліквідаційній комісії відповідно до п.
4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче
провадження» (а.с.7-8).

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців 30.06.2006 р. до
ЄДР внесено дані про перебування ДП
«Шахта «Слов'яносербська» в процесі
припинення за рішенням засновників
(а.с.9-10).

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження», частиною 1
статті 11 якого встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 104 Цивільного
кодексу України юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або в результаті
ліквідації.

Пунктом 1 частини 1 статті 110 Цивільного
кодексу України передбачено, що
юридична особа ліквідується за
рішенням її учасників або органу
юридичної особи, уповноваженого на це
установчими документами, в тому числі у
зв'язку із закінченням строку, на який
було створено юридичну особу,
досягненням мети, для якої її створено,
а також в інших випадках, передбачених
установчими документами.

Частиною 1 статті 59 Господарського
кодексу України встановлено, що
припинення діяльності суб'єкта
господарювання, крім іншого,
здійснюється шляхом його ліквідації за
рішенням власника.

Таким чином, ДП «Шахта
«Слов'яносербська» станом на час
розгляду справи знаходиться в стані
припинення шляхом ліквідації.

Вимогами частини 1 статті 26 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлені підстави для відмови у
відкритті виконавчого провадження.
Так, державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі, зокрема, пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення
(пункт 4).

Колегія суддів вважає посилання
відповідача на зазначені приписи
Закону помилковими, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
державну виконавчу службу», органами
державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень;

районні, районні у містах, міські (міст
обласного значення), міськрайонні
відділи державної виконавчої служби
відповідних управлінь юстиції.

Статтями 20, 21 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлені
порядок проведення виконавчих дій за
місцем або підвідомчістю виконавчих
проваджень відділам примусового
виконання рішень.

Так, виконавчі дії провадяться
державним виконавцем за місцем
проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу (ст. 20 Закону).

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про
виконавче провадження» на відділ
примусового виконання рішень
управлінь державної виконавчої служби
Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головного
управління юстиції в області, містах
Києві та Севастополі покладається
виконання рішень, за якими: 1)
боржниками є територіальні підрозділи
центральних органів виконавчої влади,
місцеві суди, міські, районні або
селищні ради чи районні державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, міські, районні,
міжрайонні, інші прирівняні до них
прокуратури, військові прокуратури
гарнізонів, інші територіальні
підрозділи органів державної влади та
їх посадові особи; 2) сума зобов'язання
становить від трьох до десяти
мільйонів гривень або еквівалентну
суму в іноземній валюті.

Інші виконавчі провадження, що
перебувають на виконанні в органах
державної виконавчої служби, можуть
передаватися до відділів примусового
виконання рішень в установленому
Міністерством юстиції України порядку.

Отже, цією нормою визначено
підвідомчість виконавчих проваджень
відділам примусового виконання рішень.
Критеріями її визначення є статус
боржника у виконавчому провадженні та
розмір стягнення.

Таким чином, питання щодо місця та
підвідомчості виконання рішення
з'ясовується між виконавчими органами,
а не між виконавчим органом та
ліквідаційною комісією.

Пунктом 3 частини 3 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
визначено, що державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, серед іншого, з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденційну.

Отже, отримання інформації
здійснюється державним виконавцем в
процесі виконавчого провадження, тобто
після його відкриття.

Відповідно до ч. 2 статті 67 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ліквідації боржника - юридичної
особи виконавчий документ
надсилається ліквідаційній комісії
(ліквідатору) для вирішення питання про
подальший порядок виконання рішення у
встановленому законом порядку. У разі
надходження виконавчого документа до
ліквідаційної комісії (ліквідатора)
арешт з майна боржника знімається за
постановою державного виконавця,
затвердженою начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

Частина 3 наведеної статті передбачає,
що у разі якщо виконавчий документ
надіслано ліквідаційній комісії
(ліквідатору), виконавче провадження
підлягає закінченню в порядку,
встановленому цим Законом.

Вимогами статті 49 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачені
підстави для закінчення виконавчого
провадження. Так, п. 3 та п. 7 частини 1
цієї статті визначено, що виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі, зокрема ліквідації юридичної
особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва або визнання
боржника банкрутом.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 50 цього
Закону у разі закінчення виконавчого
провадження (крім направлення
виконавчого документа за належністю
іншому органу державної виконавчої
служби, закінчення виконавчого
провадження за рішенням суду,
винесеним у порядку забезпечення
позову чи вжиття запобіжних заходів, а
також крім випадків нестягнення
виконавчого збору або витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій),
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, арешт,
накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом. У разі якщо у виконавчому
провадженні державним виконавцем
накладено арешт на майно боржника, у
постанові про закінчення виконавчого
провадження або повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, державний виконавець
зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Оскільки позивач знаходиться в
процедурі ліквідації, виконавчі
провадження, в яких позивач є
боржником, підлягають закінченню
відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження», а
тому тільки після відкриття
виконавчого провадження державний
виконавець має змогу встановити
належним чином обставини щодо
можливості виконання рішення суду, а
саме, встановлення факту, що
підприємство-боржник перебуває у
стадії ліквідації, а також наявність
підстав для передачі виконавчого
документу ліквідаційній комісії та
закриття виконавчого провадження. Тому
висновок суду першої інстанції про
порушення позивачем підвідомчості
виконання рішення є неправильним.

Посилання суду першої інстанції в
постанові на приписи п. 6-1 ч. 1 ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження» як підставу для відмови у
відкритті виконавчого провадження
колегія суддів вважає
необґрунтованими.

Так, відповідно до вказаної норми
Закону державний виконавець відмовляє
у відкритті виконавчого провадження у
разі офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Тобто, за приписами вказаної норми не
підлягають примусовому виконанню в
порядку Закону України «Про виконавче
провадження» виконавчі документи у
разі офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

В даному випадку ДП «Шахта
«Слов'яносербська» не визнавалась
банкрутом, а тому посилання суду першої
інстанції на дану норми є
безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла до висновку, що постанова
ВДВС Слов'яносербського районного
управління юстиції у Луганській
області від 06.02.2014 р. про відмову у
відкритті виконавчого провадження
прийнята з порушенням норм Закону
України «Про виконавче провадження» та
є такою, що підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції позовні
вимоги позивача щодо зобов'язання ВДВС
відкрити виконавче провадження вважає
такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Вимогами статті 2 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Статтею 3 цього Закону встановлено, що у
випадках, передбачених законом,
рішення судів та інших органів щодо
стягнення коштів виконуються органами
доходів і зборів, банками та іншими
фінансовими установами. Рішення
зазначених органів можуть
виконуватися відповідно до закону
також іншими органами, установами,
організаціями, посадовими особами та
громадянами.

Рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Органи, установи, організації та особи,
зазначені в частинах першій і другій
цієї статті, не є органами примусового
виконання, крім органів та посадових
осіб, які виконують рішення про
притягнення до кримінальної або
адміністративної відповідальності.

Підстави для відкриття виконавчого
провадження визначені в ст. 19 Закону.

Оскільки прийняття рішення про
відкриття виконавчого провадження є
виключною компетенцію відділу
примусового виконання рішень, суд не
може підміняти орган державної
виконавчої служби та вирішувати
питання, прийняття яких віднесено до
виключної компетенції такого органу.

До того ж, колегія суддів зазначає, що
скасування постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження
передбачає відкриття такого
провадження.

Тому колегія суддів вважає
необґрунтованими вимогу позивача про
зобов'язання відповідача відкрити
виконавче провадження, у зв'язку з чим
відмовляє у задоволенні позову в цій
частині.

З урахуванням викладеного колегія
суддів прийшла до висновку, що судом
першої інстанції постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
202, 205, 206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Слов'яносербському районі Луганської
області на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
17.13.2014 р. в справі № 812/1673/14 задовольнити
частково.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17.13.2014 р. в
справі № 812/1673/14 за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Слов'яносербському районі Луганської
області до відділу державної
виконавчої служби Слов'яносербського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Луганській області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
скасувати.

Ухвалити в справі № 812/1703/14 нову
постанову.

Позов управління Пенсійного фонду
України в Слов'яносербському районі
Луганської області до відділу
державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції Головного
управління юстиції у Луганській
області про визнання дій
неправомірними, скасування постанови
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії відділу
державної виконавчої служби
Слов'яносербського районного
управління юстиції Головного
управління юстиції у Луганській
області щодо прийняття постанови від
06.02.2014 р. про відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документу та у
відкритті виконавчого провадження №
42256058.

Скасувати постанову відділу державної
виконавчої служби Слов'яносербського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Луганській області від 06.02.2014 р. про
відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документу та у відкритті
виконавчого провадження № 42256058 з
примусового виконання виконавчого
листа № 812/7551/13-а, виданого Луганським
окружним адміністративним судом 12.11.2013
р., про стягнення з Державного
підприємства «Шахта
«Слов'яносербська» заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, в сумі
66082,04 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць
І.Д.

Бишов М.В.