Справа № 816/972/14
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/972/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Костенко Г.В.,

при секретарі судового засідання -
Носенко М.В.,

за участю: представників позивача -
Луць О.В., Роєнка Л.І.,

представника відповідача -
Куришко О.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Транс-Сервіс" до Гадяцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
про скасування податкових повідомлень
- рішень, -

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2014 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Транс-Сервіс" (далі - ТОВ "Транс-Сервіс")
звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Гадяцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області (далі
- відповідач) про скасування
податкових повідомлень - рішень від 03
березня 2014 року № та №.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Гадяцькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області проведено
документальна позапланова виїзна
перевірка достовірності нарахування
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за листопад 2013 року ТОВ "Транс -
Сервіс з іноземними інвестиціями" . За результатами перевірки
складено акт № 116/15-30080834 від 18 лютого 2014
року. На підставі акту перевірки 03
березня 2014 року відповідачем прийнято
податкові повідомлення - рішення
№ яким визначено суму завищення
від'ємного значення по податку на
додану вартість у розмірі 4801,00 грн. та
№ яким визначено суму завищення
бюджетного відшкодування по податку на
додану вартість у розмірі 15407,00 грн. та
штрафну санкцію в розмірі 3852,00 грн.
Представники позивача вважають, що
вказані рішення винесені з порушенням
вимог чинного законодавства та просить
суд їх скасувати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задовольнити в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив та
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
правомірність спірних рішень з підстав
викладених у запереченні на
адміністративний позов.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ТОВ "Транс-Сервіс"
(код за ) зареєстроване
Гадяцькою районною державною
адміністрацією як юридична особа 21
травня 1999 року, з 21 травня 1999 року
перебуває на обліку платника податків
у Гадяцькій об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області /а.с.25/ та є платником податку
на додану вартість, свідоцтво №
серії НБ №207017 /а.с.26/.

Видом діяльності ТОВ "Транс-Сервіс" є
діяльність автомобільного вантажного
транспорту.

Гадяцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області проведено документальна
позапланова виїзна перевірка
достовірності нарахування бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок за
листопад 2013 року ТОВ "Транс - Сервіс з
іноземними інвестиціями" .

За результатами перевірки складено акт
№ 116/15-30080834 від 18 лютого 2014 року /а.с.9-16/,
в якому зафіксовано порушення
позивачем: платник податку
зобов'язаний виходячи з бази
оподаткування, визначеної відповідно
до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, за
товарами/послугами, необоротними
активами, під час придбання яких суми
податку були включені до складу
податкового кредиту, у разі якщо такі
товари/послуги, необоротні активи
починають використовуватись: г) в
операціях, що не є господарською
діяльністю платника податку.

Таким чином, підприємством
занижено податкові зобов'язання з ПДВ,
в зв'язку з їх не нарахуванням при
використанні автомобільних шин в
операціях, що не є господарською
діяльністю ТОВ "Транс-Сервіс" всього на
суму 20208,01 грн., в тому числі по періодам:

- жовтень 201З року - 15407,67 грн.

- листопад 2013 року - 4801,01 грн.

Перевіркою встановлено порушення
TOB "Транс-Сервіс" ( код за )
п.201 статті 200 Податкового кодексу
України в результаті завищено суму
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту по декларації за
листопад 2013 року на загальну суму
податку на додану вартість4801,00 грн.

4.3 На порушення пункту 200.4 та 200.14 статті
200 Податкового кодексу України від
02.12.2010 р. № 2755- VI (із змінами і
доповненнями) ТОВ "Транс-Сервіс"
завищено суму бюджетного
відшкодування на загальну суму податку
на додану вартість 15407,00 грн.

На підставі висновку даного акта
перевірки Гадяцькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області 03 березня 2014 року
прийнято податкові
повідомлення-рішення № яким
визначено суму завищення від'ємного
значення по податку на додану вартість
у розмірі 4801,00 грн. та № яким
визначено суму завищення бюджетного
відшкодування по податку на додану
вартість у розмірі 15407,00 грн. та
застосовано штрафну санкцію в розмірі
3852,00 грн./а.с.18-19/.

Позивачем до Гадяцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області були подані
заперечення вх.№ 27 від 19 лютого 2014 року
на акт перевірки № 116/15-30080834 від 18
лютого 2014 року. /а.с.20-21/. У відповіді
Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області №567/10/16-07-15-65 від 26 лютого 2014
року на заперечення ТОВ "Транс-Сервіс"
було зазначено, що порушення
встановлені в ході проведення
перевірки, відповідають нормам чинного
законодавства. /а.с.22-23/.

Позивач не погодився з даними
податковими повідомленнями-рішеннями
та оскаржив їх до суду.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі у межах повноважень та
у спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС
України, є захист прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Досліджуючи правомірність
прийняття спірних податкових
повідомлень - рішень суд приходить до
наступних висновків.

В період дії спірних правовідносин
діяли норми Податкового Кодексу
України, відповідно до яких: платниками
податку з числа резидентів є суб'єкти
господарювання - юридичні особи, які
провадять господарську діяльність як
на території України, так і за її межами
(п.п.133.1.1. п.133.1. ст.133 ПК України). Об'єктом
оподаткування з податку на прибуток є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу (п.п.134.1.1., п. 134.1. ст.134 ПК
України). Витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із, зокрема, собівартості
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інші витрати
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (п.п.138.1.1. п.138.1, ст.138 ПК
України ). Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (п.138.2., ст.138 ПК України).
Для обрахунку об'єкта оподаткування
платник податку на прибуток
використовує дані бухгалтерського
обліку щодо доходів та витрат з
врахуванням положень цього Кодексу
(п.44.2 ст.44 ПК України).

Частиною 2 ст.3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року № 996
визначено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Статтею 6 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
порядок ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в банках встановлюється
Національним банком України
відповідно до цього Закону та
національних положень (стандартів)
бухгалтерського обліку. Порядок
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності про
виконання бюджетів та
госпрозрахункових операцій бюджетних
установ установлюється Державним
казначейством України відповідно до
національних положень (стандартів)
бухгалтерського обліку за погодженням
з Міністерством фінансів України.

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 05.1995
року № 168/704 первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" встановлені
вимоги до первинних документів,
відповідно до яких підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарських операцій,
а якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Такі первинні
документи повинні мати обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України,
податковий кодекс України регулює
відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.181 статті 14 Податкового
кодексу України податковий кредит
визначено як суму, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України ) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 вказаного Кодексу
визначено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником
податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України, зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна, відповідно до
абзацу першого пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Із системного аналізу вказаних вище
норм, можливо дійти до висновку, що для
отримання права на податковий кредит
із сум податку на додану вартість,
сплачених в ціні придбаного товару
(робіт, послуг), платник ПДВ повинен
мати податкові накладні, видані на
реально отриманий товар (роботи,
послуги), призначений для використання
в господарській діяльності.

Судом встановлено, що у
перевіряємий період між позивачем та
ТОВ "ТіДіСі Схід", ТОВ "Шинна компанія",
ПП "Трак-Шина-Сервіс-1", ТОВ
"Технооптторг-Трейд", ПП "Трак-Шина-Плюс"
було укладено договори стосовно
придбання шин.

Господарські відносини позивача
з ТОВ "Технооптторг-Трейд" ґрунтувалися
на підставі договірних відносин з
поставки автомобільних товарів.

Так, судом встановлено, що 01
листопада 2013 року між ТОВ "Транс-Сервіс"
та ТОВ "Технооптторг-Трейд" укладено
договір поставки товару на умовах
передоплати №1154/13/20. /а.с.38-39/. Згідно
умов даного договору постачальник
зобов'язується передати у власність
(поставити) покупцеві товар, покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
Поставка товару за договором
здійснюється партіями. Пунктом 1.3
договору передбачено, що кількість
найменування, одиниці виміру, загальна
вартість, асортимент та ціни кожної
партії товару погоджуються додатково
під час підписання сторонами
відповідних видаткових накладних, які
є невід'ємною частиною договору.

На підтвердження реальності
виконання умов договору поставки
товару (шини 445/45R19,5 160J KL Kumho за №50368338)
позивачем надано до суду рахунок на
оплату товару від 21 листопада 2013 року
на суму 10396,08 грн. /а.с.35/, видаткову
накладну №51211 від 05 грудня 2013 року на
суму 10396,08 грн./а.с.36/, платіжне доручення
№665 від 21 листопада 2013 року на суму 10396,08
грн. /а.с.34/, податкову накладну №8196 від
21 листопада 2013 року на суму 10396,08 грн.
/а.с.37/.

До суду також надано картку
обліку пробігу (наробітку)
пневматичної шини що засвідчує факт
придбання та введення шин та введення
їх в експлуатацію./а.с.49/.

07 грудня 2012 року між ТОВ
"Транс-Сервіс" (покупець) та ТОВ "ТіДіСі
Схід" (постачальник) укладено договір
поставки №1246/2012П. /а.с.45-46/. Згідно
пункту 1.1 договору постачальник
зобов'язується поставити покупцеві
автомобільні товари. Підтвердженням
факту узгодження сторонами
найменування, асортименту, кількості,
ціни товару є прийняття покупцем
товару за видатковою накладною, що
видається постачальником і після її
підписання сторонами має силу
специфікації.

На підтвердження реальності
виконання умов договору поставки
товару (шина вантажна 315/70R22,5 M729 D BS)
позивачем надано: рахунок - фактура
№ЕПО-0924055 від 24 вересня 2013 року на суму
61644,00 грн./а.с.41/, рахунок - фактура
№ЕПО-0912074 від 12 вересня 2013 року на суму
20548,00 грн./а.с.79/, видаткову накладну
№ЕПО1001199 від 26 вересня 2013 року на суму
61644,00 грн. /а.с.42/, видаткову накладну
№ЕПО0919327 від 12 вересня 2013 року на суму
20548,00 грн. /а.с.80/, податкову накладну
№1093 від 25 вересня 2013 року на суму 61644,00
грн. /а.с.44/, податкову накладну №561 від
12 вересня 2013 на суму 20548,00 грн. /а.с.82/,
талон на обслуговування вантажних шин
№ЕПО1001199./864611 та №ЕПО0919327./861112 /а.с.43,81/.
Здійснення оплати по договору поставки
підтверджується платіжним дорученням
№551 від 25 вересня 2013 року на суму 61644,00
грн./а.с.40/ та платіжним дорученням № 535
від 13 вересня 2013 року на суму 20548,00
грн./а.с.78/.

Картка обліку пробігу (наробітку)
пневматичної шини засвідчує факт
придбання та введення шин в
експлуатацію. /а.с.85-87/.

13 лютого 2013 року між ТОВ
"Транс-Сервіс" (покупець) та ПП
"Трак-Шина-Сервіс-1" (постачальник)
укладено договір поставки №330213/П.
/а.с.55-56/. Згідно умов договору
постачальник зобов'язується поставити
покупцеві автомобільні товари (шина
315/70R22,5 ECOCONTROL 2 (Fulda). Підтвердженням
факту узгодження сторонами
найменування, асортименту, кількості,
ціни товару є прийняття покупцем
товару по видатковій накладній виданій
постачальником, яка після її
підписання сторонами має силу
специфікації.

На підтвердження факту
реальності господарської операції з
ПП "Трак-Шина-Сервіс-1" до суду надано:
рахунок на оплату товару №ПО2685 від
07листопада 2013 року на суму 8010,00
грн./а.с.52/, видаткову накладну №ПО2613
від 07листопада 2013 року на суму 8010,00
грн./а.с.53/, податкову накладну №59 від
від 07листопада 2013 року на суму 8010,00
грн./а.с.54/. Здійснення оплати по
договору поставки підтверджується
платіжним дорученням №637 від 11
листопада 2013 року на суму 8010,00 грн.
/а.с.51/

Картка обліку пробігу (наробітку)
пневматичної шини та оборотно-сальдова
відомість 207 ТМЦ; Патрії; Місця
зберігання:Вольво ВІ7765ВЕ/ВІ6794ХХ
засвідчують факт придбання та
введення шин в експлуатацію. /а.с.58-60/.

06 січня 2012 року між ТОВ
"Транс-Сервіс" (покупець) та ПП
"Трак-Шина-Плюс" (постачальник)
укладено договір поставки товару
№ПН-060112/7./а.с.65-66/. На підтвердження
факту виконання господарських
зобов'язань за договором поставки
товару (шина GoodYear REG, RHS II R22,5 315/70)
виписано: рахунок на оплату №1082 від 01
жовтня 2013 року на суму 10272,00 грн. /а.с.62/,
видаткову накладну №518 від 01 жовтня 2013
року на суму 10272,00 грн. /а.с.63/, податкову
накладну №8 від 01.10.2013 року на суму 10272,00
грн./а.с.64/. Здійснення оплати по
договору поставки підтверджується
платіжним дорученням №558 від 01 жовтня
2013 року /а.с.61/.

Картка обліку пробігу (наробітку)
пневматичної шини та оборотно-сальдова
відомість 207 ТМЦ; Патрії; Місця
зберігання: Вольво 12848 СНп/п16718 СК
засвідчують факт придбання та
введення шин в експлуатацію. /а.с.75-77/.

01 лютого 2013 року між ТОВ
"Транс-Сервіс" (покупець) та ТОВ "Шинна
Компанія" (постачальник) укладено
договір поставки №01023В. /а.с.92-94/. Згідно
п.1.1 постачальник зобов'язується
передати у власність покупцеві товар,
авто шини, диски та інші автомобільні
аксесуари, а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар в порядку
встановленому договором.

На підтвердження факту
реальності господарської операції з
ТОВ "Шинна Компанія" стосовно придбання
шин шина 385/65 R22,5 160K HTR2 Extra Duty
Continental) до суду надано: рахунок на
оплату по замовленню №23784 від 28
листопада 2013 року на суму 10400,00 грн.
/а.с.89/, видаткову накладну №К000011009 від 28
листопада 2013 року на суму 10400,00 грн.
/а.с.90/, податкову накладну №1441 від 28
листопада 2013 року на суму 10400,00 грн.
/а.с.91/. Здійснення оплати по договору
поставки підтверджується платіжним
дорученням №684 від 28 листопада 2013 року
на суму 10400,00 грн./а.с.88/.

Картка обліку пробігу (наробітку)
пневматичної шини засвідчує факт
придбання та введення шин в
експлуатацію./а.с.96-97/.

Отже, в ході судового розгляду справи
встановлено та підтверджено належним
чином оформленими первинним
документами бухгалтерського обліку
реальність здійснення господарських
операцій між ТОВ "Транс-Сервіс" та ТОВ
"ТіДіСі Схід", ТОВ "Шинна компанія", ПП
"Трак-Шина-Сервіс-1", ТОВ
"Технооптторг-Трейд", ПП "Трак-Шина-Плюс"
на підставі договорів поставки.

Представником позивача в
судовому засіданні зазначено, що ТОВ
"Транс-Сервіс" щороку поновлює висновок
державної санітарно - епідеміологічної
експертизи, щодо відповідності вимогам
санітарного законодавства України,
який надає право зберігати промислові
та побутові відходи 1-4 класу небезпеки
/а.с.217-218/. Зазначає що використані
автомобільні шини, як промислові
відходи відносяться до 4 класу
небезпеки і зберігаються на території
підприємства. Надав до суду податкову
декларацію з екологічного податку за
2013 рік. /а.с.200-202,205-206, 209-210,213-214/.

Враховуючи те, що позивачем
належним чином підтверджено факт
здійснення спірних господарських
операцій, суд вважає висновок
Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про заниження податкового
зобов'язання з ПДВ в зв'язку з їх не
нарахуванням при використанні
автомобільних шин в операціях, що не є
господарською діяльністю ТОВ
"Транс-Сервіс" всього на суму 20208,01 грн. в
тому числі по періодам: жовтень 201З року
- 15407,67 грн., листопад 2013 року - 4801,01 грн.;
завищення суми від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту по декларації за листопад 2013
року на загальну суму податку на додану
вартість4801,00 грн.; завищення суми
бюджетного відшкодування на загальну
суму податку на додану вартість 15407,00
грн. неправомірним, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення №
та № протиправними та таким, що
підлягають скасуванню, позовні вимоги
ТОВ "Транс-Сервіс" обгрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої
статті 11 Кодексу адміністративного
судочинства України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до положень статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відтак, оскільки позивачем за
звернення до Полтавського окружного
адміністративного суду сплачено
судовий збір в загальному розмірі 182,70
грн. що підтверджується платіжним
дорученням № 814 від 11 березня 2014 року
(а.с.2), суд дійшов висновку, що вказана
сума підлягає стягненню на користь
позивача з Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Транс-Сервіс" до Гадяцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області про скасування
податкових повідомлень - рішень -
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області № та № від 03 березня
2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Гадяцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Транс-Сервіс" () витрати
по сплаті судового збору в розмірі 182
(сто вісімдесят дві) грн. 70 коп.
(сплачений згідно платіжного доручення
№ 814 від 11 березня 2014 року).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 18
квітня 2014 року.

Суддя
Г.В. Костенко