Справа № 9101/193729/2012
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2014 рокусправа № 2а-5693/11
(2а/401/210/12)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області на
постанову Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
16 липня 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області про
визнання дій неправомірними та
зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2011 року позивач звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
неправомірними дії відповідача з
відмови у перерахунку та виплати
державної пенсії по інвалідності у
відповідності до ст.54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров`ю у відповідності до ст.50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
зобов`язати відповідача здійснити
перерахунок та виплатити на підставі
ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та 50 %
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування"з 22 травня 2008 року
до моменту звернення позивача до суду.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
05 грудня 2011 року адміністративний
позов в частині вимог про визнання дій
відповідача неправомірними та
перерахунок державної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за
період з 22 травня 2008 року по 29 жовтня 2010
року залишено без розгляду у зв'язку з
пропуском з боку позивача строку
звернення до адміністративного суду та
відсутності підстав для поновлення
строку.

Вказана ухвала позивачем оскаржена не
була.

Постановою Амур-Нижньоднівського
районного суду м.Дніпропетровська від
16 липня 2012 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії відповідача щодо
нездійснення нарахування та виплати
позивачу державної пенсії по
інвалідності у відповідності до ст.54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
Катастрофи"та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров`ю у
відповідності до ст.50 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
зобов`язано відповідача здійснити
перерахунок та виплатити позивачу на
підставі ст.50,54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"державної
пенсії по інвалідності та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та 50 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування"з 30
жовтня 2010 року по 22 липня 2011 року.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій посилався на

порушення судом першої інстанції норм
матеріального, просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову про відмову в
задоволенні позову повністю.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягають виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач має
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської

катастрофи (категорія І) та є інвалідом
ІІІ групи, захворювання якого пов'язано
з роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильської катастрофи.
Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду та отримує
пенсію по інвалідності та додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на
підставі ст. 50 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"

Статтею 49 Закону № 796 передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4 встановлюється у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796 в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів першої групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 10
мінімальних пенсій за віком, другої
групи - 8 мінімальних пенсій за віком, а
для інвалідів третьої групи - не нижчим
6 мінімальних пенсій за віком (редакція
норми із змінами, внесеними згідно із
Законом України від 17.11.2005 року № 3108-IV).

Згідно з частиною першою статті 50
Закону № 796 особам, віднесеним до
категорії 1, які є інвалідами першої
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі - 100 відсотків
мінімальної пенсії за віком, другої
групи, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірі 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком, а особам,
які є інвалідами третьої групи - у
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком (редакція норми із змінами,
внесеними згідно із Законом України
від 17.11.2005 року № 3108-IV).

До того ж, відповідно до ч.1 ст.46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України „ Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ".

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.9 КАС
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
ст.ст.50 та 54 Закону України „ Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи ", а не постановами Кабінету
Міністрів України, які істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Відповідно до ст.ст.50 та 54 Закону
України „ Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи "
вбачається, що під час визначення
розміру пенсії та щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, за основу їх нарахування
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст.28 Закону України „
Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування ", іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене, ч.3 ст.28 Закону
України „ Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування ",
відповідно до якої мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, суд
не може застосувати при розгляді
справи, оскільки наявність такої норми
та відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлене ст.ст.50 та 54 Закону.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
Законом України від 14.06.2011року №
3491-„Про Державний бюджет України на 2011
рік" (далі Закон № 3491-VI), який набув
законної сили з 19.06.2011 року, розділ VII
Прикінцевих положень „Закону України
„Про Державний бюджет України на 2011
рік" було доповнено пунктом 4
наступного змісту : „Установити, що у
2011 році норми і положення статей 39, 50, 51,
52, 54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
„Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України „Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011р."

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI, 06
липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
„Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року, відповідно до
пунктів 1, 3 якої встановлено розміри
виплат особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного Суду України
від 26.12.2011року № 20-рп/2011 положення
пункту 4 розділу VII Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
визнано таким, що відповідає
Конституції України.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що судом першої
інстанції повно встановлено обставини
справи та надана правильна юридична
оцінка, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду відсутні .

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Пенсійного фонду України в
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
16 липня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
постановлення. Ухвала оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник