Справа № 621/642/14-а
Суддя: Нестерцова Н. В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № № 621/642/14-а
Провадження № 2-а/621/31/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014 року
м.Зміїв

Зміївський районний суд Харківської
області в складі:

головуючого судді - Нестерцової Н.В.

при секретарі - Подмарковій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Інспектора ВДАІ Московського
РВ в м. Харкові майора міліції Гуріна
Сергія Миколайовича про визнання
постанови про накладення
адміністративного стягнення
протиправною та її скасування,

ВСТАНОВИВ:

07.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просив скасувати постанову Інспектора
ВДАІ Московського РВ в м. Харкові
майора міліції Гуріна Сергія
Миколайовича серії ПС 1 №337119 від 25.02.2014
року про накладення на нього - ОСОБА_1 -
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 25.02.2014 року інспектором
ВДАІ Московського РВ в м. Харкові
майором міліції Гуріним Сергієм
Миколайовичем складено відносно нього
постанову серії ПС1 №337119, якою
встановлено, що 25.02.2014 року позивач
керував „о 10 годині 50 хвилин
транспортним засобом РУТА 20 по
проспекту 50 років ВЛКСМ та при цьому
користувався засобом зв'язку
(мобільним телефоном)". З цієї ж
постанови видно, що відповідальність
за встановлені інспектором факти
наступає за ст. 122 ч. 2 КУпАП, з чим
позивач категорично не погоджується,
виходячи з того, що ст. 122 ч. 2 КУпАП
передбачає відповідальність за ...
користування водієм під час руху
транспортного засобу засобами зв'язку,
не обладнаними технічними пристроями,
що дозволяють вести перемови без
допомоги рук ...

Вказана диспозиція статті, на думку
позивача, прямо суперечить обставинам,
які викладені інспектором у постанові,
оскільки інспектор не встановив, що
позивач користувався засобами зв'язку,
не обладнаними технічними пристроями,
що дозволяють вести перемови без
допомоги рук, а лише вказав про те, що
позивач „користувався засобом зв'язку
(мобільним телефоном)".

У позові ОСОБА_1 наполягав на тому, що
має у власності пристрій „Блютуз", який
постійно використовує для бесіди за
кермом, однак 25.02.2014 року о 10 годині 50
хвилин (з 9:00 до 11:00 він взагалі не
розмовляв по мобільному) і не
користувався засобами зв'язку, не
обладнаними технічними пристроями, що
дозволяють вести перемови без допомоги
рук.

Пояснив, що 25.02.2014 року він керував
автобусом Рута 20, д.н. НОМЕР_1 по
проспекту 50 років ВЛКСМ в м. Харкові,
однак не користувався під час руху
транспортного засобу засобами зв'язку,
не обладнаними технічними пристроями,
що дозволяють вести перемови без
допомоги рук. Коли до нього підійшов
інспектор ДАІ та вказав на порушення
ПДР, він одразу надав йому можливість
ознайомитися з журналом вихідних та
вхідних дзвінків на телефоні, показав
пристрій „Блютуз", просив надати
докази та запропонував для
об'єктивності запросити 2-х свідків, щоб
ті могли підтвердити факт відсутності
вихідних та вхідних дзвінків на
телефоні з 09 години 00 хвилин до 11 години
00 хвилин. Інспектор ДАІ, хоча і не
одразу, запросив 2-х понятих і люди
погодилися перевірити наявність або
відсутність дзвінків. Коли інспектор
ДАІ злякався цього, він одразу
відпустив їх і не заніс дані про цих
осіб у протокол, позбавивши позивача
права на доведення своєї правоти, чим
перевищив свої повноваження.

Також у позові ОСОБА_1 посилався на
відсутність в його діях складу
адміністративного правопорушення (п. 1
ч. 1 ст. 247 КУпАП), не роз'яснення йому
інспектором ДАІ передбачених ст. 268
КУпАП прав та на порушення
відповідачем ст.ст. 245, 251, 278, 279 КУаП.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, надав заяву, в якій просив
розглянути справу у його відсутність,
наполягав на задоволенні позову та на
викладених у позові обставинах.

Належним чином повідомлений
відповідач - інспектор ВДАІ
Московського РВ в м. Харкові майор
міліції Гурін Сергій Миколайович, у
судове засідання не з'явився, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, надав заперечення
проти позову, в яких посилався на
відсутність підстав для скасування
постанови серії ПС 1 №337119 від 25.02.2014
року про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 500 грн. Будь-яких
доказів, які спростовували б
твердження позивача, - відповідачем не
надано та не зазначено про їх
існування.

Дослідивши надані письмові докази,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного:

25.02.2014 року інспектором ВДАІ
Московського РВ в м. Харкові майором
міліції Гуріним Сергієм Миколайовичем
складено відносно позивача постанову
серії ПС1 №337119 про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 500 грн. за вчинення
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. (а.с.5)

Із постанови вбачається, що 25.02.2014 року
ОСОБА_1 керував о 10 годині 50 хвилин
транспортним засобом РУТА 20 по
проспекту 50 років ВЛКСМ та при цьому
користувався засобом зв'язку
(мобільним телефоном)". З цієї ж
постанови видно, що відповідальність
за встановлені інспектором факти
наступає за ст. 122 ч. 2 КУпАП (а.с.5)

ст. 122 ч. 2 КУпАП передбачає
відповідальність, у тому числі за
користування водієм під час руху
транспортного засобу засобами зв'язку,
не обладнаними технічними пристроями,
що дозволяють вести перемови без
допомоги рук.

Вказана диспозиція статті прямо
суперечить обставинам, які викладені
інспектором ДАІ у постанові, оскільки
інспектором не встановлено, що позивач
користувався засобами зв'язку, не
обладнаними технічними пристроями, що
дозволяють вести перемови без допомоги
рук, а лише вказав про те, що позивач
„користувався засобом зв'язку
(мобільним телефоном)".

В свою чергу позивач наполягав на тому,
що має у власності пристрій „Блютуз",
який постійно використовує для бесіди
за кермом, однак 25.02.2014 року о 10 годині 50
хвилин (з 9:00 до 11:00 взагалі не розмовляв
по мобільному) не користувався
засобами зв'язку, не обладнаними
технічними пристроями, що дозволяють
вести перемови без допомоги рук.

У відповідності до ст. 246 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, порядок провадження в
справах про адміністративні
правопорушення в органах (посадовими
особами), уповноважених розглядати
справи про адміністративні
правопорушення, визначається цим
Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, орган (посадова особа)
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

У відповідністю з ч.ч.1,3 ст.254 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 256 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішенню справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами. У разі відмови особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, від підписання
протоколу, в ньому робиться запис про
це. Особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви свого відмовлення від
його підписання. При складенні
протоколу особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснюються його права і обов'язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 268 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження;
оскаржити постанову по справі. Справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
посадова особа при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язана з'ясувати наступні
обставини: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого: 1) суд
вирішує справи відповідно до
Конституції (254к/96-ВР) та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією
(254к/96-ВР) та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем надано заперечення проти
позову, до яких не додано будь-яких
доказів, які підтверджували б факт
вчинення ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення. Протоколом про
адміністративне правопорушення
підтверджено, що будь-яких свідків чи
очевидців вчинення правопорушення при
складенні протоколу встановлено не
було, хоча у позові ОСОБА_1 наполягав на
тому, що свідки все ж таки були, однак
дані про них не були занесені
інспектором до протоколу.

Відповідно до ст. 36 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, при
вчиненні однією особою двох або більше
адміністративних правопорушень,
адміністративне стягнення
накладається за кожне правопорушення
окремо. Якщо особа вчинила кілька
адміністративних правопорушень,
справи про які одночасно
розглядаються одним і тим же органом
(посадовою особою), стягнення
накладається в межах санкції,
встановленої за більш серйозне
правопорушення з числа вчинених. До
основного стягнення в цьому разі може
бути приєднано одне з додаткових
стягнень, передбачених статтями про
відповідальність за будь-яке з
вчинених правопорушень.

При складенні постанови, інспектором
було порушено вимоги ст. 36 Кодексу
України про адміністративне
правопорушення.

Доказів, які б дали змогу суду в повній
мірі з'ясувати обставини справи,
визначити наявність чи відсутність в
діях позивача складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.5 ст. 121, ч.1 ст.126 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, спростувати чи
підтвердити пояснення позивача,
відповідачем надано не було.

Наведене свідчить про те, що
матеріалами справи жодним чином не
підтверджено вина ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, відповідач, всупереч
вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів
правомірності своїх дій, спрямованих
на притягнення позивача до
адміністративної відповідальності, а
викладені у постанові обставини, за
яких позивачем було вчинене
правопорушення, дають підстави судові
для задоволення позовних вимог через
відсутність в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та (або) визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта
недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств та організацій.

Оскаржена позивачем постанова не
відповідає вимогам чинного
законодавства та порушує права та
охоронювані законом інтереси позивача,
через що позовні вимоги про скасування
цієї постанови є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 246, 251, 254, 256, 268, 280 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
ст. ст. 2, 9, 70, 71, 72, 99-103, ч. 4 ст. 128, 158-163, 167,
1712 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Інспектора ВДАІ Московського РВ в м.
Харкові майора міліції Гуріна Сергія
Миколайовича про визнання постанови
про накладення адміністративного
стягнення протиправною та її
скасування - задовольнити.

Визнати протиправною та
скасувати постанову інспектора ВДАІ
Московського РВ в м. Харкові майора
міліції Гуріна Сергія Миколайовича
серії ПС 1 №337119 від 25.02.2014 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення та
накладення адміністративного
стягнення у виді штрафу у розмірі 500
грн.

Постанова є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий: