Справа № 754/44/14-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 754/44/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Таран
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Грищенко
Т.М., Лічевецького І.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 14 березня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій щодо відмови у
призначенні пенсії за вислугу років
неправомірними та зобов'язання
призначити пенсію за вислугу років,-

в с т а н о в и в:

26 грудня 2013 року позивач звернулась до
Деснянського районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій щодо відмови у
призначенні позивачу пенсії за вислугу
років вчинені відповідачем
неправомірними; зобов'язання
відповідача призначити позивачу
пенсію за вислугу років.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 14 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій щодо відмови у
призначенні пенсії за вислугу років
неправомірними та зобов'язання
призначити пенсію за вислугу років
задоволено, визнано протиправною
відмову відповідача щодо призначення
позивачу пенсії за вислугу років;
зобов'язано відповідача призначити
позивачу пенсію за вислугу років.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва, подало
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції з мотивів порушення норм
матеріального права та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог. Свої
вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
установа в якій працювала позивач на
посаді викладача математики, не
передбачена у постанові Кабінету
Міністрів України від 04 листопада 1993
року №909, постанові Кабінету Міністрів
України від 14 червня 2000 року №963 «Про
затвердження переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників», які дають право на
призначення пенсії за вислугу років.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 в період з 11 вересня 1996 року по 31
серпня 2001 року працювала викладачем
математики у відділі самооплатності в
Київській дитячій школі мистецтв №3.

28 серпня 2013 року позивач звернулася до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва із заявою
та необхідним пакетом документів про
призначення їй пенсії за вислугу років.

Відповідачем листом №10188/06-1 від 01
жовтня 2013 року було відмовлено
позивачу у призначенні пенсії за
вислугу років, оскільки період з 11
вересня 1996 року по 31 серпня 2001 року, на
думку відповідача, не може бути
зараховано до стажу за вислугу років,
тому що посада викладача математики у
школі мистецтв не входить до
визначеного Постановою Кабінету
Міністрів від 04 листопада 1993 року №909
переліку закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років. При
цьому у відповіді зазначено, що
відповідно до пункту «е» ст.55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти при наявності
спеціального стажу роботи, що дає право
на призначення даного виду пенсії не
менше 25 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
період роботи позивача з 11 вересня 1996
року по 31 серпня 2001 року повинен бути
включений до спеціального стажу, який
надає право на призначення пенсії за
вислугу років, тому відмова Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва
призначити позивачу пенсію за вислугу
років є протиправною.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав:

Відповідно до ст.51 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсії за
вислугу років встановлюються окремим
категоріям громадян, зайнятих на
роботах, виконання яких призводить до
втрати професійної працездатності або
придатності до настання віку, що дає
право на пенсію за віком.

Згідно ст.52 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за вислугу років мають, зокрема,
працівники освіти.

Відповідно до п.«е» ст.55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», право на
пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

До спеціального стажу зараховується
час роботи на посадах у відповідних
закладах і установах, віднесених до
Переліку за умови, що ця робота є
основною.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 14 червня 2000 року
№963 «Про затвердження переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників» посада викладача
передбачена переліком, період роботи
за цією посадою зараховується до
спеціального стажу роботи, який дає
право на пенсію за вислугу років.

Суд першої інстанції обгрунтовано не
взяв до уваги посилання відповідача, що
постановою Кабінету Міністрів України
№909 від 04 листопада 1993 року, посада на
якій працювала позивач не входила до
відповідного переліку посад, період
роботи на якій зараховується до
спеціального стажу роботи, який дає
право на пенсію за вислугу років,
оскільки за клопотанням Міністерства
соціального захисту населення України
від 01 лютого 1995 року №01-3/133-02-2 Кабінет
Міністрів України погодився поширити
на викладачів музичних, художніх,
хорових, хореографічних шкіл, шкіл
мистецтв та інших шкіл естетичного
виховання порядок призначення пенсій
за вислугу років, передбачений
вищезазначеною постановою без
внесення змін до неї (доручення
Кабінету Міністрів України №397/21 від 06
січня 1995 року).

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо неправомірності дій
відповідача, які полягають у відмові
призначити пенсію за вислугу років
ОСОБА_2 на підставі постанови Кабінету
Міністрів України №909 від 04 листопада
1993 року, оскільки відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 14 червня 2000 року №963 «Про
затвердження переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників» позивачу слід призначити
пенсію за вислугу років з врахуванням
до її трудового стажу на посаді
викладача математики період роботи з 11
вересня 1996 року по 31 серпня 2001 року в
Київській дитячій школі мистецтв № 3.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва - залишити
без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 14 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
Т.М.Грищенко

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Грищенко Т.М.