Справа № 806/8009/13-а
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Житомир справа № 806/8009/13-a

категорія 10.1

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липи В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Коростишівському районі
Житомирської області про скасування
вимоги № 14/43 від 07.05.2013 р.,

встановив:

У грудні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до
адміністративного суду з позовом, у
якому просила скасувати вимогу
Управління Пенсійного фонду України в
Коростишівському районі Житомирської
області про сплату боргу від 07.05.2013
року № Ф-1443 в сумі 9776,75 грн.

Представник позивача та позивач у
судове засідання не з'явилися, про час
та місце судового засідання
повідомлені вчасно та належним чином.
Про причини неявки до суду не
повідомили.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином. Надав до суду
клопотання, в якому просив розгляд
справи проводити без його участі.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження відповідно до статей 122, 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Дослідивши надані докази, суд дійшов
висновку, що позов задоволенню не
підлягає з наступних підстави.

Встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована
як суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа. Перебуває на загальній
системі оподаткування.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010
року, який набрав чинності з 01.01.2011 року
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон) встановлено, що платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Проаналізувавши наведене, суд
приходить до висновку, що фізична особа
- підприємець ОСОБА_1 є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок).

Відповідно до п. п. 1, 4 ст. 2 Закону,
платник єдиного внеску зобов'язаний:
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок; подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади у
галузі статистики.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону, єдиний
внесок для платників, зазначених у
пункті 4 (крім фізичних осіб -
підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування) та 5 частини
першої статті 4 цього Закону,
нараховується на суму доходу
(прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає обкладенню
податком на доходи фізичних осіб, та на
суму доходу, що розподіляється між
членами сім'ї фізичних осіб -
підприємців, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності. При цьому сума єдиного
внеску не може бути меншою за розмір
мінімального страхового внеску за
кожну особу за місяць, у якому отримано
дохід (прибуток).

Частина 5 вказаної статті Закону
передбачає, що єдиний внесок
нараховується на суми, зазначені в
частинах першій і другій цієї статті,
незалежно від джерел їх фінансування,
форми, порядку, місця виплати та
використання, а також від того, чи
виплачені такі суми фактично після їх
нарахування до сплати.

Мінімальний страховий внесок - сума
єдиного внеску, що визначається
розрахунково як добуток мінімального
розміру заробітної плати на розмір
внеску, встановлений законом на місяць,
за який нараховується заробітна плата
(дохід), та підлягає сплаті щомісяця (п. 5
ч. 1 ст. 1 Закону).

Враховуючи положення ч. 11 ст. 8 Закону №
2464-VI, ст. 22 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік", ст. 13 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2012 рік" № 4282-VI від 22.12.2011 року, ст. 8
Закону № 2464-VI та ст. 8 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2013 рік"
від 06.12.2012 року № 5515-VI, якими було
установлено розміри мінімальної
заробітної плати на 2011 - 2013 роки
відповідно, мінімальний страховий
внесок для платників, зазначених у п. 4
ч. 1 ст. 4 Закону, з січня по березень 2011
року становив по 326,53 грн., з квітня по
вересень 2011 року - по 333, 12 грн., з жовтня
по листопад 2011 року - по 341, 80 грн., з
грудня 2011 року - 348, 39 грн.; з січня по
березень 2012 року - по 372,33 грн., з квітня
по червень 2012 року - по 379,62 грн., з липня
по вересень 2012 року - по 382, 39 грн., з
жовтня по листопад 2012 року - по 387, 95 грн.,
з грудня 2012 року - 393, 50 грн.; з січня по
листопад 2013 року - по 398,01 грн., з грудня
2013 року - 422,65 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону, платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Єдиний внесок підлягає сплаті
незалежно від фінансового стану
платника (ч. 12 ст. 9 Закону).

Судом встановлено, що єдиний внесок у
2011-2013 роках у розмірі не меншому за
розмір мінімального страхового внеску
позивачем сплачено не було. Внаслідок
неналежного виконання позивачем своїх
зобов'язань у неї утворилась
заборгованість перед відповідачем зі
сплати єдиного внеску за
січень-грудень 2011-2012 років та за
січень-березень 2013 року в розмірі 9776,75
грн.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону, сума
єдиного внеску, своєчасно не
нарахована та/або не сплачена у строки,
встановлені цим Законом, обчислена
територіальними органами Пенсійного
фонду України у випадках, передбачених
цим Законом, є недоїмкою.

Згідно із ч. 4 ст. 25 Закону,
територіальний орган Пенсійного фонду
у порядку, за формою і в строки,
встановлені Пенсійним фондом за
погодженням з центральним органом
виконавчої влади у сфері праці та
соціальної політики, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до п. 6.3 р. 6 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою Пенсійного фонду № 21-5 від
27.09.2010 року, (далі - Інструкція), органи
Пенсійного фонду надсилають платникам
вимогу про сплату недоїмки в таких
випадках: а) якщо дані документальних
перевірок результатів діяльності
платника або актів звірок з органами
податкової служби сум доходу (прибутку)
фізичних осіб - підприємців чи осіб, які
забезпечують себе роботою самостійно,
свідчать про донарахування сум єдиного
внеску або органами Пенсійного фонду у
повідомленнях-розрахунках визначено
суми єдиного внеску, які підлягають
доплаті; б) якщо платник має на кінець
звітного базового періоду недоїмку зі
сплати єдиного внеску; в) якщо платник
має на кінець звітного базового
періоду борги зі сплати фінансових
санкцій. У випадку "а" вимога
надсилається одночасно з актом
документальної перевірки платника
єдиного внеску, або актом про суми
розбіжностей щодо сум доходу
(прибутку), заявлених у звітності до
Пенсійного фонду та задекларованих у
річній податковій декларації
фізичними особами - підприємцями чи
особами, які забезпечують себе роботою
самостійно, або
повідомленням-розрахунком на всю суму
донарахованого єдиного внеску. У
випадку "б" та/або "в" вимога
надсилається щомісяця протягом п'яти
робочих днів, наступних за звітним
базовим періодом. Вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на всю суму боргу. Вимога про
сплату недоїмки є виконавчим
документом. Сума боргу у вимозі
проставляється у гривнях з двома
десятковими знаками. Вимога формується
на суму боргу, що перевищує 10 грн.

Встановлено, що станом на 07 травня 2013
року позивач мала недоїмку зі сплати
єдиного внеску за січень-грудень 2011-2012
року, січень-березень 21013 року в сумі
9776,75 грн.

07 травня 2013 року Управління Пенсійного
фонду України в Коростишівському
районі Житомирської області винесено
вимогу про сплату боргу № Ф-1443, в якій
зазначено, що сума боргу (недоїмка)
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
становить 9776,75 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що вказана вимога винесена на підставі
та у порядку встановленому
законодавством, а тому підлягає
виконанню.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на вимоги Закону України "Про
систему оподаткування", оскільки
зазначений Закон втратив чинність з
01.01.2011 року.

Крім того, ч. 2 ст. 8 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010
року, який набрав чинності з 01.01.2011 року
та визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, встановлено, що
єдиний внесок не входить до системи
оподаткування. Податкове
законодавство не регулює порядок
нарахування, обчислення і сплати
єдиного внеску.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позов є
необґрунтованим та таким, що
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 128, 158-163,186, 254 КАС
України, суд,

постановив:

У задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Коростишівському районі Житомирської
області про скасування вимоги № 1443 від
07.05.2013 р. відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Липа