Справа № 244/5624/13-а
Суддя: Бишов М. В.
Дата ухвалення: 2014-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Корекян Н.Р.
Суддя-доповідач - Бишов М. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року
справа №244/5624/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Бишова М.В.

суддів
Губської Л.В., Шальєвої В.А.

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Сніжнянської міської ради Донецької
області на постанову Сніжнянського
міського суду Донецької області від 05
лютого 2014 року по адміністративній
справі №244/5624/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Сніжнянської
міської ради Донецької області про
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із
вказаним позовом, в якому зазначив, що
05.09.1977р. по 07.03.1985р. працював на
підприємстві вугільної промисловості
шахті «Ремовська» на підземних
роботах, з 07.03.1985р. по теперішній час
працює на вибірній посаді голови
селищної ради, є пенсіонером. Позивач
мешкає у будинку з пічним опаленням, до
2011р. забезпечувався безоплатно
побутовим паливом ДП
«Донвуглереструктуризація». З 2011р.
обов'язок щодо забезпечення його
побутовим паливом покладений на
відповідача, оскільки шахта
«Ремовська» ліквідована. При зверненні
до відповідача щодо забезпечення
побутовим паливом позивачу було
відмовлено у зв'язку із тим, що в нього
недостатньої підземного стажу. Позивач
просив суд визнати за ним право на
отримання компенсації на придбання
побутового палива за 2013р. та
зобов'язати відповідача надати йому
відповідну компенсацію.

Постановою Сніжнянснького
міського суду Донецької області від 05
лютого 2014р. позов ОСОБА_2 задоволений,
внаслідок чого зобов'язане відповідача
забезпечити позивача твердим паливом
за рахунок субвенцій з державного
бюджету місцевим бюджетом м. Сніжне
Донецької області з розрахунку
вартості 5,9 тонн вугілля на побутовим
потреби домогосподарства з 2013р.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в який просив
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову про відмову
у задоволенні позову. Апеляційну
скаргу обґрунтував тим, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права та зробив невірні висновки, що
потягло за собою прийняття
необґрунтованого рішення. У ОСОБА_2
відсутній необхідний стаж підземних
робот 10 років, у зв'язку із чим позивач
не має права на отримання компенсації
на придбання побутового палива за
рахунок коштів Державного бюджету.

Позивач та представник відповідача в
судове засідання не з'явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
час та місце розгляду справи, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення, що дає
суду право розглянути справу у
відсутність сторін в порядку
письмового провадження відповідно до
ст.197 ч.1 п.2 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, встановила
наступне.

Відповідно до вимог ст. 48
Гірничого закону України право на
отримання вугілля мають пенсіонери,
які пропрацювали на підприємствах з
видобутку (переробки) вугілля,
вуглебудівних підприємствах: на
підземних роботах - не менше ніж 10 років
для чоловіків, на роботах, пов'язаних із
підземними умовами - не менше ніж 15
років для чоловіків, на роботах
технологічної лінії на поверхні діючих
шахт чи на шахтах, що будуються,
розрізах, збагачувальних та брикетних
фабриках - не менш ніж 20 років для
чоловіків.

Згідно записів у трудовій книжці
позивача, він пропрацював у вугільній
галузі на посадах, пов'язаних з
підземними умовами, менш ніж 10 років, а
саме 7 років 6 місяців 2 дні.

У відповідності до вимог ст. 48
Гірничого закону України забезпечення
вугіллям працівників ліквідованих
гірничих підприємств здійснюється
органами соціального захисту
населення.

Відповідно до п. 17 Постанови
Кабінету Міністрів України від 27.08.1997
року №939 «Про затвердження Порядку
ліквідації збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств
Міністерства вугільної промисловості»
датою фізичної ліквідації гірничого
підприємства вважається дата
затвердження Мінвуглепромом актів
прийняття відповідних робіт, складених
комісією, що утворюються
Мінвуглепромом, а також визначення
правонаступника щодо соціального
захисту осіб відповідно до ч.5 ст. 48
Гірничого закону України.

Згідно роз'яснень Міністерства
соціальної політики України від
07.02.2012р. №168/5/75-12 стосовно права на
отримання пільг на придбання твердого
палива пенсіонерів вугільних
підприємств, які визнані банкрутами за
рішенням суду або не ліквідовані, а
просто припинили свою діяльність,
право на отримання пільг на придбання
твердого палива за рахунок коштів
Державного бюджету мають пенсіонери
гірничих підприємств, які мають
законодавчо визначений статус
ліквідованих гірничих підприємств.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції послався на положення ч.4 ст.33
Закону України «Про статус депутатів
місцевих рад», згідно з якою час роботи
депутата у місцевій раді на постійній
основі зараховується до загального і
безперервного стажу роботи (служби)
депутата, а також стажу роботи (служби)
за тією спеціальністю, за якою він
працював до обрання на виборну посаду в
раді.

З цього суд першої інстанції
зробив висновок про те, що стаж роботи
позивача на виборній посаді 17 років 06
місяців 04 дні слід зарахувати до стажу
підземних робіт на посадою, яку він
займав до призначення на виборчу
посаду, що обумовлює наявність у
позивача пільгового підземного стажу
більш ніж 10 років та є достатнім для
безоплатного забезпечення його
побутовим паливом.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з преамбулою Закону
України «Про статус депутатів місцевих
рад» цей Закон відповідно до
Конституції України, Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», інших законів України
визначає правовий статус депутата
сільської, селищної, міської, районної
у місті, районної, обласної ради (далі -
місцева рада) як представника
інтересів територіальної громади,
виборців свого виборчого округу та
рівноправного члена місцевої ради,
встановлює гарантії депутатської
діяльності та порядок відкликання
депутата місцевої ради.

Суд першої інстанції правомірно
послався на положення ч.4 ст.33 Закону
України «Про статус депутатів місцевих
рад», оскільки, відповідно до ч.5 ст.12
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» на
сільських, селищних, міських голів
поширюються повноваження та гарантії
депутатів рад, передбачені законом про
статус депутатів рад, якщо інше не
встановлено законом.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно вважав, що стаж роботи
позивача головою виконавчого комітету
селищної ради та селищним головою
повинен включатися до пільгового стажу
роботи позивача на посаді, яку він
займав до призначення а виборну посаду.

Окрім того, колегією суддів
встановлено, що до 04.07.2010р. позивач
отримував пільгову пенсію за віком
відповідно до ст.14 ч.1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» з
розрахунку пільгового стажу 25 років 07
днів (а.с.30).

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про задоволення
позову.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 1951, 196-198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Сніжнянської міської ради Донецької
області на постанову Сніжнянського
міського суду Донецької області від 05
лютого 2014 року по адміністративній
справі №244/5624/13-а - залишити без
задоволення.

Постанову Сніжнянського міського суду
Донецької області від 05 лютого 2014 року
по адміністративній справі №244/5624/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду за наслідками
розгляду у письмовому провадженні
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі, і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили.

Колегія суддів
М.В. Бишов

Л.В. Губська

В.А. Шальєва