Справа № 826/2611/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

15 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого: Романчук О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі Артюхіній
М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанов Окружного адміністративного
суду міста Києва від 12 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бауміт Україна» до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 06.11.2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві в якому
просить суд визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 06 листопада 2013 року №
.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 березня 2014 року адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
за результатом проведення камеральної
перевірки податкової звітності з
податку на прибуток складено акт від 18
жовтня 2013 року № 1073/15-113/34422747, яким
встановлено порушення пункту 57.1.
статті 57 Податкового кодексу України,
що виразилось у простроченні сплати
самостійно визначеного грошового
зобов'язання.

Податковим повідомленням-рішення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 06 листопада 2013 року № на
підставі пункту 126.1. статті 126
Податкового кодексу України, за
порушення пункту 57.1. статті 57
Податкового кодексу України позивачу
нараховано штраф у розмірі 54684,50 грн.

Позивач не погоджуючись з вказаним
податковим повідомленням-рішенням
звернувся до суду з даним
адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи колегія суддів виходить з
наступного.

У відповідності до пункту 57.1. статті 57
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 50.1. статті 50
Податкового кодексу України у разі
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 102 цього Кодексу)
платник податків самостійно (у тому
числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.

Колегією суддів встановлено, що 11
лютого 2013 року позивачем подано до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
податкову декларацію з податку на
прибуток підприємства за 2012 року.

В рядку 16 податкової декларації за 2012
року позивачем задекларовано податок
на прибуток, нарахований за
результатами останнього календарного
кварталу (звітного) податкового
періоду у сумі 55 107 грн. 00 коп.

Однак, вже 19 березня 2013 року позивачем
подано до Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві уточнюючу податкову
декларацію за 2012 рік, в якій у рядку 07
задекларовано збиток у сумі - 1 755 426 грн.
00 коп., а у рядку 16 - від'ємне значення з
податку на прибуток у сумі - 549 451 грн. 00
коп.

За приписами пункту 87.1. статті 87
Податкового кодексу України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків з відповідного платежу може
бути здійснена також за рахунок
надміру сплачених сум такого платежу
(без заяви платника) або за рахунок
помилково та/або надміру сплачених сум
з інших платежів (на підставі
відповідної заяви платника) до
відповідних бюджетів.

Судом першої інстанції вірно
зауважено, що при подачі уточнюючої
податкової декларації за 2012 року,
позивач, задекларувавши у рядку 16
від'ємне значення з податку на прибуток
у сумі - 549 451 грн. 00 коп., повинен був би
внести зміни і у рядок 26, однак не
зробив цього.

Однак, відповідно до підпункту 4.1.4.
пункту 4.1. статті 4 ПК України податкове
законодавство України ґрунтується на
принципі презумпції правомірності
рішень платника податку в разі, якщо
норма закону чи іншого
нормативно-правового акта, виданого на
підставі закону, або якщо норми різних
законів чи різних нормативно-правових
актів припускають неоднозначне
(множинне) трактування прав та
обов'язків платників податків або
контролюючих органів, внаслідок чого є
можливість прийняти рішення на користь
як платника податків, так і
контролюючого органу.

Як вірно зауважено судом першої
інстанції, податкове законодавство
України дійсно не містить положень, які
ставлять в залежність зменшення
грошового зобов'язання платника
податків з податку на прибуток
підприємств саме від внесення змін в
рядок 26 уточнюючої податкової
декларації, враховуючи це податковий
орган в акті камеральної перевірки
неправильно визначив дату
несвоєчасної сплати грошового
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бауміт Україна» у
сумі 54 684 грн. 52 коп., оскільки не
врахував під час проведення
камеральної перевірки подану
позивачем 19 березня 2013 року уточнюючу
податкову декларацію за 2012 рік, в якій у
рядку 07 задекларовано збиток у сумі - 1
755 426 грн. 00 коп., а у рядку 16 - від'ємне
значення з податку на прибуток у сумі -
549 451 грн. 00 коп.

Колегією суддів встановлено, що
камеральна перевірка проводилась 18
жовтня 2013 року, в той час як уточнююча
податкова декларація за 2012 рік подана
позивачем 19 березня 2013 року, тобто до
проведення перевірки.

Однак, враховуючи такі обставини,
податковим органом зазначену
уточнюючу декларацію не прийнято до
уваги, хоча з урахуванням прийняття
зазначеної звітності податковим
органом, змінюється строк прострочення
сплати самостійно визначеного
платником грошового зобов'язання з
податку на прибуток.

Разом з цим, згідно пункту 54.2 статті 54
Податкового кодексу України, грошове
зобов'язання щодо суми податкових
зобов'язань з податку, що підлягає
утриманню та сплаті (перерахуванню) до
бюджету в разі нарахування/виплати
доходу на користь платника податку
-фізичної особи, вважається узгодженим
податковим агентом або платником
податку, який отримує доходи не від
податкового агента, в момент
виникнення податкового зобов'язання,
який визначається за календарною
датою, встановленою розділом IV цього
Кодексу для граничного строку сплати
податку до відповідного бюджету.

Згідно пункту 18.2 статті 18 Податкового
кодексу України податкові агенти
прирівнюються до платників податку і
мають права та виконують обов'язки,
встановлені цим Кодексом для платників
податків.

Пунктом 126.1 статті 126 Податкового
кодексу України, в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, передбачено, що у разі
якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
протягом строків, визначених цим
Кодексом, такий платник податків
притягується до відповідальності у
вигляді штрафу у таких розмірах: при
затримці до 30 календарних днів включно,
наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 10 відсотків погашеної суми
податкового боргу; при затримці більше
30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Слід зазначити, що у резолютивній
частині акту перевірки відповідачем
зазначено, що відповідальність за
порушення пункту 57.1. статті 57
Податкового кодексу України
передбачена пунктом 126.1. статті 126
Податкового кодексу України.

В мотивувальній частині акту
зазначено, що граничний строк сплати 19
лютого 2013 року, дата сплати - 19 серпня 2013
року, тобто згідно акту перевірки строк
прострочення складає 181 календарний
день. Однак, податковий орган
застосовує штраф у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу,
однак, такий штраф передбачений при
затримці сплати до 30 календарних днів
включно.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно зазначено, що не правильне
визначення відповідачем підстав
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в акті перевірки, унеможливлює
встановлення складу порушення
застосованій санкції, а тому спірне
податкове повідомлення - рішення від 06
листопада 2013 року № є
неправомірним та таким, що підлягає
скасуванню.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
постановлена з дотриманням норм
процесуального та матеріального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, у зв'язку з чим підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві - залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12 березня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 17.04.2014
року.

Головуючий суддя:

О.М. Романчук

Судді:

Я.Б. Глущенко

С. Б.
Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.