Справа № 820/7892/13-а
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/4288/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Горбатюка С.А.,
Леонтович К.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду справу за касаційною
скаргою управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі
м.Харкова на ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11 грудня 2013 року у справі № 820/7892/13-а
за позовом управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі
м.Харкова до державного підприємства
"Український науково-технічний центр
металургійної промисловості
"Енергосталь" про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова
звернулося в суд з позовом до
державного підприємства "Український
науково-технічний центр металургійної
промисловості "Енергосталь", в якому
просило стягнути 31 729,87 грн.
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" не сплатив
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
на підставі Закону України "Про наукову
та науково-технічну діяльність", за
період з жовтня 2012 р. по березень 2013 р..

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року позов задоволений. Стягнуто з
державного підприємства "Український
науково-технічний центр металургійної
промисловості "Енергосталь" на користь
управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова
31729,87грн. заборгованості по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року скасоване рішення суду першої
інстанції, заявлений позов залишений
без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.155 КАС
України.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного
суду управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі
м.Харкова звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу суду апеляційної
інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права, та
задовольнити заявлений позов.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанції встановлено, що пенсійними
органами згідно із Законом України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність" № 1977-ХІІ призначена пенсія
колишнім науковим працівникам ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які працювали
в УкрГНТЦ "Енергосталь", на посадах, що
дають право на призначення пенсії
відповідно до ст.24 цього Закону. За
період з жовтня 2012 року по березень 2013
року у ДП "УкрНТЦ "Енергосталь" виникла
заборгованість із відшкодування
різниці між сумою пенсії, призначеної
відповідно до Закону № 1977-ХІІ, та сумою
пенсії, обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, у розмірі 31729,87 грн.,
що стало підставою для звернення
позивача з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги послався на ті
обставини, що відповідно положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст.24 "Про наукову та
науково-технічну діяльність", витрати
по оплаті витрат на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах, до досягнення працівниками
пенсійного віку відшкодовуються
Пенсійному фонду за рахунок
відповідних підприємств у
встановлених законом розмірах.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення суду першої інстанції та
залишаючи позов без розгляду виходив з
того, що відповідно п.9 ч.1 ст.155 КАС
України позивач пропустив строк на
звернення до суду з адміністративним
позовом.

Колегія суддів погоджується з
наведеними висновками суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо відшкодування витрат
позивачу на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, до
досягнення працівниками пенсійного
віку відповідачем.

Відповідно ч.9 ст.24 Законом України "Про
наукову та науково-технічну
діяльність" №1977-ХІІ різниця між сумою
пенсії, призначеної за цим Законом, та
сумою пенсії, обчисленої відповідно до
інших законодавчих актів, на яку має
право науковий працівник,
фінансується: для наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних бюджетних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів державного бюджету; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. При цьому
за рахунок коштів державного бюджету
науковим (науково-педагогічним)
працівникам оплачується з розрахунку
на одну особу 50 відсотків різниці
пенсії, призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації - за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів.

На виконання наведеної норми Закону
Кабінет Міністрів України прийняв
постанову №372 про затвердження
Порядку, який визначає механізм
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної, зокрема, науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації, та сумою пенсії,
обчисленою відповідно до інших
законодавчих актів, на яку мають право
вказані особи.

Відповідно до пункту 2 Порядку
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації згідно із Законом №1977-ХІІ,
та сумою пенсії, обчисленою відповідно
до інших законодавчих актів, на яку
мають право зазначені особи, за рахунок
коштів державного бюджету
фінансується 50 відсотків різниці у
розмірі пенсії наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації у розрахунку на одну особу.
Інша частина фінансується за рахунок
коштів цих підприємств, установ,
організацій та закладів.

Згідно з пунктом 4 Порядку у разі
ліквідації або зміни власника
підприємства, установи, організації чи
вищого навчального закладу ІІІ-ІV
рівнів акредитації різниця у розмірі
пенсії фінансується за рахунок коштів
їх правонаступників у порядку, що діяв
стосовно цих підприємств, установ,
організацій та закладів до моменту
ліквідації або зміни власника.

Абзацом 2 п.5 Порядку визначено, що
підприємства, установи, організації та
заклади самостійно визначають суму, що
підлягає до сплати у розрахунку на
місяць, та щомісяця до 25 числа
перераховують органу Пенсійного фонду
за своїм місцезнаходженням відповідні
кошти для фінансування різниці у
розмірі пенсії, призначеної у минулому
та поточному роках.

Відповідно до пункту 5 Порядку
перетворення в процесі приватизації
державних підприємств у відкриті
акціонерні товариства, затвердженого
постановою Кабінетом Міністрів
України від 07.12.1992 року № 686, з моменту
державної реєстрації відкритого
акціонерного товариства активи і
пасиви державного підприємства
приймаються товариством. Товариство є
правонаступником прав і обов'язків
підприємства, що приватизується.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з жовтня 2012 року по
березень 2013 року у ДП "УкрНТЦ
"Енергосталь" виникла заборгованість
із відшкодування різниці між сумою
пенсії, призначеної відповідно до
Закону № 1977-ХІІ у розмірі 31729,87 грн..

Виходячи з наведеного висновки судів
попередніх про наявності у відповідача
обов'язку фінансування різниці у
розмірі пенсії, призначеної науковим
працівникам за період з жовтня 2012 року
по березень 2013 року у сумі 31.729,87 грн. є
правильним.

Разом з тим, відповідно ст.99 Кодексу
адміністративного судочинства України
для звернення до адміністративного
суду суб'єкта владним повноважень з
позовом встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня виникнення підстав,
що дають суб'єкту владних повноважень
право на пред'явлення передбачених
законом вимог.

Відповідно ст.5 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вказаний закон регулює
відносини, які виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування. Дія
інших нормативно-правових актів може
поширюватися на ці відносини лише у
випадках, передбачених цим Законом, або
в частині, що не суперечить цьому
Закону. Виключно цим Законом
визначаються, зокрема, платники
страхових внесків, їх права та
обов'язки, порядок нарахування,
обчислення та сплати страхових
внесків, стягнення заборгованості за
цими внесками.

Частина 15 ст.106 Закону N 1058-IV передбачає,
що строк давності не застосовується
щодо стягнення недоїмки, пені та
штрафів.

Колегія суддів вважає, обґрунтованими
висновки суду апеляційної інстанції,
що різниця у розмірі пенсії наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних не бюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації у розрахунку на одну особу,
що фінансується за рахунок коштів
колишніх роботодавців пенсіонерів не є
недоїмкою у розумінні положень Закону
№1058-IV, тому пенсійні органи,
звертаючись до суду з позовами про
стягнення зазначеної різниці повинні
додержуватися вимог ст.99 КАС України.

Відповідно ст.100 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними.

Суд апеляційної інстанції прийшов до
обґрунтованих висновків, позивачем не
надано жодних даних, які б свідчили про
поважність причин пропуску ним строку
звернення до адміністративного суду.

Відповідно п.9 ч.1 ст.155 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд ухвалою залишає позовну заяву без
розгляду, якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає обґрунтованим висновки
суду апеляційної інстанції про
наявність підстав для залишення
заявленого позову без розгляду.

Відповідно ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом апеляційної інстанції норм
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судом
апеляційної інстанції винесене
законне і обґрунтоване рішення,
постановлене з дотриманням норм
процесуального права і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова
залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: