Справа № 554/16994/13-а
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 10.04.2014
Провадження № 2-а/554/72/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

10 квітня 2014 року Октябрський районний
суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Жданову Є.В.

за участю представників відповідачів
та третьої особи - Чайки М.Г.,
Метельської Л.Є., прокурора Вінніченко
І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Полтава
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
Міндоходів у Полтавській області,
треті особи Міністерство доходів і
зборів у Полтавській області, Державна
казначейська служба України, про
визнання неправомірної відмови щодо
виплати одноразової грошової допомоги,
керуючись ст.ст. 2, 7-11, 71, 94, 100, 160-163, 181 КАС
України, суд,-

П О С Т А
Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена
до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Октябрський районний суд м.Полтави
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
поданням її копії до суду апеляційної
інстанції. У разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя

Л.І.Савченко

копія

Справа № 554/16994/13-а

Провадження № 2-а/554/72/2014

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року Октябрський районний
суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Савченко Л.І.

при секретарі - Жданову Є.В.

за участю представників відповідачів
та третьої особи - Чайки М.Г.,
Метельської Л.Є., прокурора Вінніченко
І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м.Полтава
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
Міндоходів у Полтавській області,
треті особи Міністерство доходів і
зборів у Полтавській області, Державна
казначейська служба України, про
визнання неправомірної відмови щодо
виплати одноразової грошової
допомоги,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до відповідача
Державної податкової адміністрації у
Полтавській області, визначивши
третіми особами Державну податкову
адміністрацію України та Державне
казначейство України, про визнання
неправомірної відмови в проведенні
йому виплати одноразової грошової
допомоги у зв»язку із встановленням
ІІІ групи інвалідності за вих.№ 91/Х/04-009
від 24 березня 2008 року, стягнення
одноразової грошової допомоги в
розмірі трирічного грошового
забезпечення у сумі 96 120 грн., витрат
понесених у зв»язку з ушкодженням
здоров»я у сумі 5 936 грн. 16 коп., окладу за
спеціальним званням за лютий і
березень 2008 року у сумі 230 грн. та
зобов»язати відповідача виплачувати
його протягом наступних 10 місяців,
відшкодування моральної шкоди у сумі 300
000 грн., стягнення середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що з 30 липня 2001 року проходив
службу в МГВ ПМ ДПІ в м.Полтаві на
посадах помічника оперуповноваженого
підрозділу фізичного захисту, а
пізніше відділу, слідчого та старшого
слідчого з особливо важливих справ СВ
МП ДПА в Полтавській області. 23
листопада 2002 року під час занять з
фізичної підготовки, отримав травму
коліна. Внаслідок погіршення стану
здоров»я 25 листопада 2002 року був
доставлений до 2-ої міськлікарні, де
встановлено діагноз «розтягнення
зв»язок і гемартроз правого колінного
суглоба», де перебував на лікуванні до
04 грудня 2002 року. 31 жовтня 2003 року
пройшов медичне обстеження в Центрі
спортивної травматології
Національного університету фізичного
виховання і спорту в м.Києві, де йому
встановлено діагноз «хронічна
передньомедіальна нестабільність
правого колінного суглоба» та
рекомендовано оперативне лікування. 09
березня 2004 року комісією зі складу
управління ПМ ДПА в Полтавській
області проведено розслідування та
встановлений висновок «хронічна
передньомедіальна нестабільність
правого колінного суглоба» 23 листопада
2002 року в період проходження служби під
час виконання службових обов»язків. З 08
квітня 2004 року по 13 квітня 2004 року
проходив оперативне лікування в Центрі
спортивної травматології
Національного університету фізичного
виховання і спорту в м.Києві, вартість
якого становила разом з проїздом 3 764
грн. 21 коп., також проходив реабілітацію
в 2-ій міськлікарні.
Військово-лікарською комісією УМВС
України в Полтавській області був
зроблений висновок № 432-С від 29 грудня
2007 року про непридатність до
військової служби в мирний час,
обмежену придатність у військовий час.
31 січня 2008 року був звільнений із
служби в запас через хворобу. 06 лютого
2008 року МСЕК надав висновок про
встановлення інвалідності ІІІ групи з
причин отримання травми під час
виконання службових обов»язків.
Відповідачем у виплаті одноразової
допомоги у зв»язку з отриманням
інвалідності йому відмовлено, оскільки
Постанова КМУ № 707 від 12 травня 2007 року,
якою передбачені такі виплати
працівникам міліції, на осіб
начальницького складу податкової
міліції не поширюється. Також йому
підлягає відшкодування витрат на
лікування, оскільки шкода спричинена
здоров»ю внаслідок виконання ним
службових обов»язків, пов»язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку та боротьбі зі
злочинністю. Виплаті підлягає оклад за
спеціальним званням протягом одного
року з дня звільнення відповідно до
Постанови КМУ № 393 від 17 липня 1992 року,
який становив 115 грн., тому за
лютий-березень 2008 року існує
заборгованість у розмірі 230 грн., а
також середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні,
тобто за лютий 2008 року.

Ухвалою суду від 10 квітня 2014
року замінено відповідача Державну
податкову адміністрацію у Полтавській
області на Головне управління
Міндоходів у Полтавській області,
третіх осіб Державну податкову
адміністрацію України на Міністерство
доходів і зборів у Полтавській області,
Державне казначейство України на
Державну казначейську службу України.

У судове засідання позивач
ОСОБА_3 не з»явився, надіслав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі (т.2 а.с.19).

Представники відповідача
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області та третьої особи
Міністерство доходів і зборів у
Полтавській області Чайка М.Г. та
Метельська Л.Є. у судовому засіданні
проти задоволення позову заперечували,
пояснили, що дія Постанови КМУ № 707 на
працівників податкової міліції
поширюється з 05 травня 2009 року
відповідно до Постанови КМУ № 386 від 22
квітня 2009 року «Про внесення змін до
Постанови КМУ № 707 від 12 травня 2007
року», тому її застосування, навіть по
аналогії, до даних правовідносин
неможливе. Стверджують, що позивач не
приймав безпосередню участь в охороні
громадського порядку та боротьбі зі
злочинністю, а тому не має права на
виплату йому одноразової грошової
допомоги. Крім того, йому виплачене
страхове відшкодування за п.2 «б»
Постанови КМУ № 627 від 19 листопада 1992
року «у разі отримання травми
одержаної в період проходження
служби», а не за п.2 «А» «у разі травми
одержаної при виконанні службових
обов»язків, пов»язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку і громадської
безпеки, боротьбі зі злочинністю». Не
підлягає стягненню і середній
заробіток, оскільки норми ст. 117 КЗпП
України не можуть бути застосованими
до військовослужбовців і прирівняних
до них осіб, а також виплата окладу
протягом одного року, оскільки
позивачу встановлена група
інвалідності, а тому він має право на
пенсію, що виключає отримання окладу.
Також вважає недоведеним спричинення
моральної шкоди, оскільки дії
відповідача не були неправомірними.

Представник третьої особи
Державної казначейської служби
України у судове засідання не з»явився,
будучи належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи (а.с.16
т.2), про причини неявки суд не
повідомив.

Прокурор Вінніченко І.Ю. у
судовому засіданні прохала в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників судового
процесу, перевіривши фактичні
обставини справи письмовими доказами,
суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову з наступних
підстав.

Судом встановлено, що з 30 липня
2001 року ОСОБА_3 проходив службу в МГВ ПМ
ДПІ в м.Полтаві на посаді помічника
оперуповноваженого підрозділу
фізичного захисту, з 02 червня 2003 року по
15 жовтня 2003 року у відділі фізичного
захисту, з 15 жовтня 2003 року по 31 січня 2008
року на посадах слідчого та старшого
слідчого з особливо важливих справ СВ
МП ДПА в Полтавській області (том 1
а.с.13).

23 листопада 2002 року під час
занять з фізичної підготовки, згідно
розкладу, на стадіоні 11 школи м.Полтави,
під час виконання прискорення при
пересуванні бігом, ОСОБА_3 правою ногою
потрапив у заглиблення поверхні
стадіону, після чого відчув біль та
зміщення кісток у правому колінному
суглобі.

Внаслідок погіршення стану
здоров»я 25 листопада 2002 року позивач
був доставлений до 2-ої міської
клінічної лікарні м.Полтави, де йому
встановлено діагноз «розтягнення
зв»язок і гемартроз правого колінного
суглоба», де перебував на лікуванні до
04 грудня 2002 року.

31 жовтня 2003 року пройшов
медичне обстеження в Центрі спортивної
травматології Національного
університету фізичного виховання і
спорту в м.Києві, де йому встановлено
діагноз «хронічна передньомедіальна
нестабільність правого колінного
суглоба» та рекомендовано оперативне
лікування (а.с.24).

09 березня 2004 року комісією зі
складу управління ПМ ДПА в Полтавській
області проведено розслідування та
встановлений висновок «хронічна
передньомедіальна нестабільність
правого колінного суглоба» 23 листопада
2002 року в період проходження служби під
час виконання службових обов»язків
(том.1 а.с.18-20).

З 08 квітня 2004 року по 13 квітня
2004 року проходив оперативне лікування
в Центрі спортивної травматології
Національного університету фізичного
виховання і спорту в м.Києві (том 1 а.с.25).

З акту виконаних робіт № 18 від 13
квітня 2004 року вбачається, що вартість
лікування ОСОБА_3 в НУФВСУ становила 3
713, 97 грн., проїзд до м.Києва і назад 51, 21
грн. (том 1 а.с.34, 36).

Військово-лікарською комісією
УМВС України в Полтавській області був
зроблений висновок № 432-С від 29 грудня
2007 року про непридатність ОСОБА_3 до
військової служби в мирний час,
обмежену придатність у військовий час
(том 1 а.с.27).

31 січня 2008 року позивач був
звільнений із служби в запас через
хворобу, що підтверджується наказом №
15-о від 31 січня 2008 року ( том 1 а.с.28).

06 лютого 2008 року МСЕК надала
висновок про встановлення
інвалідності ІІІ групи з причин
отримання травми під час виконання
службових обов»язків (том 1 а.с.29).

Відповідачем у виплаті
одноразової допомоги у зв»язку з
отриманням інвалідності ОСОБА_6
відмовлено, оскільки Постанова КМУ № 707
від 12 травня 2007 року, якою передбачені
такі виплати працівникам міліції, на
осіб начальницького складу податкової
міліції не поширюється (том 1 а.с.31-32).

Відповідно до ч.6 ст.23 Закону
України «Про міліцію» від 20 грудня 1990
року № 565-ХІІ (в редакції від 07 лютого 2002
року, яка діяла на час настання
нещасного випадку) у разі каліцтва,
заподіяного працівникові міліції при
виконанні службових обов»язків, а
також інвалідності, що настала у період
проходження служби або не пізніше як
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце у
період проходження служби, йому
виплачується одноразова допомога в
розмірі від трирічного до п»ятирічного
грошового утримання (залежно від
ступеня втрати працездатності) і
призначається пенсія по інвалідності.

На час визнання позивача
інвалідом, а саме 29 грудня 2007 року, ч.6
ст.23 Закону «Про міліцію» зазнала змін.
Згідно її положень у редакції Закону №
328-V від 03 листопада 2006 року у разі
поранення (контузії, травми або
каліцтва), заподіяного працівнику
міліції під час виконання ним
службових обов»язків, а також
інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога у розмірі до п»ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності працівником міліції у
період проходження служби в органах
внутрішніх справ у кожному випадку
ушкодження здоров»я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства.

На виконання вимог цієї статті
Постановою КМУ від 12 травня 2007 року № 707
затверджено Порядок та умови виплати
одноразової грошової допомоги у разі
загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції.

Суд вважає, що цей Порядок міг
розповсюджуватися на працівників
податкової міліції за аналогією, що
вбачається із внесених змін до нього
Постановою КМУ № 386 від 22 квітня 2009 року
«Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 12
травня 2007 року № 707», згідно якої норми
зазначеної Постанови поширюються на
працівників податкової міліції.

Разом з тим, судом
спростовується твердження позивача, що
він має право на виплату одноразової
грошової допомоги у розмірі трирічного
грошового утримання, оскільки заняття
з фізичної підготовки є однією із
складових забезпечення особистої
безпеки громадян, захисту їхніх прав та
свобод, законних інтересів, виходячи з
наступного.

Згідно п.1 Порядку одноразова
грошова допомога (далі - грошова
допомога)

виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) працівника
міліції під час виконання ним
службових обов'язків, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку та боротьбі із
злочинністю. Грошова допомога
виплачується членам сім'ї загиблого
(померлого), а в разі їх відсутності -
його батькам та утриманцям у розмірі
десятирічного грошового забезпечення;

2) установлення інвалідності,
яка настала в період проходження
служби в органах внутрішніх справ або
не пізніше ніж через три місяці після
звільнення із служби чи після
закінчення такого строку внаслідок
захворювання або нещасного випадку, що
сталися:

під час виконання службових
обов'язків, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку та боротьбі із
злочинністю, у розмірі:

п'ятирічного грошового
забезпечення - інвалідам I групи;

чотирирічного грошового
забезпечення - інвалідам II групи;

трирічного грошового
забезпечення - інвалідам III групи;

у період проходження служби, - у
відсотках відповідного розміру
грошового забезпечення згідно із
ступенем втрати працездатності, який
визначається медико-соціальною
експертною комісією;

3) поранення (контузії, травми
або каліцтва), що сталося:

під час виконання службових
обов'язків, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку та боротьбі із
злочинністю, - у розмірі річного
грошового забезпечення;

у період проходження служби, - у
відсотках до розміру річного грошового
забезпечення, встановленого
відповідно до ступеня втрати
працездатності, що визначається
медико-соціальною експертною комісією.

Відповідно до п. 2 зазначеного
Порядку виконанням службових
обов'язків, пов'язаних з
безпосередньою участю в охороні
громадського порядку та боротьбі

із злочинністю, є:

несення постової чи патрульної
служби;

вчинення дій із забезпечення
особистої безпеки громадян, захисту
їх прав і свобод, законних інтересів;

припинення або запобігання
злочинам та правопорушенням;

охорона і забезпечення
громадського порядку;

виявлення і розкриття злочинів,
розшук осіб, що їх вчинили;

забезпечення безпеки
дорожнього руху;

участь у ліквідації наслідків
аварії, пожежі, катастрофи, стихійного
лиха та інших надзвичайних подій.

Пунктом 3.9 Наказу МВС України «Про
затвердження Порядку розслідування та
обліку нещасних випадків, професійних
захворювань та аварій, що сталися в
органах і підрозділах системи МВС
України» від 27 грудня 2002 року № 1346,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 31 січня 2003 року за
№ 83/7404, визначено, що комісія з
розслідування визнає, що «нещасний
випадок трапився при виконанні
службових обов»язків», якщо він стався
в період проходження служби під час :
проведення навчань, тренувань,
обов»язкових фізичних занять у
встановлений час.

В п.3.11 цього Порядку визначено
випадки в яких комісія з розслідування
визнає, що «нещасний випадок трапився
при виконанні службових обов»язків,
пов»язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку,
громадської безпеки, у боротьбі зі
злочинністю», в переліку яких відсутні:
проведення навчання, тренування,
обов»язкові фізичні заняття у
встановлений час.

У висновку про нещасний випадок
від 09 березня 2004 року зазначений такий
висновок: «хронічна передньомедіальна
нестабільність правого колінного
суглоба» 23 листопада 2002 року в період
проходження служби під час виконання
службових обов»язків (том.1 а.с.18-20).

Проведення занять з фізичної
підготовки передбачено вимогами
наказу ДПА від 30 липня 2002 року № 405 «Про
організацію професійної підготовки
працівників податкової міліції у 2002-2003
навчальному році» з метою забезпечення
подальшого удосконалення професійної
підготовки особового складу
підрозділів податкової міліції рівня
працівників податкової міліції.

Фізична підготовка є складовою
професійної підготовки, а заняття з
фізичної підготовки для підрозділів
фізичного захисту податкової міліції
не можуть бути безпосереднім вчиненням
дій із забезпечення особистої безпеки
громадян, захисту їх прав і свобод,
законних інтересів.

Також встановлено, що позивач
отримав виплату страхової суми з
державного обов»язкового страхування
працівників в період проходження
служби в податковій міліції у сумі 850
грн., що підтверджується довідкою НАСК
«Оранта» від 20 грудня 2007 року за №
03-13/1432, на підставі ст. 23 Закону України
«Про міліцію» ( в редакції від 07 лютого
2002 року чинній на час настання
нещасного випадку), яка набрала
чинності після затвердження
Постановою КМУ від 29 червня 1991 року № 59
Положення про Порядок та умови
державного обов»язкового особистого
страхування осіб рядового,
начальницького та вільнонайманого
складу органів і підрозділів
внутрішніх справ України, в якому було
регламентовано порядок і умови
проведення страхових виплат;
передбачено критерії визначення
розміру відшкодування залежно від
ступеня втрати працездатності в межах
граничної суми, встановленої в
зазначеній нормі закону; визначено
особу страховика - Національну
акціонерну страхову компанію «Оранта»,
строки і порядок виплати страхових сум.

Проаналізувавши викладене, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для стягнення одноразової
грошової допомоги, а також
відшкодування витрат на лікування,
оскільки ОСОБА_3 не звертався до ДПА в
Полтавській області із заявою про
повернення йому витрачених коштів в
досудовому порядку, а останній не
відмовляв йому в цьому, тому в цій
частині право позивача відповідачем не
порушене.

Не підлягають задоволенню
позовні вимоги і в частині стягнення
окладу протягом одного року за
спеціальним званням, з огляду на
наступне.

Постановою КМУ № 393 від 19 липня
1992 року встановлено, що за особами
офіцерського складу і особами
середнього, старшого і вищого
начальницького складу органів
внутрішніх справ (крім зазначених у
абзаці 2 цього пункту), які звільнені зі
служби за віком, хворобою, скороченням
штату чи за обмеженим станом здоров»я
без права на пенсію, поряд із виплатою
одноразової грошової допомоги
зберігається виплата окладу за
військовим чи спеціальним званням
протягом одного року з дня звільнення.

ОСОБА_3 пред»явив витяг з акту
огляду МСЕК № 0115409 про встановлення
йому інвалідності ІІІ групи, що дає
право на отримання пенсії, тому набувши
право на пенсію, він позбавився права
на збереження виплати окладу за
військовим чи спеціальним званням
протягом одного року з дня звільнення.

Не вбачає суд підстав і для
стягнення з відповідача середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні позивача, відповідно до
ст. 117 КЗпП України, оскільки судом не
встановлено фактичних обставин щодо
непроведення з останнім розрахунку в
день звільнення. Крім того, трудові
відносини військовослужбовців
регулюються не нормами КЗпП України, а
Положенням про проходження служби № 114,
Дисциплінарним статутом.

Загальні підстави
відповідальності за завдану моральну
шкоду передбачені в статті 1167 ЦК
України, відповідно до частини першої
якої моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її
завдала, за наявності її вини.

Частинами 1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК
України встановлено, що особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Судом не встановлено порушення
прав позивача, застосування щодо нього
неправомірної поведінки з боку
відповідача, а тому підстави ля
відшкодування моральної шкоди
відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 71, 94, 100,
160-163, 181 КАС України, суд,-

П О С Т А
Н О В И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена
до Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Октябрський районний суд м.Полтави
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
поданням її копії до суду апеляційної
інстанції. У разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

СуддяЛ.І. Савченко