Справа № 820/12911/13-а
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р. Справа № 820/12911/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

за участю секретаря судового засідання
Мороз Є.В.

представника позивача Болоховцева Є.О.

представника відповідача Іванової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014р.
по справі № 820/12911/13-а

за позовом Державного підприємства
"Харківський завод шампанських вин"

до Державної фінансової інспекції в
Харківській області

про визнання незаконною та скасування
вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство
"Харківський завод шампанських вин",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в Харківській
області, в якому просив суд:

- визнати вимогу від 02.12.13 р. №06-25/13214
Державної фінансової інспекції в
Харківській області "Про усунення
виявлених ревізією фінансово -
господарської діяльності ДП "ХЗШВ" за
період з 01.01.2011 по 30.06.2013 порушень
законодавства з фінансових питань" в
частині "забезпечення в порядку та
розмірах, передбачених ст.ст. 132 - 136 КЗпП
України, відшкодування винними особами
на розрахунковий рахунок ДП "ХЗШВ"
шкоди (збитків), заподіяних
підприємству внаслідок пропущення
терміну на подання заяви з вимогами до
боржника - ПФ "Орнатус", щодо якого
порушено справу про банкрутство, що
призвело до втрати підприємством
боржника у зобов'язанні в загальній
сумі 13 189 864, 02 грн." незаконною;

- скасувати вимогу від 02.12.13 р. №06-25/13214
Державної фінансової інспекції в
Харківській області "Про усунення
виявлених ревізією фінансово -
господарської діяльності ДП "ХЗШВ" за
період з 01.01.2011 по 30.06.2013 порушень
законодавства з фінансових питань" в
частині "забезпечення в порядку та
розмірах, передбачених ст.ст. 132 - 136 КЗпП
України, відшкодування винними особами
на розрахунковий рахунок ДП "ХЗШВ"
шкоди (збитків), заподіяних
підприємству внаслідок пропущення
терміну на подання заяви з вимогами до
боржника - ПФ "Орнатус", щодо якого
порушено справу про банкрутство, що
призвело до втрати підприємством
боржника у зобов'язанні в загальній
сумі 13 189 864, 02 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 року
адміністративний позов Державного
підприємства "Харківський завод
шампанських вин" - задоволено.

Визнано незаконною та скасовано Вимогу
від 02.12.13 р. №06-25/13214 Державної
фінансової інспекції в Харківській
області "Про усунення виявлених
ревізією фінансово - господарської
діяльності ДП "ХЗШВ" за період з 01.01.2011
по 30.06.2013 порушень законодавства з
фінансових питань" в частині
"забезпечення в порядку та розмірах,
передбачених ст.ст. 132 - 136 КЗпП України,
відшкодування винними особами на
розрахунковий рахунок ДП "ХЗШВ" шкоди
(збитків), заподіяних підприємству
внаслідок пропущення терміну на
подання заяви з вимогами до боржника -
ПФ "Орнатус", щодо якого порушено справу
про банкрутство, що призвело до втрати
підприємством боржника у зобов'язанні
в загальній сумі 13189864,02 грн."

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної постанови, норм
матеріального та процесуального права,
відповідач просить постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити у повному
обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач, зокрема,
посилається на порушення судом першої
інстанції приписів ст. 1, ч. ч. 1, 2 ст. 14
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", п. 4.2 1
Рекомендації Міністерства юстиції
України від 15.01.1996 року від 15.01.1996 року №
2 "Про порядок ведення претензійної та
позовної роботи на підприємстві, в
установі, організації", ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, що призвело до неправильного
вирішення справи, а також на доводи та
обставини викладені в апеляційній
скарзі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши, в
межах апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що у період з 10.06.2013 р. по
21.10.2013р. працівниками ДФІ в Харківській
області проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності ДП
"ХЗШВ" за період з 01.01.2011 року по 30.06.2013
року. Результати ревізії оформлені
актом від 28.10.13 р. № 06-12/52.

02.12.2013 р. відповідач, ДФІ в Харківській
області, посилаючись на вищевказаний
акт ревізії, видав вимогу № 06-25/13214 про
усунення виявлених ревізією
фінансово-господарської діяльності ДП
"Харківський завод шампанських вин" за
період з 01.01.2011 року по 30.06.2013 року
порушень законодавства з фінансових
питань, якою пред'явлено директору ДП
"ХЗШВ" наступні вимоги:

- в порядку та розмірах передбачених
ст.ст. 132-136 КЗпП України забезпечити
відшкодування винними особами на
розрахунковий рахунок ДП "ХЗШВ" шкоди
(збитків), заподіяних підприємству
внаслідок пропущення терміну на
подання заяви з вимогами до боржника ПФ
"Орнатус" щодо якого порушено справу
про банкрутство, що призвело до втрати
підприємством боржника у зобов'язанні
в загальній сумі 13 189 864,02 грн.

Крім того, запропоновано розглянути
питання щодо притягнення до
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності посадових осіб,
винних у допущені фінансових порушень.

Не погодившись з вимогою відповідача,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідачем не
доведено та не підтверджено
правомірність винесення спірної
вимоги від 02.12.13 р. № 06-25/13214 Державної
фінансової інспекції в Харківській
області "Про усунення виявлених
ревізією фінансово - господарської
діяльності ДП "ХЗШВ" за період з 01.01.2011
року по 30.06.2013 року порушень
законодавства з фінансових питань" в
оскаржуваній частині.

Переглянувши рішення суду першої
інстанції, колегія суддів зазначає
наступне.

Судом встановлено, що фактичною
підставою для винесення вимоги в
оскаржуваній частині слугував
висновок контролюючого органу про те,
що ДП "ХЗШВ", в порушення п. 4.21
Рекомендації Міністерства юстиції
України від 15.01.1996 року № 2 "Про порядок
ведення претензійної та позовної
роботи на підприємстві, в установі,
організації", не було своєчасно
пред'явлено позовної заяви до суду, що в
свою чергу призвело до того, що
підприємством була втрачена
можливість звернутись до суду з
вимогою про захист свого права про
стягнення заборгованості з боржника.

Матеріали справи свідчать, що за даними
бухгалтерського обліку ДП "ХЗШВ", по
балансовому рахунку 6318 "Розрахунки з
вітчизняними постачальниками" станом
на 01.01.2011 року та на 30.06.2013 року,
рахується дебіторська заборгованість
ПФ "Орнатус" в сумі 13 189 864,02 грн., яка
виникла за договором поставки від
15.04.2008 № 14/04/08 ( із додатковими угодами
від 15.05.2008 року, від 01.09.2008 року, від
10:09.2008 року).

07 квітня 2009 року ДП "ХЗШВ" направило ПФ
"Орнатус" письмову претензію (вих. №117)
із вимогою про сплату заборгованості у
розмірі 13 189 864, 02 грн. на користь ДП
"ХЗШВ" в строк 90 днів. ПФ "Орнатус"
отримано зазначену письмову претензію
9 квітня 2009 року.

ДП "ХЗШВ" подано до господарського суду
Харківської області позовну заяву від
24.10.2011 року за №563, щодо стягнення на
користь ДП "ХЗШВ" (Позивач) з ПФ "Орнатус"
(Відповідач) заборгованості у розмірі
16617783,21 грн., а саме: основного боргу -
13189864,02 грн., інфляційних витрат - 2611593,09
грн., 3% річних - 816326,10 грн., що виникла за
договором поставки від 15.04.2008 №14/04/08 (за
повернуті Позивачем. Відповідачу
пляшки ємністю 0,75 л та 0,7 л загальною
кількістю 7400059 шт.).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 31.10.2011 (справа
№5023/8921/11), позовну заяву ДП "ХЗШВ" від
24.10.2011 за № 563 повернуто позивачеві, як
матеріали, що подані з порушенням ч. 1
ст. 56, п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України (далі
по тексту ГПК).

ДП "ХЗШВ" повторно звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою від 24.01.2012
року №29, щодо стягнення з ПФ "Орнатус"
заборгованості, яка виникла по
договору поставки від 15.04.2008 №14/04/08, на
загальну суму 16 836 409,72 грн. (а саме:
основного боргу - 13189864,02 грн.,
інфляційних витрат - 2611593,09 грн., 3%
річних - 816326,10 грн.).

26.01.2012 року, господарським судом
Харківської області винесено Ухвалу
про порушення провадження у справі
№5023/339/12, щодо стягнення коштів з ПФ
"Орнатус" на користь ДП "ХЗШВ" і
призначено її до розгляду у судовому
засіданні.

Листом від 14.02.2012 року Підприємство
звернулось до господарського суду
Харківської області з проханням надати
інформацію про наявність (або
відсутність) у провадженні
господарського суду Харківської
області справи про банкрутство ПФ
"Орнатус" і при наявності такої справи
вказати дату відкриття провадження та
стадію, на якій вона знаходиться. На
зазначене звернення, господарським
судом Харківської області надано
відповідь (лист від 28.02.2012 за №002977/1 ),
про порушення ухвалою суду від 01
вересня 2011 року провадження по справі
№5023/7301/11 про банкрутство ПФ "Орнатус" із
зазначенням про те, що вказана справа
знаходиться на стадії розпорядження
майном боржника.

01.03.2012 року господарським судом
Харківської області винесено Ухвалу
про зупинення провадження у справі №
5023/339/12 до розгляду господарським судом
Харківської області справи № 5023/7301/11
про банкрутство ПФ "Орнатус" до
розгляду господарським судом
Харківської області справи (; 5023/7301/11)
про банкрутство Приватної фірми
"Орнатус".

22.03.2012 року ДП "ХЗШВ" звернулось до
господарського суду Харківської
області із заявою № 142 з грошовими
вимогами до боржника (ПФ "Орнатус") на
загальну суму 16 836 409,72 грн. (а саме:
основного боргу - 13189864,02 грн.,
інфляційних витрат - 2611593,09 грн., 3%
річних - 816326,10 грн.).

Листом від 27.03.2012 року за вих.. № 005126
господарським судом Харківської
області повернуто ДП "ХЗШВ" подану
заяву, у зв'язку із пропущеним терміном
на подання заяви з вимогами до боржника
(публікація про відкриття справи про
банкрутство "Орнатус", відбулась в
газеті "Голос України", №191 від 13.10.2011
року, останнім днем пред'явлення вимог
кредиторів до боржника є 14.11.2011 року
зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає згідно з ч. 1 ст.14
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", реєстр
кредиторів ПФ "Орнатус" затверджений
ухвалою господарського суду
Харківської області 11.01.2012 року), і
надав рекомендацію звернутися з
відповідною заявою до розпорядника
майна ПФ "Орнатус".

Також, згідно з листом від 10.04.2012 № б/н,
арбітражним керуючим-розпорядником
майна ПФ "Орнатус" відмовлено ДЦ "ХЗШВ" у
розгляді грошових вимог до боржника -
ПФ "Орнатус" на суму 16 836 409,72 грн.," (які
вважаються погашеними згідно із
статтею 14 Закону України від 14.05.1992 року
№ 2343-ХІІ) у зв'язку із пропущеним
терміном на подання заяви з вимогами,
до боржника (публікація про відкриття
справи про банкрутство ПФ "Орнатус"
відбулась в газеті "Голос України" від
13.10.201 року за №191) та повідомлено, що
Ухвалою господарського суду
Харківської області по справі № 5023/7301/11
від 28.03.2012- року ПФ "Орнатус" визнано
банкрутом, відкрита ліквідаційна
процедура.

Крім того, як вбачається з акту ревізії
від 28.10.13 р. №06-12/52, відповідно наданої
до ревізії Ухвали господарського суду
Харківської області від 11.01.2012 року
(справа №5023/7301/11), в затвердженому
реєстрі вимог конкурсних кредиторів ПФ
"Орнатус", ДП "ХЗШВ" не значиться. Згідно
зазначеної ухвали, місячний строк з
моменту публікації оголошення, які
рахуються за даними бухгалтерського
обліку боржника, визнано погашеними. (п.
2 Ухвали).

Таким чином, контролюючий орган дійшов
висновку, що фактично ДП "ХЗШВ" втрачено
боржника у зобов'язанні, тобто пропуск
підприємством строків на пред'явлення
кредиторських вимог у справі про
банкрутство боржника - ПФ "Орнатус",
призвело до втрати його активів.

Невжиття заходів ДП "ХЗШВ" щодо
повернення ПФ "Орнатус" грошових коштів
в сумі 13189864,02 грн., на думку ДФІ,
призвело до пропуску строку на
пред'явлення кредиторських вимог у
справі про банкрутство, що фактично
позбавило Підприємства права на сплату
боржником ПФ "Орнатус" заборгованості
та до втрати активів ДП "ХЗШВ" (втрати
боржника у зобов'язанні" в сумі 13189864,02
грн., що є порушенням ст. 22, ст. 256, ст. 509,
ст.610, п.1 ст.611 Цивільного кодексу
України та п.2 ст.14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(стор. 91 Акту ревізії від 28.10.13 р. №06-12/52).

Зазначене порушення, на думку
контролюючого органу, призвело до
матеріальної шкоди (збитків)
підприємству в сумі 13189864,02 грн.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій та бездіяльності суб'єктів
владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень передбаченим частиною 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України критеріям
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого статтею 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
принципу законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Отже, перевіряючи правомірність дій
відповідача під час прийняття спірної
вимоги від 02.12.13 р. № 06-25/13214 на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України від
26.01.1993 № 2939-XII "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи. Державний
фінансовий контроль забезпечується
органом державного фінансового
контролю через проведення державного
фінансового аудиту, перевірки
державних закупівель та інспектування.
Порядок проведення органом державного
фінансового контролю державного
фінансового аудиту, інспектування та
перевірок державних закупівель
установлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" дії або
бездіяльність посадових осіб органу
державного фінансового контролю
можуть бути оскаржені в судовому або
адміністративному порядку.

За змістом статті 4 зазначеного Закону
інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Відповідно до пунктів 7, 8, 10 статті 10
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" органу державного
фінансового контролю надається право:
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; порушувати перед
відповідними державними органами
питання про визнання недійсними
договорів, укладених із порушенням
законодавства, у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
отримані підконтрольними установами
за незаконними договорами, без
установлених законом підстав та з
порушенням законодавства; звертатися
до суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Згідно п.п. 15, 17 п.6 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого указом Президента
України від 23.04.2011 року №499/2011 Державній
фінансовій інспекції надано право
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Процедуру проведення інспектування в
міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах і в
організаціях, які отримують
(отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання
визначено Постановою Кабінету
міністрів України № 550 від 20.04.2006 р. "Про
затвердження Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією".

Інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб (пункт 2 Порядку
проведення інспектування).

Пунктом 35 Порядку, виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за
дотриманням якого віднесено до
компетенції контролюючого органу,
фіксуються в констатуючій частині
акта ревізії з обов'язковим посиланням
на норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушено, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

За правилами пунктів 45-47 Порядку, у міру
виявлення ревізією порушень
законодавства посадові особи
контролюючого органу, не чекаючи
закінчення ревізії, мають право усно
рекомендувати керівникам об'єкта
контролю невідкладно вжити заходів для
їх усунення та запобігання у
подальшому.

Якщо вжитими в період ревізії заходами
не забезпечено повне усунення
виявлених порушень, контролюючим
органом у строк не пізніше ніж 10
робочих днів після реєстрації акта
ревізії, а у разі надходження
заперечень (зауважень) до нього - не
пізніше ніж 3 робочих дні після
надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів
порушення законодавства цей об'єкт
контролю у строк, визначений вимогою
про їх усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень.

Про результати ревізії, якою виявлено
порушення законів та інших
нормативно-правових актів, у визначені
в пункті 46 цього Порядку строки
інформуються органи управління об'єкта
контролю та за необхідності відповідні
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування.

Про розгляд результатів ревізії та
вжиті у зв'язку з цим заходи органи
управління об'єкта контролю та органи
виконавчої влади не пізніше ніж у
місячний строк інформують відповідний
контролюючий орган.

Згідно із п. 49 Порядку у разі коли діями
чи бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Як вбачається з тексту оскаржуваної
вимоги від 02.12.13 р. №06-25/13214 в абз. 3 (а.с.
14), відповідач, при пред'явленні даної
вимоги, крім іншого, посилається в її
обґрунтування саме на п. 49
вищезазначеного Порядку.

Пунктом 50 Порядку встановлено, що за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав органи служби
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; звернення до суду в інтересах
держави щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів, а також стягнення у дохід
держави коштів, одержаних за
незаконними договорами, без
встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Із змісту вказаних положень
законодавства вбачається, що
відповідач здійснює фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності. Відповідний контроль
здійснюється шляхом проведення
ревізії. У випадку встановлення
порушень законодавства, орган
фінансового контролю має право
пред'являти письмову вимогу щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства.

Слід зазначити, що законодавством не
встановлено певної форми вимоги органу
державного фінансового контролю щодо
усунення виявлених ревізією порушень,
однак, зміст такої вимоги повинен
узгоджуватися з приписами чинного
законодавства, вимога повинна містити
вичерпну вказівку підконтрольному
суб'єкту щодо вчинення дій, які
відповідно до норм законодавства
будуть направлені на усунення
порушених вимог закону.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що спірна вимога
винесена з порушенням вимог ч. 3 ст. 2 КАС
України, оскільки відповідач, під час
її прийняття, не врахував положення п. 49
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20.04.06 р. №550, хоча
в оскаржуваній вимозі безпосередньо
посилався на даний пункт, як нормативну
підставу, та не встановив належний
спосіб усунення виявлених ревізією
порушень; не навів конкретного
переліку осіб, винних у скоєнні
зафіксованих в акті ревізії порушень
законодавства; не зазначив, в якому
саме розмірі потрібно зробити
відшкодування; не з'ясував при цьому, чи
є можливим стягнення повної суми шкоди,
враховуючи, що статті 133, 134 КЗпП України
передбачають випадки повної та
неповної відповідальності.

Наведені порушення є суттєвими, не
можуть бути усунуті судом при
вирішенні адміністративного спору з
огляду на положення ст.ст.6, 8, 19
Конституції України, а відтак, є
достатніми підставами для скасування
спірного рішення.

Відхиляючи інші доводи апеляційної
скарги, колегія суддів зазначає
наступне.

Як вбачається з ухвали Господарського
суду Харківської області від 26.01.12 р.
про порушення провадження у справі №
5023/339/12 за позовом ДП "ХЗШВ" до ПФ
"Орнатус" про стягнення коштів та
призначення її до розгляду у судовому
засіданні, предметом розгляду даного
спору є стягнення існуючої
заборгованості.

У відповідності до ухвали
Господарського суду Харківської
області від 01.03.12 р. провадження по
справі № 5023/339/12 було зупинено до
розгляду Господарським судом
Харківської області справи №5023/7301/11
про банкрутство ПФ "Орнатус".

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ч. 1 ст. 138 Кодексу адміністративного
судочинства України предметом
доказування є обставини, якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Зважаючи на зміст наведеної норми
процесуального права та враховуючи, що
вимоги заявленого позову полягають у
скасуванні вимоги ДФІ, предметом
доказування у даній справі мають бути
саме обставини, які свідчать про
обґрунтованість чи безпідставність
винесення спірної вимоги та наявність
чи відсутність порушень позивачем
законодавчих приписів.

При цьому, колегія суддів звертає
увагу, що предметом доказування в
рамках господарської справи № 5023/339/12 є
наявність або відсутність підстав для
стягнення ДП "ХЗШВ" з ПФ "Орнатус"
заборгованості у розмірі 16617783,21 грн., а
саме: основного боргу - 13189864,02 грн.,
інфляційних витрат - 2611593,09 грн., 3%
річних - 816326,10 грн., що виникла за
договором поставки від 15.04.2008 №14/04/08,
шляхом надання правової оцінки
обставинам та доказам, в тому числі
судовим рішенням, прийнятим в межах
банкрутної справи ПФ "Орантус" №
5023/7301/11.

Станом на момент проведення ревізії та
розгляду справи в суді першої
інстанції, судове рішення за
наслідками розгляду даної справи щодо
задоволення позовних вимог, або
відмови в їх задоволенні не прийнято та
висновок про наявність або відсутність
підстав для стягнення з ПФ "Орантус" на
користь ДП "ХЗШВ" заборгованості судом
не зроблено.

За таких обставин, колегія суддів
вважає передчасними доводи
відповідача про порушення ДП "ХЗШВ" ст.
22, ст. 256, ст. 509, ст.610, п.1 ст.611 Цивільного
кодексу України та вважає
безпідставним надання судом першої
інстанції правової оцінки
правовідносинам, що виникли між
позивачем та ПФ "Орантус" в рамках
господарського договору від 15.04.2008
№14/04/08, їх відповідності приписам
Цивільного кодексу України та
визначення спірної існуючої
дебіторської заборгованості в якості
збитків, що є підставою для зміни
судового рішення.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 198 КАС
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 201 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для зміни
постанови або ухвали суду першої
інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Беручи до уваги викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 року
підлягає зміні з підстав та мотивів
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 201,
п.3 ч.1, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Харківській
області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 року
по справі № 820/12911/13-а - змінити в частині
підстав та мотивів задоволення
позовних вимог.

В іншій частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
21.01.2014 року по справі № 820/12911/13-а -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Дюкарєва С.В.Судді
Жигилій С.П. Перцова Т.С.