Справа № 193/451/14-а
Суддя: Шумська О. В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/193/12/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
П О С Т А Н О В А

10 квітня 2014 року Софіївський районний
суд Дніпропетровської області в
складі:

судді Шумської
О.В.

при секретарі Палій Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Софіївка
цивільну справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до начальника
управління Укртрансінспекції у
Дніпропетровській області Бузякова
Ріната Муратовича про скасування
рішення суб'єкта владних повноважень
про притягнення до адміністративної
відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

24 березня 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що на його мати
ОСОБА_2 21.03.2014 року передала йому
повідомлення від ВДВС Софіївського РУЮ
про відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення із нього штрафу на
користь держави у розмірі 1700,00 грн.

Цей штраф накладено на нього
постановою №018104 від 27.11.2013 року за
підписом начальника управління
Укртрансінспекції Бузякова Р.М. за
порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний
транспорт» на підставі акта №008182 від
22.10.2013 року.

Так як позивачу нічого не було відомо
про постанову №018104 від 27.11.2013 року, то
він звернувся до ВДВС, де йому надали
копію постанови про адміністративне
правопорушення, якою буцімто його
притягнуто до адміністративної
відповідальності за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 48 ЗУ «Про
автомобільний транспорт» та накладено
на позивача адміністративне стягнення
у вигляді
адміністративно-господарського штрафу
1700,00 грн.

В постанові зазначено, що 22.10.2013 року об
11:50 год. у Херсонській області, м.
Херсон, Херсонський морський порт
позивачем допущено порушення ст. 48 ЗУ
«Про автомобільний транспорт».

Проте, з постановою ОСОБА_1 не згідний,
так як вона не відповідає обставинам
справи, вимогам закону, оскільки
позивач є власником декількох
вантажних та легкових автомобілів.
Щодо якого з них складено
адміністративні матеріали позивачу
невідомо, тому позивач просить суд
визнати незаконними дії відповідача,
скасувати постанову.

08.04.2014 року начальником управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області надано до суду клопотання про
закриття провадження у справі, в якій
заявник вказує, що вказану справу
відкрито з порушенням правил
предметної підсудності.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримує, на
задоволенні позову наполягає,
посилаючись на обставини, викладені у
поданій до суду позовній заяві, просить
розглянути справу за його відсутності
про що надав відповідну заяву.

Відповідач начальник управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області Бузяков Рінат Муратович,
будучи увідомленим в установленому
чинним законодавством порядку про
дату, час і місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, заяв
про розгляд справи за його відсутності
не надавав.

Дослідивши докази по справі суд вважає,
що вимоги позивача підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову
по справі про адміністративне
правопорушення може бути подано
протягом десяти днів з дня винесення
постанови. В разі пропуску зазначеного
строку з поважних причин цей строк за
заявою особи, щодо якої винесено
постанову, може бути поновлено органом
(посадовою особою), правомочним
розглядати скаргу. Оскаржувана
позивачем постанова винесена 21
листопада 2013 року, а дата реєстрації
адміністративної позовної заяви
позивача канцелярією суду - 24 березня
2014 року, що свідчить про недотримання
позивачем вказаного процесуального
строку. Але позивачем подано заяву про
поновлення строку на оскарження і він
має бути поновлений, оскільки про
існування даної постанови позивач
дізнався з листа ВДВС Софіївського РУЮ,
який отримав 14.03.2014 року (а.с. 4, 7).

Указом Президента від 06.04.2011 року № 387
затверджено Положення про Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 цього
Положення Укртрансінспекція входить
до системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань безпеки на
автомобільному транспорті загального
користування, на перевезення яким
видано ліцензію, міському
електричному, залізничному транспорті,
експлуатації автомобільних доріг
загального користування.

Згідно підпункту 7 пункту 4 Положення №
387 Укртрансінспекція відповідно до
покладених на неї завдань здійснює
контроль за дотриманням ліцензійних
умов при здійсненні господарської
діяльності з перевезення пасажирів,
небезпечних вантажів, багажу
автомобільним транспортом.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 08.11.2008 року за № 1567 затверджено
Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті.

Згідно п. 3 Порядку органами державного
контролю на автомобільному транспорті
є Укртрансінспекція, її територіальні
органи - управління в Автономній
Республіці Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Відповідно до п. 15 Порядку під час
проведення рейдової перевірки
перевіряється виключно наявність
визначених статтями 39 і 48 Закону
документів, на підставі яких
здійснюються перевезення
автомобільним транспортом.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи, 21.11.2013
року начальником управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області прийнято постанову про
застосування фінансових санкцій за №
018104, якою застосовано до ОСОБА_1
адміністративно-господарський штраф у
сумі 1700,00 грн. за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт, відповідальність за яке
передбачена абзацом 3 частини 1 ст. 60 ЗУ
«Про автомобільний транспорт».

Зі змісту вказаної постанови
вбачається, що ОСОБА_1 22.10.2013 року об 11:50
год. у Херсонській області, м. Херсон,
Херсонський морський порт допущено
порушення ст. 48 ЗУ «Про автомобільний
транспорт».

Відповідно до преамбули ЗУ «Про
автомобільний транспорт» - цей Закон
визначає засади організації та
діяльності автомобільного транспорту.

Згідно абзацу третього ч. 1 ст. 60 Закону
за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції, зокрема, за
надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Водночас ст. 48 вказаного Закону
визначає документи, на підставі яких
виконуються вантажні перевезення.

В постанові не вказано яким
автомобілем здійснювалися
перевезення, які саме і які документи
були відсутні чи кому та коли вони не
були пред'явлені.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 КАС України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих позивачем
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст. 7 КАС
України, є принцип законності, який
відповідно до ст. 9 КАС України, полягає
в наступному: суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 71 ч. 1 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених Законом. Нормою ст.71 ч.2
КАС України встановлено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Частиною 6 ст. 71 КАС України
передбачено, якщо особа, яка бере
участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів. Стосовно цієї
вимоги необхідно зазначити, що
відповідач повідомлявся про час, дату
та місце розгляду справи належним
чином, однак до суду не з'явився.
Враховуючи, що відповідач у судовій
повістці-виклику повідомлявся про свій
статус відповідача, а отже обізнаний із
необхідністю відповідно до ст. 71 ч. 6 КАС
України про надання доказів по справі
щодо обґрунтованості оскаржуваної
позивачем постанови, суд вважає за
можливе розцінювати таку неявку і
фактичне ненадання доказів
відповідачем як належну підставу для
прийняття рішення по справі на
підставі наявних в ній доказів.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних засобів, що
мають функції фото- і кінозйомки,
відеозапису чи засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Згідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

В постанові не вказано кому, куди і в
який строк може бути її оскаржено.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму
Верховного Суду України від 23 грудня 2005
року «Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті», правову
позицію якого суд поділяє в повній
мірі, встановлено, що зміст постанови
має відповідати вимогам, передбаченим
статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема,
потрібно навести докази, на яких
ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення, та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останнім доводів.

Натомість в оскаржуваній постанові
відповідача від 21 листопада 2013 року не
тільки не наведено аналіз наявних
доказів у справі, такі докази навіть не
перелічені, що ставить під сумнів їх
наявність, відсутнє і зазначення
мотивів відхилення висловленої
позивачем думки щодо незгоди з
висновком відповідача щодо вчинення
адміністративного правопорушення. В
контексті викладеного слід навести
норму ст. 62 ч. 3 Конституції України, яка
є нормою прямої дії і визначає, що усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Таким чином, оцінюючи усі докази, які
були досліджені в судовому засіданні, у
їх сукупності та враховуючи
відсутність у постанові належних
доказів наявності в діях позивача
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 48 ЗУ
«Про автомобільний транспорт», що, в
свою чергу, тягне за собою
неправомірність дії, вчиненої
посадовою особою при розгляді справи
про адміністративне правопорушення,
суд вважає, що спірну постанову по
справі про адміністративне
правопорушення про накладення
адміністративного стягнення на
позивача за абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про
автомобільний транспорт» на підставі
ст. 162 КАС України, ст. 293 КУпАП слід
скасувати, а провадження в
адміністративній справі - закрити.

Що стосується клопотання відповідача
про закриття провадження у справі, то
воно не підлягає задоволенню оскільки
посилання відповідача на порушення
правил предметної підсудності не
відповідають вимогам п. 2 ч. 1 ст. 18 КАС
України, згідно якої усі
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень у справах про
притягнення до адміністративної
відповідальності підсудні місцевим
загальним судам як адміністративним
судам.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги позивача є обґрунтованими, а
тому позовна заява підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
начальника управління
Укртрансінспекції у Дніпропетровській
області Бузякова Ріната Муратовича про
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень про притягнення до
адміністративної відповідальності
задовольнити повністю.

Визнати дії посадової особи -
начальника управління
Укртрансінспекції Бузякова Р.М. по
складенню винесеної постанови від
21.11.2013 року № 018104 про накладення на
ОСОБА_1
адміністративного-господарського
стягнення по абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про
автомобільний транспорт» в розмірі
1700,00 грн. незаконними, скасувати дану
постанову і провадження по справі про
адміністративне правопорушення
закрити у зв'язку з відсутністю в діях
позивача складу адміністративного
правопорушення.

Постанова суду відповідно до ст. 171-2 КАС
України є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя
О.В. Шумська