Справа № 804/12455/13-а
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2013-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до суду з адміністративним
позовом до Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області з позовними вимогами про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість по
вітчизняних товарах ФОП ОСОБА_1: за
В обґрунтування адміністративного
позову, позивач зазначає, що за
результатами позапланової перевірки
ФОП ОСОБА_1 відповідачем складено Акт
перевірки №79/17-03/НОМЕР_1 від 19.08.2013р.,
яким встановлено порушення ст..1 Закону
України від 16.07.99р. №996-ХІV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»; ст..44 Податкового
кодексу України, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого підлягає
донарахуванню податок на додану
Висновки акту перевірки, щодо
безпідставності сформування
податкового кредиту за рахунок сум
податку на додану вартість позивача
ґрунтуються лише на висновках Актів
перевірок ТОВ «Альфа-Інвест плюс», яким
встановлено безтоварність операцій та
юридична дефектність документів
складених від імені ТОВ «Альфа-Інвест
плюс», правочини між позивачем та ТОВ
«Альфа-Інвест плюс» відповідають
вимогам чинного законодавства, при їх
укладенні сторонами було досягнуто
згоди з усіх суттєвих умов, правочини
сторонами було виконано, грошові кошти
сплачено, що підтверджується наданими
позивачем первинними документами,
відповідно, висновки відповідача,
викладені в Акті перевірки
№79/17-03/НОМЕР_1 від 19.08.2013р. не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, а відповідно є
протиправними, у зв'язку з чим
оскаржуване рішення підлягає
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити, з підстав
зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача двічі до
судового засідання не з'явився, про
дату, час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
причини неявки не повідомив, також
правом на подання письмових заперечень
Ухвалою суду від 06.11.2013р. відповідно до
ч.4 ст.122, ч.6 ст.128 КАС України справу
призначено до розгляду у письмовому
провадженні на підставі наявних в
справі доказів, за відсутності сторін.
Дослідивши чинне законодавство та
матеріали справи, суд доходить
наступних висновків.
Згідно Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
Серії В00 №372063 та Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 24.02.2012р.
ОСОБА_1 зареєстрована як фізична
особа-підприємець 19.04.2005р., види
діяльності: 52.29 Інша допоміжна
діяльність у сфері транспорту, 63.99
Надання інших інформаційних послуг,
н.в.і.у., 77.12 Надання в оренду вантажних
автомобілів, 49.41 Вантажний
автомобільний транспорт та перебуває
на обліку у Дніпропетровській МДПІ з
20.04.2005р., що підтверджується копією
Довідки про взяття на облік платника
податків від 25.04.2005р. №134.
Відповідно до Свідоцтва платника
єдиного податку Серії Б №014287 ФОП
ОСОБА_1 з 01.01.2012р. є платником єдиного
податку зі ставкою 3%.
Судом встановлено, що в період з 05.08.2013р.
по 13.08.2013р., на підставі п.п.78.1.13 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України,
відповідно до Наказу №6 від 01.08.13р. та
направлень №000044 від 05.08.2013р. та №000045
від 05.07.2013р. Дніпропетровською МДПІ
Дніпропетровської області проведено
документальну позапланову перевірку
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період діяльності з
01.01.2012р. по 30.06.2013р.. За наслідками якої
складено Акт №79/17-03/НОМЕР_1 від 19.08.2013р.
та винесено податкове
Відповідно до вказаного Акту,
перевірка проведена на підставі
матеріалів отриманих від ДПІ у
Ленінському районі Дніпропетровської
області ДПС, первинних документів, які
надані фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 - книга обліку доходів та витрат,
реєстри отриманих, виданих податкових
накладних, розрахункові документи,
податкова звітність, рахунки, акти
виконаних робіт, накладні, отримані
підприємцем у разі придбання та
реалізації товарів (робіт, послуг),
податкові накладні, при перевірці
використані бази даних «АІС Облік
податків та платежів» (ТАХ), АРМів
«Транспорт», «Касові апарати», «АБПР»,
база «Стан» ДПІ, АРМ «Пошук», АРМ «Облік
платників», АРМ «Беси-Звіт», АРМ
«Аудит», АС АБПР «Автоматизована
система роботи з податковими ризиками
першого рівня», АРМ «Облік фізичних
осіб», АРМ «Митниця», АІС «Розширений
пошук у схемах, що використовуються
суб'єктами господарювання з мотою
мінімізації об'єктів оподаткування та
ухилення від сплати податків», АІС
Відповідно до п.1.8. Акту перевірки, ФОП
ОСОБА_1 в своїй господарській
діяльності протягом перевіряємого
періоду використовувала власний
транспорт, а саме: MAN 19.364, MAN 19.364, Mersedes-benz
Згідно вказаного Акту перевірки
позивача, в якому враховані висновки,
зазначені в акті перевірки ДПІ у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
стосовно підприємства ТОВ
що є одним із основних постачальників
позивача та має стан 8 - внесено
інформацію щодо відсутності юридичної
особи за вказаною адресою, №428/225/33906304
від 14.08.12р. та №935/22-5/33906304 від 10.09.12р. по
якому встановлено відсутність
реального здійснення господарський
операцій по взаємовідносинам з
контрагентами-покупцями та
контрагентами-постачальниками у
квітні та травні 2012 року та зроблено
висновок про нереальність здійснення
господарських операцій по ланцюгу
постачання, встановлено безтоварність
таких операцій та юридичну дефектність
документів складених від імені ТОВ
«Альфа-Інвест плюс» на адресу ОСОБА_1,
зокрема договір поставки №3 від
01.03.2014р., укладений між ФОП ОСОБА_1
(покупець) та ТОВ «Альфа-Інвест плюс» є
нікчемним, нікчемний правочин є
недійсним в силу закону, такий
нікчемний правочин не створює інших
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.
Згідно висновків вказаного Акту
перевірки позивача №79/17-03/НОМЕР_1 від
19.08.2013р., документальною позаплановою
невиїзною перевіркою встановлено
порушення: ст..1 Закону України від
16.07.99р. № 996-ХІV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні»; ст..44 Податкового кодексу
України, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого ФОП
ОСОБА_1 завищено суму ПДВ, яка віднесена
до складу податкового кредиту в
по взаємовідносинам з ТОВ
«Альфа-Інвест плюс».
Не погоджуючись із висновками,
зафіксованими Актом перевірки
№79/17-03/НОМЕР_1 від 19.08.2013р., позивач
звернувся із запереченнями до
Дніпропетровської МДПІ
Дніпропетровської області ДПС, за
результатами розгляду яких була надана
відповідь №2061/9/17-03-19 від 29.08.2013р. та
залишено без задоволення заперечення
ФОП ОСОБА_1 на Акт перевірки
№79/17-03/НОМЕР_1 від 19.08.2013р..
На підставі вказаного Акту перевірки,
відповідачем винесено податкове
02.09.2013р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість по вітчизняних товарах за
Згідно договору поставки №3 від 01.03.2012р.
укладеного між ТОВ «Альфа-Інвест плюс»
(Постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (Покупець),
предметом якого є: зобов'язання
постачальника передавати у власність
покупцеві запасні частини, номерні
агрегати та аксесуари для автомобілів,
далі - Товар, згідно із заявками
покупця; покупець зобов'язується
приймати та оплачувати товар за цінами,
вказаними в накладних постачальника, в
терміни, обумовлені в Договорі;
постачальник гарантує, що
поставляється товар, який є його
власністю, не закладений, не перебуває
під арештом, не є предметом позову
Судом також досліджені надані
позивачем докази: Договір по
сервісному технічному обслуговуванню
та ремонту автотранспорту №4 від
01.03.2012р.; копії рахунків, накладних,
податкових накладних, Актів
здачі-приймання; копії платіжних
доручень; копії декларацій з ПДВ.
Відповідно до ч.1 ст.67 Конституції
України, кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.
Згідно п.п.16.1.12 п.16.1 ст.16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний забезпечувати збереження
документів, пов'язаних з виконанням
податкового обов'язку, протягом
строків, установлених цим Кодексом.
Відповідно до п.п.20.1.4. п.20.1. ст.20
Податкового Кодексу України (надалі -
ПК України), органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.
Згідно п.п.20.1.8 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України, органи державної
податкової служби мають право під час
проведення перевірок вивчати та
перевіряти первинні документи, які
використовуються в бухгалтерському та
податковому обліку, інші регістри,
фінансову, статистичну звітність,
пов'язані з обчисленням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу
України передбачено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 цього Кодексу.
Відповідно до п.44.3 ст.44 Податкового
кодексу України, платники податків
зобов'язані забезпечити зберігання
документів, визначених у пункті 44.1 цієї
статті, а також документів, пов'язаних
із виконанням вимог законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, не
менш як 1095 днів з дня подання
податкової звітності, для складення
якої використовуються зазначені
документи, а у разі її неподання - з
передбаченого цим Кодексом граничного
терміну подання такої звітності.
Ст.78 Податкового кодексу України
регламентує порядок проведення
документальних позапланових перевірок
п.78.1 якої передбачено, що документальна
позапланова виїзна перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин: п.п.78.1.1 за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту;
п.п.78.4 про проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом. Право на проведення
документальної позапланової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому до початку
проведення зазначеної перевірки
вручено під розписку копію наказу про
проведення документальної
позапланової перевірки.
Аналогічні норми містить п.79.2 ст.79
Податкового кодексу України яким
передбачено, що документальна
позапланова перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби виключно на підставі
рішення керівника органу державної
податкової служби, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Згідно п.85.2 ст.85 Податкового кодексу
України, платник податків зобов'язаний
надати посадовим (службовим) особам
органів державної податкової служби у
повному обсязі всі документи, що
належать або пов'язані з предметом
перевірки. Такий обов'язок виникає у
платника податків після початку
перевірки.

П.198.1 ст.198 Податкового кодексу України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності).

Згідно п.198.2 ст.198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою встановленою
пунктом 193.1 ст.193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 ст.198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст..201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченим пунктом 201.11 ст.201 цього
кодексу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», первинний документ -
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі - Закон №996)
передбачено, що фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону № 996, факти
здійснення господарських операцій
фіксують первинні документи, які
повинні бути складені під час
здійснення господарської операції, а
якщо це не можливо - безпосередньо
після її закінчення. Відповідно до п.2
ст.9 даного закону первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: «назву документа (форми);
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції».

Додаткові вимоги до первинних
документів встановлені п.2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
(затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995р. № 168/704),
відповідно до якого первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа, дата і місце
складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції, посада і
прізвища осіб відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність оформлення, особистий чи
електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Згідно абз.1 п.п.2.1 глави 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Приймаючи рішення суд виходив з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме акту перевірки позивача Акт
№79/17-03/НОМЕР_1 від 19.08.2013р. перевіркою
встановлено порушення: ст..1 Закону
України від 16.07.99р. №996-ХІV «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»; ст..44 Податкового
кодексу України, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого підлягає
донарахуванню податок на додану
вартість на загальну суму 50223 грн.

Проте судом встановлено, що в
перевіряємий період позивач мав
господарські відносини з
постачальником ТОВ «Альфа-Інвест
плюс», що підтверджується дослідженими
належним чином оформленими доказами, а
саме: договір поставки №3 від 01.03.2014р.,
укладений між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та
ТОВ «Альфа-Інвест плюс», копії
рахунків, накладних, податкових
накладних, Актів здачі-приймання
(стосовно взаємовідносин з ТОВ
«Альфа-Інвест плюс»); копії платіжних
доручень; копії декларацій з ПДВ (щодо
взаємовідносин з ТОВ «Альфа-Інвест
плюс»).

Суд зазначає, що, як встановлено
відповідачем під час перевірки, ФОП
ОСОБА_1 в період, що перевірявся, мав
необхідні ресурси та основні засоби
для здійснення своєї господарської
діяльності, а саме, згідно п.1.8 Акту
перевірки позивача, протягом
перевіряємого періоду ФОП ОСОБА_1
використовував в своїй господарській
діяльності власні транспортні засоби,
а саме: MAN 19.364, MAN 19.364, Mersedes-benz 1117, MAN 26.410.

Також судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1
у перевіряємий період здійснював
діяльність автомобільного вантажного
транспорту, що підтверджується Витягом
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
24.02.2012р., згідно якого позивач
зареєстрований, як фізична
особа-підприємець 19.04.2005р., види
діяльності: 52.29 Інша допоміжна
діяльність у сфері транспорту, 63.99
Надання інших інформаційних послуг,
н.в.і.у., 77.12 Надання в оренду вантажних
автомобілів, 49.41 Вантажний
автомобільний транспорт.

Вказане відповідає предмету договору у
поставки №3 від 01.03.2012р. укладеного між
ТОВ «Альфа-Інвест плюс» (Постачальник)
та ФОП ОСОБА_1 (Покупець), предметом
якого є: зобов'язання постачальника
передавати у власність покупцеві
запасні частини, номерні агрегати та
аксесуари для автомобілів, далі - Товар,
згідно із заявками покупця; покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
товар за цінами, вказаними в накладних
постачальника. Також предметом
Договору про надання послуг № 4 від
01.03.2012р. по сервісному технічному
обслуговуванню та ремонту
автотранспорту між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ
«Альфа-Інвест плюс» є надання послуг з
сервісного обслуговування, поточного і
непередбачуваного ремонту
автотранспорту замовника.

Таким чином фізична, технічна та
технологічна можливості до вчинення
дій, що становлять зміст спірних
господарських операцій за вказаним
договором, та наявність господарської
мети, знайшла своє підтвердження в ході
судового розгляду.

При винесенні рішення судом враховано,
що інформації щодо скасування
державної реєстрації юридичної особи
контрагента позивача ТОВ «Альфа-Інвест
плюс» як на час господарських операцій
позивача з вказаним контрагентом,
проведення перевірки так і на час
розгляду справи судом матеріали справи
не містять.

Фактичне виконання господарських
відносин з ТОВ «Альфа-Інвест плюс»
оформлено первинними документам які
наявні в матеріалах справи. Первинні
документи - видаткові накладні,
податкові накладні, якими оформлені
господарські операції складені у
відповідності до вимог Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", тобто
відповідають вимогам чинного
законодавства щодо надання документу
юридичної сили і доказовості.

ФОП ОСОБА_1 та його контрагентом ТОВ
«Альфа-Інвест плюс» при оформленні
податкових накладних на поставку
товарів та послуг дотримано всіх
встановлених Податковим кодексом умов,
податкові накладні складені належним
чином, містять всі необхідні реквізити,
підписані уповноваженими особами та
скріплені печаткою, порушень щодо їх
оформлення перевіркою не встановлено,
зауваження з боку представника
відповідача щодо форм та змісту
вказаних документів також відсутні.

При цьому єдиною підставою для
висновку податкового органу про
встановлення факту нереальності
здійснення господарських операцій по
ланцюгу постачання від ТОВ
«Альфа-Інвемст» на адресу ФОП ОСОБА_1 є
наявність в наявність акта ДПІ у
Ленінському районі відносно ТОВ
«Альфа-Інвест плюс» та стан 8,
вказаного платника - внесено
інформацію щодо відсутності юридичної
особи за вказаною адресою.

Вказані висновки податкового органу
суд оцінює критично, оскільки при
дотриманні контрагентом законодавчо
встановлених вимог щодо оформлення
відповідних документів підстави для
висновку про недостовірність або
суперечливість відомостей, зазначених
у таких податкових накладних, відсутні,
якщо не встановлені обставини, що
свідчать про обізнаність покупця про
зазначення продавцем недостовірних
відомостей. З огляду на недоведеність
податковим органом існування
відповідних фактів, та обставина, що
стан контрагента позивача, 8 - внесено
інформацію щодо відсутності юридичної
особи за вказаною адресою, та наявність
акту іншого податкового органу
відносно вказаного контрагента, не є
достатньою підставою для позбавлення
покупця (позивача у справі) права на
відображення у податковому обліку
понесених (нарахованих) витрат за
наслідками придбання запасних частин,
номерних агрегатів та аксесуарів для
автомобілів у спірного постачальника.

Неприпустимість притягнення до
відповідальності одного суб'єкта
господарювання, у випадку
неправомірних дій іншого зазначено в
практиці Європейського Суду з прав
людини. Так, в пункті 71 рішення у справі
"Булвес" АД проти Болгарії"
Європейський Суд з прав людини дійшов
такого висновку: "…Суд вважає, що
компанія-заявник не повинна нести
відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності".

Вищенаведений висновок Європейський
Суд з прав людини повторно підтвердив у
рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре
проти Болгарії", пунктом 23 якого
зазначено, що у разі виявлення
податковими органами невиконання
постачальником своїх обов'язків як
платника ПДВ, вони могли б розпочати
податкову перевірку цього
постачальника, з тим щоб стягнути з
нього належні платежі та штрафні
санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого
впливу на оподаткування
організації-заявника (Бізнес Сепорт
Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський Суд з прав людини
чітко визначає правило індивідуальної
відповідальності платника податків.
Тобто, добросовісний платник податків
не має зазнавати негативних наслідків
через порушення законодавства його
контрагентом.

Рішення Європейського Суду з прав
людини згідно зі статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
Суду з прав людини" мають в Україні
значення джерела права. Більше того,
частина 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимагає врахування практики
Європейського Суду з прав людини при
вирішенні справ.

Тобто доводи, на які посилається
податковий орган в акті №79/17-03/НОМЕР_1
від 19.08.2013р. не відповідають обставинам
справи, та спростовуються доказами
наявними в справі та дослідженими у
судовому засіданні.

З урахуванням викладеного суд вважає,
що позивач правомірно сформував
показники податкової звітності
відповідно до вимог Податкового
кодексу України, висновок податкового
орагну про безтоварний характер
спірних операцій з поставки позивачеві
товарів та послуг ґрунтується на
неправильній юридичній оцінці
обставин справи, а відтак не може бути
визнаний об'єктивним.

Таким чином, суд приходить до висновку
що відповідачем правомірність своїх
дій не доведена, а позовні вимоги
ОСОБА_1 до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
обґрунтовані, документально
підтверджені, відповідають чинному
законодавству, отже підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 02.09.2013р. Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про збільшення фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 50223,00грн., (п'ятдесят
тисяч, двісті двадцять дві гривні, 00
коп) в тому числі за основним платежем
33482 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями 16741 грн..

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст.186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Постанова не
набрала законної сили 06.11.13р. Суддя З
оригіналом згідно Помічник суддіН.В.
Турлакова В.С.Андреєв