Справа № 815/5765/13-а
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/5765/13-а

Категорія: 5.1.2 Головуючий в 1 інстанції:
Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Осіпова Ю.В., Романішина В.Л.,

за участю секретаря судового засідання
Сівєлькіної С.Є.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року у справі за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області про
скасування постанови від 30.04.2013 р. №194,-

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП
ОСОБА_1) звернувся до суду з
адміністративним позовом до Інспекції
з питань захисту прав споживачів в
Одеській області (далі -
Держспоживінспекція в Одеській
області) про скасування постанови в.о.
начальника Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області
Вахрушева С.О. від 30.04.2013 р. № 194.

В обґрунтування позову зазначено, що
оскаржувана постанова є незаконною і
необґрунтованою, постановленою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, його права на
захист. В.о. начальника Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області Вахрушев С.О.
неналежним чином розглянув справу,
неповно та не об'єктивно встановив
обставини у справі, не перевірив
правильність та обґрунтованість акту
перевірки від 17.04.2013 р. №001105,
неправильно оцінив докази, внаслідок
чого виніс незаконну постанову про
накладення фінансового стягнення.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року адміністративний позов ФОП
ОСОБА_1 задоволено повністю. Скасовано
постанову в.о. начальника Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області Вахрушева С.О. від
30.04.2013 р. № 194.

Не погоджуючись із постановленим у
справі судовим рішенням Інспекція з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області подала апеляційну
скаргу, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права та неповне з'ясування обставин
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою у задоволені позову підприємця
відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, пояснення на неї
позивача ОСОБА_1, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі направлення № 473 на
проведення перевірки від 15.04.2013 р. (а.с.
57), повідомлення про проведення
перевірки №447 від 03.04.2013 року (а.с. 58),
плану проведення перевірок на 2-й
квартал 2013 року 17.04.2013 року проведено
планову перевірку павільйону НОМЕР_2
(ФОП ОСОБА_1, АДРЕСА_1).

За результатами перевірки складений
акт № 001105 від 17.04.2013 року, яким
встановлена реалізація швейних та
трикотажних виробів дівочих, які не
відповідають вимогам нормативних
документів, а саме: ДСТУ 4519:2006 за
маркуванням, через відсутність
інформації про дату виготовлення,
найменування виробу, найменування та
місцезнаходження виробника, а також
відсутня інформація про правила та
умови ефективного та безпечного
використання продукції, чим відмовлено
споживачам у необхідній, доступній,
достовірній та своєчасній інформації
про продукцію, а отже, порушено ст.ст. 6,
15 Закону України «Про захист прав
споживачів», п.п. 10, 14, 16 "Правил
роздрібної торгівлі непродовольчими
товарам", затвердженими наказом
Мінекономіки України № 104 від 19.04.2013
року. За результатами перевірки
винесено припис, яким зобов'язано
надати письму інформацію про усунення
порушень згідно чинного законодавства
до 30.04.2013 року (а.с. 59-61).

29.04.2013 р. ОСОБА_1 надав інформацію, в якій
вказав, що товар знятий з реалізації і
повернутий постачальнику (а.с. 64-67).

Приймаючи рішення суд першої інстанції
виходив з наступних мотивів, з чим
погоджується апеляційний суд.

Частиною третьою ст. 5 Закону України
«Про захист прав споживачів»
визначено, що захист прав споживачів
здійснюють спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи, Рада міністрів
Автономної республіки Крим, місцеві
державні адміністрації, органи та
установи, що здійснюють державний
санітарно-епідеміологічний нагляд,
інші органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування згідно із
законодавством, а також суди.

Перевірка проводилась згідно приписів
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», Положення
про Інспекцією з питань захисту прав
споживачів в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, Закону України «Про
захист прав споживачів», Закону
України «Про заходи щодо попередження
та зменшення вживання тютюнових
виробів і їх шкідливого впливу на
здоров'я населення», «Порядку
проведення перевірок у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг»,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України №310 від
07.03.2012 року, Положення про порядок
накладення та стягнення штрафів за
порушення законодавства про захист
прав споживачів, затвердженого
Постановою КМУ №1177 від 17.08.2002 року.

Відповідно до п.1.3 «Порядку проведення
перевірок у суб'єктів господарювання
сфери торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг», затвердженого наказом
Держспоживстандарту України №310 від
07.03.2012 року визначено, що перевірки
діяльності суб'єктів господарювання
проводяться з метою контролю стану
дотримання ними вимог законодавства
про захист прав споживачів щодо якості
та безпеки продукції, правил торгівлі
та послуг, надання споживачам
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію.
Органи у справах захисту прав
споживачів здійснюють державний
контроль стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог законодавства
про захист прав споживачів шляхом
проведення планових та позапланових
перевірок.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_1 зареєстрований у єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців 07.10.1999 р.,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 (а.с. 8).

Згідно Виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 04.07.2013 р.
дані про основний вид економічної
діяльності: 46.42 - Оптова торгівля
одягом і взуттям (а.с. 9).

Крім того, у свідоцтві платника єдиного
податку НОМЕР_3, виданому 05.06.2012 р., у
графі 7 (Вид або види господарської
діяльності): 46.42 - оптова торгівля
одягом та взуттям (а.с. 10).

Також інформація про вид господарської
діяльності, яка здійснюється
позивачем, підтверджується довідкою
ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області № 1191/17-02
від 29.07.2013 р.(а.с. 11), де відображено вид
діяльності - оптова торгівля одягом та
взуттям.

В свою чергу відповідачем у Акті
перевірки № 001105 від 17.04.2013 року
встановлена наявність швейних та
трикотажних виробів дівочих, які не
відповідають вимогам нормативних
документів, а саме: ДСТУ 4519:2006 за
маркуванням, через відсутність
інформації про дату виготовлення,
найменування виробу, найменування та
місцезнаходження виробника, а також
відсутня інформація про правила та
умови ефективного та безпечного
використання продукції. При цьому Акт
та матеріали перевірки не містять
доказів роздрібної торгівлі цими
виробами.

ФОП ОСОБА_1 29.04.2013 р. надав письмову
Інформацію на адресу керівника
інспекції, в якій вказав, що товар без
належного маркування, вказаний у
Додатку № 7 до акту, знятий з реалізації
і повернутий постачальнику (копія
накладної від 20.04.2013 р) (а.с. 68). Вказана
інформація зареєстрована за вхід. № 1394
від 29.04.2013 р. в Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області.

В.о. начальника інспекції Вахрушевим
С.О. винесено Постанову про накладення
стягнень на позивча, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» № 194 від 30.04.2013 р., якою
накладений штраф у розмірі 18 391, 20
коп.(а.с. 69).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
відповідачем по справі вказано на
порушення позивачем п.п. 10, 14, 16 «Правил
роздрібної торгівлі непродовольчими
товарам», затвердженим наказом
Мінекономіки України № 104 від 19.04.2013
року, однак відповідачем не доведено
факту здійснення роздрібної торгівлі
позивачем.

Приписами «Порядку провадження
торговельної діяльності та правил
торговельного обслуговування на ринку
споживчих товарів», затвердженого
Постановою КМУ від 15 червня 2006 р. № 833,
встановлено, що торговельна діяльність
регулюється Господарським і Цивільним
кодексами України, Законом України
«Про захист прав споживачів», іншими
актами законодавства, а також цим
Порядком.

Суб'єкт господарювання може мати:
торговельні об'єкти оптової торгівлі,
складське приміщення або мережу
складів - для провадження оптової
торговельної діяльності; роздрібну,
дрібнороздрібну торговельну мережу -
для провадження роздрібної
торговельної діяльності; мережу
закладів ресторанного господарства
(ресторани, кафе, кафетерії тощо) - для
здійснення ресторанного
обслуговування.

Торговельними об'єктами у сфері
оптової торгівлі є: склад товарний
(універсальний, спеціалізований,
змішаний); магазин-склад.

Згідно п.4.5 Національного стандарту
України ДСТУ 4303:2004 «Роздрібна та оптова
торгівля. Терміни та визначення»,
оптова торгівля - це вид економічної
діяльності у сфері товарообігу, що
охоплює купівлю-продаж товарів за
договорами поставки партіями для
подальшого їх продажу кінцевому
споживачеві через роздрібну торгівлю
або для виробничого споживання та
надавання пов'язаних із цим послуг.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач здійснює саме цей вид
економічної діяльності у сфері
товарообігу і не має відношення до
роздрібної торгівлі, як зазначено
відповідачем у Акті перевірки.

Аналогічного висновку дійшов
Київський районний суд м. Одеси у
справі №520/8531/13а за адміністративним
позовом фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 до Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області про
скасування постанови від 30.04.2013 за № 318
та закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення.
Зазначеною постановою скасовано
постанову № 318 від 30 квітня 2013 року,
винесену в.о. начальником Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області Вахрушевим С.О. про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 155, ч. 1 ст. 156-1 КУпАП та накладення
штрафу у розмірі 85 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Таким
чином висновок суду першої інстанції
про недоведеність відповідачем факту
здійснення роздрібної торгівлі
позивачем є правильним.

Також судом першої інстанції
встановлено, що на підставі договору
оренди торгового об'єкту (а.с. 13) позивач
орендує два контейнери ємкістю 20 т.
кожен, які є складами, і в яких
здійснюється оптова торгівля, згідно
п.7 Порядку провадження торговельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого постановою КМУ
від 15 червня 2006 р. № 833.

Крім того слід зазначити, що суд першої
інстанції вірно не прийняв до уваги
посилання відповідача у акті перевірки
щодо обов'язкового ведення ФОП ОСОБА_1
доходів та витрат

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно Свідоцтва платника єдиного
податку, ФОП ОСОБА_1 застосовує
спрощену систему оподаткування на
другій групі (а.с. 10).

Підпунктами 296.1.1- 296.1.3 ПК України
встановлено порядок ведення обліку
платниками єдиного податку.

Закон України «Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні»
не поширюється на фізичних осіб, у тому
числі фізичних осіб - підприємців, адже
згідно з пунктом 1, статті 2 цього Закону
його дія поширюється тільки на всіх
юридичних осіб, створених згідно із
законодавством України, незалежно від
них організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік і подавати
фінансову звітність згідно із
законодавством. Саме тому, що
законодавством не передбачено ведення
фізичними особами - підприємцями -
платниками єдиного податку
бухгалтерського обліку, і пояснюється
необхідність ведення певними
платниками єдиного податку - фізичними
особами книги обліку доходів, а певними
- книги обліку доходів та витрат.

Так, книгу обліку доходів необхідно
вести таким платникам єдиного податку:

- фізичними особами - підприємцями, що
відносяться до першої групи платників
єдиного податку (згідно з підпунктом 1
пункту 291.4 статті 291 розділу ХІV цього
Кодексу);

- фізичними особами - підприємцями, що
відносяться до другої групи платників
єдиного податку (згідно з підпунктом 2
пункту 291.4 статті 291 розділу ХІV цього
Кодексу);

- фізичними особами - підприємцями, що
відносяться до третьої груп платників
єдиного податку (згідно з підпунктом 3
пункту 291.4 статті 291 розділу ХІV цього
Кодексу), які не є платниками податку на
додану вартість.

У даній книзі обліку доходів, на
підставі первинних документів,
вищезазначені платники єдиного
податку відображають отримані ними
доходи, що визначаються згідно із
статтею 292 цього Кодексу. Відповідно до
цього підпункту Кодексу записи в книзі
обліку доходів вищезазначені платники
єдиного податку ведуть на підставі
хронологічного відображення отриманих
доходів, зі щоденною періодичністю, за
підсумками робочого дня. Саме записи в
книзі обліку доходів є основою для
визначення результатів господарської
діяльності вищезазначених платників
єдиного податку та заповнення ними
податкової декларації платника
єдиного податку за відповідний
податковий (звітний) період.

Щодо книги обліку доходів та витрат, то
її мають вести лише фізичні
особи-підприємці, що відносяться до
третьої групи платників єдиного
податку (згідно з підпунктом 3 пункту
291.4 статті 291 розділу ХІV цього Кодексу),
які є платниками податку на додану
вартість.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правильно вирішив, що
ФОП ОСОБА_1, як платник єдиного податку
другої групи, законодавчо звільнений
від обов'язкового ведення обліку
витрат, що унеможливлює застосування
штрафних санкцій на підставі п.2 та п.7 ч.
1 ст.23 Закону України «Про захист прав
споживачів» у розмірі 50% (30%) від
вартості отриманої для реалізації
продукції.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для задоволення позову ФОП ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач,
який є суб'єктом владних повноважень,
свою позицію суду не довів та не
обґрунтував. В свою чергу позивач довів
апеляційному суду протиправність
прийнятого відповідачем Постанови про
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» № 194 від 30.04.2013 р..

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 27 вересня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали апеляційного суду в повному
обсязі.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
Ю.В.Осіпов

Суддя
В.Л.Романішин