Справа № 826/18174/13-а
Суддя: Межевич М.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач: Межевич М.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого - судді Межевича
М.В., суддів Земляної Г.В. та Сорочка Є.О.,
за участю секретаря судового засідання
Міщенко Ю.М., представника позивача
Слободяна Д.Б., представника
відповідача Братікової О.П.,
розглянувши у відкритому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Л'КАФА» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 31.01.2014 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Л'КАФА» до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві, за участю третьої
особи Товариства з обмеженою
відповідальністю «РА Лоцман » про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31.01.2014 року у позові відмовлено.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31.01.2014 року, оскільки вважає, що суд
неправильно та неповно дослідив
докази, неправильно застосував норми
права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи, апеляційну скаргу та
заперечення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
працівниками Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі м.
Києва Державної податкової служби
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Приватного
підприємства «Л'КАФА» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість та податку на прибуток при
взаємовідносинах з ТОВ «РА Лоцман » за
період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

За результатами перевірки складено акт
від 18.10.2013 року за № 1929/26-58-22-08-11/34832815.

Під час перевірки встановлено
порушення позивачем п. 198.3, п. 198.6 ст. 198,
п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податковою
кодексу України.

У зв'язку із встановленням позивачем
порушень податкового законодавства
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі м. Києва прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 01.11.2013 року, згідно з яким
позивачу визначено суму зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі 625
000,00 грн в тому числі за основним
платежем в сумі 500 000,00 грн та штрафні
санкції в розмірі 125 000,00 грн.

Позивач, вважаючи прийняте податкове
повідомлення-рішення протиправним,
подав позов до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у
позові, дійшов висновку, що податкове
повідомлення-рішення прийняте з
урахуванням всіх обставин, а наведені в
позовній заяві обставини не
підтверджуються достатніми доказами.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Враховуючи викладене, для
підтвердження даних податкового
обліку необхідно брати до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.3 ст. 198 ПК України
передбачено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто, необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум податку на додану вартість
є факт придбання товарів та послуг із
метою їх використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

При вирішенні даної справи, слід
звернути увагу на дослідження обставин
реальності здійснення господарських
операцій платника податку, на підставі
яких таким платником були сформовані
дані податкового обліку. При цьому
приймати на підтвердження даних
податкового обліку можна лише
достовірні первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення
податкового кредиту необхідно
з'ясувати, зокрема:

- рух активів у процесі здійснення
господарської операції. При цьому
дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

- установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції. Зокрема,
встановити статус постачальника
товарів (послуг), придбання яких є
підставою для формування податкового
кредиту та/або сум бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість. Особа, що видає податкову
накладну, повинна бути зареєстрованою
як платник податку на додану вартість
на момент вчинення відповідної
господарської операції.

- установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку. В обов'язковому
порядку необхідно дослідити наявність
господарської мети при вчиненні
відповідних дій платника податку.

Згідно з матеріалами справи, між
позивачем та ТОВ «РА Лоцман » укладено
договір № 21 від 21.06.12року про
комплексне рекламне обслуговування.

За умовами договору ТОВ «РА Лоцман»
зобов'язане надати послуги з
комплексного рекламного
обслуговування, а саме: креативні
розробки елементів фірмового стилю
Замовника, розробка концепцій та
креативу (творчих рішень) рекламних
матеріалів з метою їх подальшого
розповсюдження, популяризації та
просування послуг, які надаються
Замовником, розробка концепції
рекламних матеріалів (творчих рішень)
для оригінал-макетів, підготовка та
виготовлення рекламних матеріалів
(оригінал-макети), виготовлення
рекламної поліграфічної продукції - A3,
12 аркушів з листівкою-обкладинкою
(нестандартна та унікальна форма) ,4+4,
папір 200 гроку, ламінація та УФ-
лакування, PR-акції (розробка планів
проведення заходів з популяризації
торгівельних марок, підбір учасників
акцій, PR- супровід заходів,
безпосереднє проведення заходів), та
ін.

Згідно з п. 2.1 вказаного договору
вартість наданих послуг складає 3 000
000,00 грн, в тому числі ПДВ на суму 500 000,00
грн.

Відповідно до п. 6.2 Договору оплата
здійснюється замовником послуг не
пізніше 14 днів після підписання
договору.

На підтвердження розрахунків за
отримані послуги, позивач надав суду
копії платіжних доручень № 1420 від 24.07.12
року на суму 1 000 000,00 грн та №1440 від
26.07.2012 року на суму 2 000 000,00 грн.

На виконання податкових зобов'язань
ТОВ «РА Лоцман» оформило податкові
накладні № 34 від 24.07.12 року на загальну
суму 1 000 000,00 грн, в тому числі ПДВ - 166 666,67
грн та № 42 від 26.07.12 року на суму 2 000 000,00
грн, в тому числі ПДВ - 333 333,33 грн.

На підтвердження отримання від ТОВ «РА
Лоцман» послуг позивач надав суду
копії актів здачі-приймання робіт
(надання послуг), а саме : № ОУ-00001/21 від
30.09.12 року, № ОУ-00002/21 від 31.12.12 року, №
ОУ-00003/21 від 17.01.13 року, № ОУ-00004/21 від
15.01.13 року, № ОУ-00005/21 від 25.01.13 року, №
ОУ-00007/21 від 30.01.13 року, № ОУ-00008/21 від
31.01.13 року, № ОУ-00009/21 від 04.02.13 року, №
ОУ-00010/21 від 08.02.13 року, № ОУ-00011/21 від
12.02.13 року, № ОУ-00012/21 від 15.02.13 року, №
ОУ-00013/21 від 25.02.13 року, № ОУ-00014/21 від
28.02.13 року, № ОУ-00015/21 від 01.03.13 року, №
ОУ-00016/21 від 05.03.13 року, № ОУ-00017/21 від
09.03.13 року, № ОУ-00018/21 від 11.03.13 року, №
ОУ-00019/21 від 13.03.13 року, № ОУ-00020/21 від
15.03.13 року, № ОУ-00021/21 від 18.03.13 року, №
ОУ-00022/21 від 20.03.13 року, № ОУ-00023/21 від
23.03.13 року, № ОУ-00024/21 від 24.03.13 року, №
ОУ-00025/21 від 25.03.13 року, № ОУ-00026/21 від
26.03.13 року, № ОУ-00027/21 від 27.03.13 року, №
ОУ-00028/21 від 28.03.13 року, № ОУ-00029/21 від
28.03.13 року, № ОУ-00031/21 від 30.03.13 року.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, позивач надав суду Звіт про
надання рекламних послуг, складений та
підписаний сторонами договору, що
підтверджує обсяг виконаних робіт ТОВ
«РА Лоцман».

Зокрема даний Звіт містить детальну
інформацію про рекламні заходи в
мережі ресторанних закладів
«ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме: розміщення
інформації про мережу та актуальні
акції в інтернет-мережі на
спеціалізованих сторінках та в
соціальних мережах, в спеціалізованих
друкованих ЗМІ; розробку елементів
фірмового стилю (елементи дизайну,
спеціалізованого внутрішнього і
зовнішнього оформлення закладів,
зовнішнього вбрання персоналу,
друкованих матеріалів, аксесуарів);
створення і використання Бренд-буку;
організація і проведення акційних
заходів на тимчасовій основі
(узгодження і виготовлення друкованих
матеріалів, аксесуарів, залучення
промоутерів, спеціалізованого
персоналу).

Щодо підтвердження економічного
ефекту від здійснення рекламування
продукції, суд апеляційної інстанції
встановив наступне.

Згідно з матеріалами справи, головною
метою рекламування мережі закладів
«ІНФОРМАЦІЯ_1» є розвиток бізнесу за
мережевою ознакою та просування бренду
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Власником бренду є
Громадянин України ОСОБА_4 (Свідоцтво
України на знак для товарів і послуг
від 26.09.201 р. НОМЕР_1).

На підставі Ліцензійного Договору №1/1
від 01 січня 2012 р. майнові права на
використання торговельної марки
«ІНФОРМАЦІЯ_1» (невиключна ліцензія з
правом видачі субліцензій) передані в
користування позивачу для
рекламування та реалізації товарів та
послуг, які полягають в нанесенні її на
будь-який товар, упаковку, в якій
міститься такий товар, інструмент,
вивіску, предмет канцелярії або одягу,
прапор, нашивку, етикетку, чи інший
прикріплений до товару предмет, засіб
(в тому числі транспортний) при
пропонуванні чи здійсненні послуг
Ліцензіатом, зберігання такого товару
із зазначенням нанесенням
торговельної марки з метою
пропонування для продажу, продає,
імпорт (ввезення) та експорт
(вивезення), застосування її під час
пропонування та надання будь-якої
послуги, для якої вона зареєстрована,
застосування її в діловій документації
та/або в рекламі, а також через мережу
Інтернет, в тому числі доменних іменах.

В 2012-2013 роках позивач уклав цілу низку
додаткових субліцензійних контрактів,
спрямованих на розширення мережі
ресторанних закладів під брендом
«ІНФОРМАЦІЯ_1» на умовах франчайзингу,
серед яких, зокрема:

- Субліцензійний договір № 1/13-3-суб від
01.01.12 укладений з ФОП ОСОБА_5 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_1;

- Субліцензійний договір №
1/13-12-суб від 01.01.12 укладений з ФОП ОСОБА_6
з метою відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_2;

- Субліцензійний договір № 1/13-17-суб від
02.01.12 укладений з ФОП ОСОБА_7 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_3;

- Субліцензійний договір №
1/13-29-суб від 02.01.12 укладений з ФОП ОСОБА_8
з метою відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_4;

- Субліцензійний договір №
1/13-34-суб від 02.01.12 укладений з ФОП ОСОБА_9
з метою відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_5;

- Субліцензійний договір №
1/13-22-суб від 01.03.12 укладений з ФОП
ОСОБА_11 з метою відкриття закладу
громадського харчування з назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_6;

- Субліцензійний договір № 1/13-27-суб від
01.04.12 укладений з ФОП ОСОБА_12 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_7;

- Субліцензійний договір № 1/13-26-суб від
01.04.12 укладений з ФОП ОСОБА_13 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_7;

- Субліцензійний договір № 1/13-19-суб від
01.04.12 укладений з ФОП ОСОБА_14 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_8;

- Субліцензійний договір № 1/13-16-суб від
01.04.12 укладений з ФОП ОСОБА_10 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_7;

- Субліцензійний договір №
1/13-21-суб від 20.04.12 укладений з ФОП
ОСОБА_15 з метою відкриття закладу
громадського харчування з назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_9;

- Субліцензійний договір № 1/13-31-суб від
01.06.12 укладений з ФОП ОСОБА_16 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_10;

- Субліцензійний договір № 1/13-37-суб від
01.07.12 укладений з ФОП ОСОБА_17 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_9;

- Субліцензійний договір № 1/13-18-суб від
01.11.12 укладений з ФОП ОСОБА_18 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_11;

- Субліцензійний договір № 1/13-5-суб від
01.11.12 укладений з ФОП ОСОБА_19 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_12;

- Субліцензійний договір № 1/13-33-суб від
01.12.12 укладений з ФОП ОСОБА_20 з метою
відкриття закладів громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресами: АДРЕСА_13 та АДРЕСА_14;

- Субліцензійний договір № 1/13-30-суб від
01.12.12 укладений з ФОП ОСОБА_21 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_15;

- Субліцензійний договір № 1/13-14-суб від
01.12.12 укладений з ФОП ОСОБА_24- з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою ІНФОРМАЦІЯ_1»за
адресою: АДРЕСА_16.

- Субліцензійний договір № 1/13-36-суб від
20.05.13 укладений з ФОП ОСОБА_22 з метою
відкриття закладу громадського
харчування з назвою ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_17.

Окрім того, суд апеляційної інстанції
погоджується з доводами апелянта, що
масштаби використання та обсяг
рекламування бренду «ІНФОРМАЦІЯ_1»
безпосередньо впливають на його
цінність і реальну вартість
нематеріального активу.

При цьому, як вбачається зі змісту
договорів, за використання бренду
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у власній господарській
діяльності кожним Субліцензіатом
сплачується щомісячна плата, що
фактично теж є показником ефективності
проведення рекламних заходів та
доцільності рекламування бренду
«ІНФОРМАЦІЯ_1».

Що стосується пояснень свідка
громадянина ОСОБА_23, який вказав на те,
що про існування ТОВ «РА Лоцман» йому
нічого не відомо і жодних документів
від імені товариства він не підписував,
то суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 72 КАС України лише вирок
суду у кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Оскільки жодних доказів, які б
вказували на наявність вироку стосовно
посадових осіб ТОВ «РА Лоцман»,
громадянина ОСОБА_23 у справі не
міститься, то суд апеляційної
інстанції вважає, що посилання на
протокол допиту свідка ОСОБА_23 як на
беззаперечний доказ вчинення порушень
позивачем, є безпідставним.

Окрім того, не є належним та допустим
доказом у справі Акт «про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ «РА
Лоцман» щодо підтвердження
господарських відносин з покупцями та
постачальниками за період з 23.09.11 року
по 30.04.13 року» від 11.07.13 року за №
246/22-4/37696574, складеного працівниками
Ірпінської об'єднаної Державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів,
оскільки сама відсутність юридичної
події - проведення звірки,
унеможливлює здійснення відповідачем
правомірних висновків.

Таким чином, враховуючи наведене, суд
апеляційної інстанції вважає, що суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку, оскільки реальність
здійснення надання рекламних послуг
контрагентом позивача - ТОВ «РА Лоцман»
підтверджується отриманням
економічної вигоди ПП «Л'КАФА», що в
свою чергу є підтвердженням
правомірності формування позивачем
податкового кредиту.

З огляду на зазначене, суд апеляційної
інстанції вважає, що прийняте
відповідачем податкове
повідомлення-рішення № від 01.11.2013
року є протиправним, а тому підлягає
скасуванню.

Встановивши, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального права та
неповно з'ясовані обставини справи, що
мають значення для правильного
вирішення спору, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити,
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31.01.2014 року скасувати.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Л'КАФА» задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 31.01.2014 року скасувати.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві №
від 01.11.2013 року.

Стягнути з державного бюджету на
користь Приватного підприємства
«Л'КАФА» 458,81 грн судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів з дня складання в повному
обсязі шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.В. Межевич

Суддя
Г.В. Земляна

Суддя
Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлений
11.04.2014 року.

Головуючий суддя

Межевич М.В.

Судді:

Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.