Справа № 824/1718/14-а
Суддя: Огородник Анатолій Петрович
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 квітня 2014 р. м. Чернівці
Справа № 824/1718/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі
головуючого судді Огородника А.П.,
розглянувши у порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України у Вижницькому
районі Чернівецької області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Вижницькому
районі про зобов"язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України у
Вижницькому районі Чернівецької
області звернулося до суду з вказаним
позовом, в якому просило зобов'язати
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Вижницькому
районі вчинити дію по включенню в
наступний акт щомісячної звірки витрат
за особовими справам потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання в сумі 600,00 грн.

Позов мотивовано тим, що позивачем
протягом листопада 2013р., грудня 2013р,
січня 2014р., лютого 2014 р. підготовлено
списки осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. Проте, відповідачем не
прийнято до заліку сума пенсії
громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя АДРЕСА_1, в зв"язку з тим, що
травма отримана за межами України.

В судове засіданні позивач не прибув,
проте через канцелярію суду направив
клопотання про розгляд справи за
відсутності його представника, позовні
вимоги підтримав повністю.

Відповідачем подано письмові
заперечення проти позову, відповідно
до яких вважав позовні вимоги
безпідставними та просив суд у
задоволенні позову відмовити. При
цьому зазначав, що вимоги позивача про
зобов'язання вчинити дії щодо
підписання акта не відповідають
способу захисту права, визначеного
чинним законодавством України.

Представник відповідача, у свою чергу,
просив у задоволенні позову відмовити
з підстав, викладених у письмових
запереченнях на позов, при цьому
зазначав, що вимоги позивача про
зобов'язання вчинити дії щодо
підписання акта не відповідають
способу захисту права, визначеного
чинним законодавством України. А також
від нього надійшло клопотання про
розгляд справи без участі його
представника.

Згідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта. На
підставі вище викладеного суд
приходить до висновку про можливість
розгляду справи у порядку письмового
провадження на підставі наявних
матеріалів.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти позову,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позов не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Протягом листопада 2013р., грудня 2013р,
січня 2014р., лютого 2014 р. управління
Пенсійного фонду України у Вижницькому
районі Чернівецької області подало до
відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Вижницькому
районі списки осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання .

Проте, відповідачем не прийнято до
заліку витрати по виплаті пенсії
громадянину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя АДРЕСА_1 в сумі 600,00 грн. (150,00 грн.
х 4) в звязку з тим, що травма отримана за
межами України.

Таким чином, відділенням виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Вижницькому
районі Чернівецької області при
підписанні актів щомісячної звірки з
позивачем за вказаний період не було
включено в акти помісячної звірки
витрат за особовими справам
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання громадяну ОСОБА_1 всього
600,00 грн., в т. ч. витрати по виплаті
пенсії за:

листопад 2013 р. в сумі 150,00 грн.;

грудень 2013 р. в сумі 150,00 грн.;

січень 2014 р. в сумі 150,00 грн.;

лютий 2014 р. в сумі 150,00 грн.

У зв'язку з неприйняттям відповідачем
до заліку вказаних сум та не включенням
їх до актів звірки, позивач звернувся
до суду із вказаним позовом.

Пенсійне забезпечення громадян
України відповідно до ст. 10 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII)
здійснюється органами Пенсійного
Фонду України.

Стаття 81 вказаного Закону № 1788-XII
передбачає, що призначення та виплата
пенсій, в тому числі пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання здійснюється органами
Пенсійного Фонду.

З набранням чинності Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-XIV
(далі - Закон № 1105-XIV) обов'язок
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті при
настанні страхового випадку, зокрема,
виплати йому або особам, які
перебувають на його утриманні пенсій
по інвалідності в зв'язку із втратою
годувальника покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань.

Абзацом 2 п. 5 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону
передбачено, якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований має право звернутись до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до абз. 1 п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону
№ 1105-XIV Фонд соціального страхування
від нещасних випадків зобов'язаний
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання,
затверджений постановою правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від
04.03.2003 р. № 5-4/4, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 16.05.2003 р.
за № 376/7697 (далі - Порядок № 5-4/4).

Згаданий Порядок визначає механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Згідно п. 6 цього Порядку головні
управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 4), та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на підставі довідки
про відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 4), на
централізованому рівні до 25 числа
місяця, наступного за звітним,
перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду (п. 7 Порядку № 5-4/4).

Отже, зазначений Порядок передбачає
здійснення відповідних розрахунків на
централізованому рівні, тобто між
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків та Пенсійним фондом
України.

Судом встановлено, що всі акти
помісячних звірок витрат, які
надавалися відповідачу підписані.

З огляду на вказане, суд вважає, що
сторони в справі позбавлені права на
проведення розрахунків на своєму
рівні, в т. ч. шляхом пред'явлення позову
про вчинення певних дій чи стягнення
коштів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

Ст. 12 Закону України «Основи
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачає, що
спори, які виникають із правовідносин
за загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду.

Ст. 24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», встановлює право
звернення до відповідного страховика з
інших видів соціального страхування
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Рішенням Конституційного Суду України
від 09.07.2002 р. № 15-рп/2002 (справа про
досудове врегулювання спорів)
визначено, що ч. 2 ст. 124 Конституції
України передбачає право юридичної
особи на захист судом своїх прав,
встановлює юридичні гарантії їх
реалізації, надаючи можливість кожному
захищати свої права будь-якими не
забороненими законом засобами. Кожна
особа має право вільно обирати не
заборонений законом засіб захисту
прав, у тому числі судовий захист.
Суб'єкти правовідносин, в тому числі
юридичні особи, у разі виникнення спору
можуть звертатись до суду за його
вирішенням. Юридичні особи мають право
на звернення до суду для захисту своїх
прав безпосередньо на підставі
Конституції України. Держава має
забезпечити захист прав усіх суб'єктів
правовідносин, в тому числі у судовому
порядку. Право юридичної особи на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.

Положення ч. 4 ст. 8 КАС України
забороняють відмову в розгляді та
вирішенні адміністративної справи з
мотивів неповноти, неясності,
суперечливості чи відсутності
законодавства, яке регулює спірні
відносини.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 162 КАС України
передбачено, у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії.

Таким чином, позивач (у даному випадку
орган Пенсійного фонду) може
звертатись з вимогою про зобов'язання
вчинити певні дії.

Однак, слід зазначити, що згаданий
Порядок № 5-4/4 не врегульовує спірних
відносин між сторонами, що виникли в
даному випадку, оскільки встановлене
ним правило підписання актів
щомісячної звірки розрахунків має
застосовуватися за відсутності спору
на централізованому рівні. На думку
суду, у випадку відсутності згоди на
підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України та прийняття до
заліку витрат на виплату пенсій, вимоги
про відшкодування таких сум
вирішується в судовому порядку в судах
адміністративної юстиції, шляхом
пред'явлення позову про стягнення цих
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
зобов'язання вчинити дії по включенню в
наступний акт помісячної звірки
понесених витрат.

Аналогічні правові позиції з цього
приводу викладено в постановах
Верховного суду України від 06.06.2011 р. по
справі № 21-57а11, від 20.06.2011 р. в справі №
21-76а11 та в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
17.03.2011 р. в справі № К-35226/10.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
обраний позивачем у цій справі спосіб
захисту (відновлення) порушеного права
(зобов'язання включення в акт звірки) є
таким, що не відповідає змісту прав
управління Пенсійного фонду щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Оскільки, спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат
відповідача - суб'єкта владних
повноважень, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати (судовий
збір) стягненню з позивача не
підлягають.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 160 - 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано.

Відповідно до частини першої статті 185
КАС України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, а також особи,
які не брали участі у справі, якщо суд
вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки, мають
право оскаржити в апеляційному порядку
постанови суду першої інстанції
повністю або частково, крім випадків,
встановлених КАС України.

Відповідно до статті 186 КАС України
апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
А.П.Огородник