Справа № 2а/1570/2251/11
Суддя: Борисенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/78428/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
суддіБорисенко І.В.суддів Кошіля
В.В. Моторного О.А.,розглянувши в
порядку письмового
провадженнякасаційну скаргуфізичної
особи-підприємця ОСОБА_4на
постановуОдеського окружного
адміністративного суду від 15.05.2013та
ухвалуОдеського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2013у
справі № 2а/1570/2251/2011за
позовомфізичної особи-підприємця
ОСОБА_4доДержавної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Одеської області Державної
податкової службипровизнання
протиправними дій та скасування
податкових повідомлень-рішень ,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі
м.Одеси про визнання протиправними дій
щодо винесення податкових
повідомлень-рішень: № /0 від 09.03.2011,
№ від 14.03.2011, № від 14.03.2011, №
від 14.03.2011 та скасування вказаних
податкових повідомлень-рішень..

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15.05.2012,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 22.11.2013, позов задоволено частково:
скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 14.03.2011
в частині нарахування суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі
340 грн.; скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0 від
09.03.2011 в частині визначення суми
грошового зобов'язання за основним
платежем у розмірі 5 650,95 грн. та в
частині нарахування суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі
26,65 грн.; в решті позовних вимог -
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову та ухвалу суду
першої та апеляційної інстанцій та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі,
оскільки вважає, що рішення судів
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами в порядку письмового
провадження у відповідності до п.2 ч.1
ст.222 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах
касаційної скарги, перевіривши повноту
встановлення судовими інстанціями
фактичних обставин справи та
правильність застосування ними норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- відповідачем 16.02.2011, в присутності ФОП
ОСОБА_4, касира магазину ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, адміністратора ОСОБА_21,
директора магазину ОСОБА_26, проведено
фактичну перевірку позивача з питань
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, за результатами якої
складено акт № 30/17-1/НОМЕР_4 від 22.02.2011;

- актом перевірки встановлено
порушення позивачем законодавства
щодо укладення трудових договорів,
оформлення трудових відносин з 18
працівниками (найманими особами) та
порушення пп. 14.1.195, пп.14.1.180, пп. 14.1.222 п.14.1
ст.14, пп. 162.1.3, п.162.1, ст.162, п.164.2 ст.164,
пп.168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п.168.1, п.168.3,
пп.168.4.8 п.168.4 ст.168 Податкового кодексу
України, в результаті чого встановлено
порушення щодо правильності утримання
та своєчасності перерахування податку
з доходів з фізичних осіб до бюджету за
2009-2011 на суму 18 13,40 грн.;

- за наслідками перевірки відповідачем
було прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від
09.03.2011, яким позивачу за порушення
пп.14.1.195, пп.14.1.180, пп.14.1.222 п.14.1 ст.14,
пп.162.1.3, п.162.1, ст.162, п.164.2 ст.164, пп.168.1.1,
пп.168.1.2, пп.168.1.4 п.168.1, п.168.3, пп.168.4.8 п.168.4
ст.168 Податкового кодексу України
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 20 780,65 грн. (з яких: 18 134,40 грн. -
основний платіж та 2 646, 25 грн. - штрафні
(фінансові) санкції);

- відповідачем 16.02.2011, в присутності ФОП
ОСОБА_4 та директора крамниці ОСОБА_26
проведено фактичну перевірку
господарської одиниці ФОП ОСОБА_4, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1, за
результатами якої складено акт №
188/15/32/23/НОМЕР_4 від 25.02.2011, яким
встановлено порушення позивачем п.1,12,13
ст.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг»;

- за наслідками перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
14.03.2011, яким позивачу за порушення п.
1,12,13 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» нараховано штрафні (фінансові)
санкції (штраф) у розмірі 3 757,5 грн.;

- відповідачем 16.02.2011, в присутності ФОП
ОСОБА_4 та касира магазину ОСОБА_5,
проведено фактичну перевірку
господарської одиниці ФОП ОСОБА_4, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2, за
результатами якої складено акт №
189/15/32/23-НОМЕР_4 від 25.02.2011, яки
встановлено порушення позивачем п.
6,11,12,13 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»;

- за наслідками перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення № 14.03.2011,
яким позивачу за порушення п.6,11,12,13 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» нараховано
штрафні (фінансові) санкції (штраф) у
розмірі 6 766,8 грн.

- відповідачем 16.02.2011, в
присутності ФОП ОСОБА_4, проведено
фактичну перевірку господарської
одиниці ФОП ОСОБА_4, що розташована за
адресою: АДРЕСА_3, за результатами якої
складено акт № 190/15/32/23-НОМЕР_4 від 25.02.2011,
яким встановлено порушення позивачем
п. 6, 11, 12, 13 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг»;

- за наслідками перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
14.03.2011, яким позивачу за порушення п.1, 12,
13 ст.3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» нараховано
штрафні (фінансові) санкції (штраф) у
розмірі 5 189,3 грн.

Відповідач дійшов висновків щодо
наявності вказаних порушень, оскільки
позивачем не надано документів
(трудові угоди (договори),
цивільно-правові договори, накази та
заяви про прийняття на роботу, трудові
книжки), які підтверджують оформлення
трудових відносин з працівниками, а
також не надано документів обліку
витрат на оплату праці та відомостей
нарахування заробітної плати. Крім
того, з огляду на письмові пояснення
осіб, які працювали на момент перевірки
без належного оформлення трудових
відносин з ними, відповідачем
встановлено, що у період з липня 2009 по 16
лютого 2011 року такі особи отримали
заробітну плату в готівковій формі на
сумі 120 895,98 грн. без утримання та
перерахування позивачем до бюджету
податку з доходів фізичних осіб. Також,
в ході проведення перевірок позивача
відповідачем встановлено порушення
правил ведення розрахункових операцій,
а саме: при продажу товару проведення
розрахункових операцій без
застосування реєстратора
розрахункових операцій; ведення
порядку обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації без наявності
накладних на такий товар у місці
проведення розрахунків; не забезпечено
відповідність сум готівкових коштів з
сумою коштів, яка зазначена в денному
звіті РРО; не забезпечено зберігання
використаних книг обліку
розрахункових операцій; не було
дотримано використання режиму
попереднього програмування
найменування товарів та обліку їх
кількості.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанцій, з яким погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
висновку про скасування:

- податкового повідомлення-рішення №
від 14.03.2011 в частині нарахування
суми штрафних (фінансових) санкцій
(штрафу) у розмірі 340 грн., з огляду на те,
що в матеріалах справи наявна копія
першої та останньої сторінок книги
обліку розрахункових операцій №
/5, при цьому, у судовому засіданні
судом було досліджено оригінал
вказаної книги обліку розрахункових
операцій;

- податкового повідомлення-рішення №
/0 від 09.03.2011 в частині визначення
суми грошового зобов'язання за
основним платежем на 5 650,95 грн. та в
частині нарахування суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) на 26,65 грн.
з огляду на те, що відповідачем при
прийняті оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення не були враховані
пояснення ОСОБА_26, надані начальнику
ДПІ Приморського району м.Одеси
Василенко О.Б. після проведення
перевірки, але до прийняття спірного
податкового повідомлення-рішення,
якими спростовуються обставини,
встановлені актом перевірки №
30/17-1/НОМЕР_4 від 22.02.2011, щодо наявності
трудових відносин між ФОП ОСОБА_4 та
особами ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18

Відмовляючи в іншій частині позову, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов висновку
щодо вмотивованості доводів
відповідача, якими обґрунтовано
порушення позивачем податкового
законодавства, що стали підставами для
прийняття спірних податкових
повідомлень рішень, оскільки акти
перевірок № 188/15/32/23/НОМЕР_4 від 25.02.2011, №
189/15/32/23/НОМЕР_4 від 25.02.2011, №
190/15/32/23-НОМЕР_4 від 25.02.2011 та відомості
про результати перевірки щодо повноти
оприбуткування, реалізації та
фактичних залишків
(товарно-матеріальних цінностей)
станом на 16.02.2011, складені при перевірці
господарських одиниць позивача, були
підписані особисто позивачем без
жодних заперечень та зауважень з його
боку, що є свідченням згоди позивача з
встановленими порушеннями. Крім того,
протягом всього судового розгляду
справи позивачем не надано вказаних
заперечень та зауважень до актів
перевірок, а надані позивачем докази не
спростовують встановлені відповідачем
факти порушень.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Вирішуючи питання щодо правомірності
винесення відповідачем податкового
повідомлення-рішення № /0 від
09.03.2011, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб у розмірі 20 780,65 грн. (з
яких: 18 134,40грн. - основний платіж та 2 646,
25 грн. - штрафні (фінансові) санкції),
судами попередніх інстанцій було вірно
зазначено, що порядок нарахування та
сплати податку з доходів фізичних осіб
за спірний період був врегульований
Законом України «Про податок з доходів
фізичних осіб», який діяв до 01.01.2011,
норми якого узгоджуються з положеннями
Податкового кодексу України, який
набрав чинності з 01.01.2011.

Відповідно до пп. 14.1.195 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України працівник
- фізична особа, яка безпосередньо
власною працею виконує трудову функцію
згідно укладеним з роботодавцем
трудовим договором (контрактом)
відповідно до закону.

Згідно пп.14.1.222 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України роботодавець -
юридична особа (її філія, відділення,
інший відокремлений підрозділ чи її
представництво) або самозайнята особа,
яка використовує найману працю
фізичних осіб на підставі укладених
трудових договорів (контрактів) та несе
обов'язки із сплати їм заробітної
плати, а також нарахування, утримання
та сплати податку на доходи фізичних
осіб до бюджету, нарахувань на фонд
оплати праці, інші обов'язки,
передбачені законами.

Відповідно до пп.164.1.2 ст.164 Податкового
кодексу України загальний місячний
оподатковуваний дохід складається із
суми оподатковуваних доходів,
нарахованих (виплачених, наданих)
протягом такого звітного податкового
місяця. До загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включаються: доходи у
вигляді заробітної плати, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового договору
(контракту) (пп.164.2.1 п.164.2 ст.164
Податкового кодексу України).

За змістом пп.168.1.1 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно п.167.1 ст.167 Податкового кодексу
України ставка податку становить 15
відсотків бази оподаткування щодо
доходів, нарахованих (виплачених,
наданих) (крім випадків, визначених у
пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому
числі, але не виключно у формі
заробітної плати, інших заохочувальних
та компенсаційних виплат або інших
виплат і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
грн.

Відповідно до пп.168.1.2 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України податок
сплачується (перераховується) до
бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід надається у
негрошовій формі чи виплачується
готівкою з каси податкового агента,
податок сплачується (перераховується)
до бюджету протягом банківського дня,
що настає за днем такого нарахування
(виплати, надання) (пп.168.1.4. п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України).

Згідно п.168.3 ст.168 Податкового кодексу
України розрахунок податкових
зобов'язань з оподатковуваного доходу
платника податку, нарахованого у
джерела його виплати, проводиться
податковим агентом (у тому числі,
роботодавцем).

Відповідно до п.168.4.8 ст.168 Податкового
кодексу України відповідальність за
своєчасне та повне перерахування сум
податку до відповідного бюджету несе
фізична особа у випадках, визначених
цим розділом.

За змістом ст.24 Кодексу законів про
працю України трудовий договір
вважається укладеним і тоді, коли
наказу чи розпорядження не було видано,
але працівника фактично було допущено
до роботи.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з акту
№30/17-1/НОМЕР_4 від 22.02.2011, в ході
проведення перевірки щодо дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами),
відповідачем здійснено опитування
осіб, що знаходилися на місцях
здійснення торгівельної діяльності в
магазинах «ІНФОРМАЦІЯ_1», за
результатами яких встановлено, що
ОСОБА_19, ОСОБА_5 здійснювали
торгівельну діяльність за адресою
АДРЕСА_2; ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23,
ОСОБА_6 здійснювали торгівельну
діяльність за адресою АДРЕСА_3; ОСОБА_26,
ОСОБА_7, ОСОБА_24 здійснювали
торгівельну діяльність за адресою
АДРЕСА_1.

На підставі пояснень, наданих
вищезазначеними працівниками,
відповідач здійснив нарахування
позивачу сум податку з доходів
фізичних осіб та штрафних (фінансових)
санкцій за податковим
повідомленням-рішенням № /0 від
09.03.2011.

Судами встановлено, що ні під час
проведення перевірки, ані після її
проведення позивачем не надано трудові
угоди (договори), цивільно-правові
договори, накази та заяви про прийняття
на роботу, трудові книжки, які
підтверджують оформлення трудових
відносин з вказаними працівниками, а
також документів обліку витрат на
оплату праці та відомостей щодо
нарахування заробітної плати.

Також судами встановлено, що під час
проведення перевірок, за наслідками
яких складені оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, разом із
позивачем були присутні: ОСОБА_26,
ОСОБА_5, ОСОБА_21, ОСОБА_6, ОСОБА_7;
розписувались в направленнях на
перевірку разом із позивачем: ОСОБА_26,
ОСОБА_19; складали описи наявних
готівкових коштів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, які вважають
доводи позивача про те, що у нього
ніколи не працювали вищевказані особи,
і заробітну плату вказаним особам він
не нараховував і не виплачував, такими,
що не спростовують висновки
відповідача щодо порушення позивачем
законодавства щодо оформлення
трудових відносин з вказаними особами.

Крім того, колегія суддів вважає, що
суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку щодо скасування
податкового повідомлення-рішення №
/0 від 09.03.2011 в частині нарахування
позивачу суми грошового зобов'язання
за основним платежем на 5 650,95 грн. та
суми штрафних (фінансових) санкцій
(штрафу) на 26,65 грн., оскільки з наданих
пояснень ОСОБА_26 начальнику ДПІ
Приморського району м. Одеси від 02.03.2011,
які не були врахованими відповідачем
при прийнятті спірного податкового
повідомлення-рішення, вбачається, що
особи ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_25, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18 не є співробітниками магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та ніколи не перебували
у трудових відносинах з позивачем.

Також колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо скасування податкового
повідомлення-рішення від 14.03.2011 №
в частині нарахування суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі
340 грн., з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, актом перевірки №
189/15/32/23/НОМЕР_4 від 25.02.2011 встановлено,
зокрема, що позивачем не забезпечено
зберігання протягом трьох років книги
обліку розрахункових операцій на РРО
за №/5 від 13.08.2010, зареєстрованої в
ДПІ в Приморському районі м. Одеси.

Однак, судами встановлено, що в
матеріалах справи наявна копія першої
та останньої сторінок книги обліку
розрахункових операцій № /5, при
цьому, оригінал вказаної книги обліку
розрахункових операцій було
досліджено судом першої інстанції під
час судового розгляду справи.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає, що попередні судові інстанції,
встановивши, що позивачем було
забезпечено зберігання розрахункових
книжок протягом терміну, передбаченого
п.6 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», дійшли правильного висновку
щодо безпідставності застосування
відповідачем до позивача штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі
340 грн. згідно п.3 ст.17 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 14.03.2011
в частині нарахування суми штрафних
(фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі
340 грн.

Колегія суддів також погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
які визнали обґрунтованим податкове
повідомлення рішення № від 14.03.2011
в іншій частині, оскільки доводи
позивача та надані ним докази не
спростовують встановлені актом №
189/15/32/23/НОМЕР_4 від 25.02.2011 порушення.

Крім того, як встановлено попередніми
судовими інстанціями, акти перевірок
від 25.02.2011 №188/15/32/23/НОМЕР_4, №
189/15/32/23/НОМЕР_4, № 190/15/32/23-НОМЕР_4 та
відомості про результати перевірки
щодо повноти оприбуткування,
реалізації та фактичних залишків
(товарно-матеріальних цінностей)
станом на 16.02.2011 при перевірці
господарських одиниць - крамниць
позивача, були підписані ним особисто
без жодних заперечень та зауважень з
його боку. Разом з тим, у п.4.3 вказаних
актів зазначено, що для ознайомлення з
матеріалами перевірки, надання
вмотивованих пояснень та документів
щодо фактів, викладених в акті,
позивачу пропонується прибути до ДПІ у
Приморському районі м. Одеси у
десятиденний термін. Проте, судами
встановлено, що жодних пояснень або
документів щодо спростування
встановлених актами перевірки фактів
порушень відповідачу з боку позивача
надано не було. Разом з цим, доводи
представників позивача щодо надання
позивачем під час перевірки зауважень
та заперечень щодо встановлених
порушень, та заяви про усі допущені
відповідачем порушення при проведенні
фактичних перевірок, які не були
долучені перевіряючими до матеріалів
перевірки, протягом усього судового
розгляду справи не знайшли свого
підтвердження шляхом подання
відповідних доказів до суду як першої,
так і апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
які відмовили в задоволенні позову в
частині визнання протиправними дій
щодо винесення податкових
повідомлень-рішень № /0 від 09.03.2011,
№ від 14.03.2011, № від 14.03.2011, №
від 14.03.2011, з огляду на наявність у
відповідача законодавчих підстав для
прийняття оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що доводи
позивача та надані ним в ході судового
розгляду справи докази не спростовують
встановлених відповідачем фактів
порушення позивачем податкового
законодавства в частині відмови в
задоволенні позову, а також не
спростовують законності дій
відповідача щодо прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене, суд касаційної
інстанції не вбачає порушень судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні даної справи та вважає,
що суди повно встановили обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи, та надали їм правову
оцінку на підставі норм закону, що
підлягали застосуванню до даних
правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
судового рішення в оскаржуваній
частині судами першої та апеляційної
інстанцій були порушені норми
матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст.224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин та з урахуванням
викладеного, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
знаходить підстав, які могли б
призвести до скасування оскаржуваних
судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 220, 222, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

2. Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15.05.2013 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22.11.2013
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя І.В. Борисенко
СуддіВ.В. Кошіль О.А. Моторний