Справа № 2-а-6508/11/2404
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-6508/11/2404
Головуючий у 1-й інстанції: Пухарєва
Суддя-доповідач: Драчук Т. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Драчук Т. О.

суддів: Залімського І. Г. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Заставнівського
районного суду Чернівецької області
від 12 березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Заставнівської
районної державної адміністрації про
визнання неправомірними дій суб'єкта
владних повноважень , -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2011 року позивач звернувся
до Заставнівського районного суду
Чернівецької області з
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Заставнівської
районної державної адміністрації про
визнання неправомірними дії суб'єкта
владних повноважень щодо виплати
одноразової грошової допомоги
учаснику війни та стягнення грошових
коштів.

Постановою Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 12.03.2012
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову Заставнівського
районного суду Чернівецької області
від 12.03.2012 року та ухвалити нове
рішення, яким задоволити позовні
вимоги.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач є учасником війни, що
підтверджується посвідченням учасника
війни серії НОМЕР_1.

Позивач звернувся до Управління праці
та соціального захисту населення
Заставнівської районної державної
адміністрації із заявою про
нарахування та виплату грошової
допомоги в розмірі трьох мінімальних
пенсій за віком, на що отримав відмову.

На думку позивача такі дії є
незаконними, що стало причиною
звернення до суду.

За результатом розгляду справи, суд
першої інстанції, керуючись
положеннями ст.ст. 8, 9, 14, 17-1 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
прийшов до висновку про
безпідставність позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Безспірно встановлено, що позивач є
учасником війни, якому відповідно до
вимог ст. 14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 05
травня виплачується грошова допомога у
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком.

Згідно із постановою Кабінету
Міністрів України від 30.05.2007 року № 790
"Про затвердження типових положень про
Головне управління праці та
соціального захисту населення
обласної, Київської міської,
управління праці та соціального
захисту населення Севастопольської
міської і про управління праці та
соціального захисту населення
районної, районної у м. Києві та
Севастополі державної адміністрації"
Головне управління праці та
соціального захисту населення
обласної, Київської міської державної
адміністрації, управління праці та
соціального захисту населення
Севастопольської міської державної
адміністрації відповідно до
покладених на них завдань, зокрема,
проводять роботу з надання державної
соціальної допомоги і підтримки
малозабезпеченим громадянам;
здійснюють контроль за правильністю і
своєчасністю призначення та виплати
допомоги, компенсацій та інших
соціальних виплат, виконанням інших
заходів соціального захисту населення;
координують і контролюють роботу
підрозділів з нарахування і виплати
допомоги, компенсацій та інших
соціальних виплат; спрямовують і
контролюють роботу управлінь праці та
соціального захисту населення
районних, районних у містах Києві та
Севастополі держадміністрацій.

Одним із безпосередніх завдань
управлінь праці та соціального захисту
населення районної, районної у містах
Києві та Севастополі державної
адміністрації є призначення та виплата
соціальної допомоги, компенсацій та
інших соціальних виплат, установлених
законодавством.

Відповідно до частини першої статті 17-1
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
щорічну виплату разової грошової
допомоги до 5 травня в розмірах,
передбачених статтями 12-16 цього Закону,
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків
(шляхом перерахування на особовий
рахунок отримувача) пенсіонерам - за
місцем отримання пенсії, а особам, які
не є пенсіонерами, - за місцем їх
проживання чи одержання грошового
утримання.

Тому місцеві управління праці та
соціального захисту населення
виступають відповідачами у справах
зазначеної категорії.

Згідно частинам 1 та 4 ст. 17-1 даного
Закону вказану виплату здійснюють
органи праці та соціального захисту
населення через відділення зв'язку або
через установи банків (шляхом
перерахування на особовий рахунок
отримувача) пенсіонерам - за місцем
отримання пенсії, а особам, які не є
пенсіонерами, - за місцем їх проживання
чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової
допомоги до 5 травня, мають право
звернутися за нею та отримати її до 30
вересня відповідного року, в якому
здійснюється виплата допомоги.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік" внесено зміни до
деяких законодавчих актів України,
зокрема, до ст. 12 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", обов'язок
визначення розміру щорічної разової
грошової допомоги покладено на Кабінет
Міністрів України у межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після 22.05.2008 року
застосуванню до спірних правовідносин
підлягали положення Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту".

У 2011 році Закон України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не зупинявся та не
змінювався, тому позивач має право на
отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ч. 5 ст. 15 цього Закону.

А тому, до спірних правовідносин не
підлягає застосуванню Постанова
Кабінету Міністрів України від 04.04.2011
року № 341 "Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до Законів України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту"та "Про жертви
нацистських переслідувань", якою
визначений розмір виплат разової
грошової допомоги до 5 травня, оскільки
виходячи із загальних принципів
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
разової грошової допомоги, слід
керуватися Законом (Законом України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", а не
підзаконним нормативно-правовим актом
(Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.04.2011 року № 341).

Також, згідно з ч.3 статті 46 Конституції
України пенсії, інші види соціальних
виплат та допомоги, що є основним
джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Тому, пенсії та інші види соціальних
виплат, що є єдиним джерелом існування
не можуть бути нижче від прожиткового
мінімуму, який встановлюється законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
"Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999р.
№966-14 для встановлення розмірів
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком
застосовується прожитковий мінімум.

З вищезазначеного випливає, що
прожитковий мінімум є основою для
розрахунку мінімальної заробітної
плати, мінімальної пенсії за віком,
інших соціальних виплат виходячи з
вимог Конституції України та законів
України, та ґрунтується, зокрема, на
частині 3 статті 46 Конституції, у
відповідності до якої пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги не
можуть бути нижчими ніж прожитковий
мінімум, встановлений законом.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", згідно якої мінімальний
розмір пенсії за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що суд не вправі здійснювати
розрахунок розміру грошової допомоги,
тому позовні вимоги в частині
стягнення 2 292 грн. задоволенню не
підлягають.

З огляду на викладене, положення
частини 3 статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, не можуть бути взяті до уваги,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки вказаним обставинам та зібраним
по справі доказам, не правильно
застосував норми матеріального права,
у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке
підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглянув справу.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п.
4 ч. 1 ст. 202 КАС України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції
вирішив скасувати її та прийняти нову
постанову про задоволення позовних
вимог, з підстав порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково .

Постанову Заставнівського районного
суду Чернівецької області від 12
березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Заставнівської
районної державної адміністрації про
визнання неправомірними дій суб'єкта
владних повноважень, - скасувати .

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Заставнівської районної державної
адміністрації щодо відмови виплати
ОСОБА_2 разову грошову допомогу до Дня
Перемоги в 2011 року в розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком відповідно
до положень Закону України "Про статус
ветеранів війни та гарантії їх
соціального захисту".

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Заставнівської районної державної
адміністрації нарахувати та виплатити
ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в
розмірі трьох мінімальних пенсій за
віком, з урахуванням раніше виплаченої
суми.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Драчук Т. О.

Судді
Залімський І. Г.

Сапальова Т.В.