Справа № 826/518/14
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/518/14
Головуючий у 1-й інстанції: Донець В.А.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя Грибан
І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

пр-к апелянта
Братікова О.П.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтелект-Сервіс» до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві про визнання протиправними
та скасування податкових повідомлень
№, № від 05.11.2013 року -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтелект-Сервіс»
звернулося в суд з позовом, в якому
просило визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 05.11.2013 року
№, №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 лютого 2014 року позовні вимоги
задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій зазначає про порушення
судом першої інстанції матеріального
права, просить оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представника апелянта,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
Державною податковою інспекцією у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтелект-Сервіс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток за період з 01.01.2012 року по
31.12.2012 року щодо взаємовідносин з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Олімпік-Трейд».

За результатами перевірки складено Акт
від 25.10.2013 року №2031/26-58-22-08-11/22902418, в
якому зафіксовано порушення позивачем
пункту 2.4 «Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995 за №168/704, статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, підпункту
139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пунктів 198.3, 198.6
статті 198, пунктів 201.4, 201.6, 201.10 статті 201
Податкового кодексу України, внаслідок
чого Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтелект-Сервіс»
занижено податок на прибуток за 9
місяців 2012 року та за 2012 рік на 35000,00
грн., занижено податок на додану
вартість за липень 2012 року на 8333,00 грн.
та за серпень 2012 року на 25000,00 грн.

Висновок податкового органу про
завищення позивачем валових витрат за 9
місяців 2012 року та за 2012 рік, а також
завищення податкового кредиту за
липень, серпень 2012 року щодо
взаємовідносин з ТОВ «Олімпік-Трейд»
ґрунтується на протоколі допиту гр.
ОСОБА_5 від 25.10.2012, який надійшов до
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
разом з листом СВ Голосіївського РУ
ГУМВС України в місті Києві від 13.03.2013
№53/16-841, та в якому зазначено, що ОСОБА_5
погодився зареєструвати за грошову
винагороду в розмірі 150,00 грн. та бути
директором ТОВ «Олімпік-Трейд» без
мети здійснення господарської
діяльності, бухгалтерських,
фінансово-господарських документів,
податкової звітності від імені
товариства не підписував та до
контролюючих органів не подавав,
договорів від імені товариства із
контрагентами не укладав, доручень на
проведення зазначених дій нікому не
видавав.

05.11.2013 відповідачем на підставі акта
перевірки прийнято оскаржувані
податкові повідомлення - рішення:

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 43753,00 грн., в тому числі, 35000,00
грн. за основним платежем та 8750,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 41666,00 грн., в тому
числі 33333,00 грн. за основним платежем та
8333,00 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
прийнятих ним спірних рішень з
урахуванням всіх встановлених
фактичних обставин та вимог
законодавства.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися враховуючи наступні
обставини справи.

Відповідно до пп.14.1.36. п.14.1. ст.14 ПК,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп.14.1.27. п.14.1. ст.14 ПК,
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до пп.139.1.9. п.139.1. ст.139 ПК, не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку та
нарахування податку.

Згідно пп.14.1.181. п.14.1.ст.14 Податкового
кодексу України, податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду.

Згідно із п. 198.1 статті 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

-дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно із п. 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно із п. 201.7 статті 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс).

Відповідно до п. 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Правові наслідки у вигляді виникнення
права платника податку на формування
витрат та податкового кредиту з ПДВ
наступають лише у разі реального
(фактичного) вчинення господарських
операцій з придбання
товарів/робіт/послуг, що пов'язані з
рухом активів, зміною зобов'язань чи
власного капіталу платника, та
відповідають економічному змісту,
відображеному в укладених платником
податку договорах, а не лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на рахунках платників
податку.

При цьому, для формування податкового
кредиту мають значення податкові
накладні та інші первинні документи,
які, виходячи з наведеного, видаються
на підтвердження реально вчиненої
операції. Однак, наявність податкових
накладних є необхідною, але не
безумовною підставою для отримання
платником податку права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Отже, наявність законодавчо визначених
обставин для формування податкового
кредиту та валових витрат, зокрема
податкових накладних, виписаних
платником податку, є обов'язковою, для
визнання правомірності формування
таких за умови, якщо відомості в таких
документах відповідають дійсності, і
якщо господарські операції мали
реальний характер та придбані товари
(роботи, послуги) використовувалися в
господарській діяльності платника
податку.

З матеріалів справи вбачається, що
02.07.2012 року між позивачем та ТОВ
«Олімпік-Трейд» укладено договір
№0207/ИС на виконання робіт. Відповідно
до якого ТОВ «Олімпік-Трейд»
(Виконавець) зобов'язується на платній
основі виконати роботи ТОВ
«Інтелект-Сервіс» (Замовник) по
доопрацюванню та тестуванню
програмного продукту «ИС-ПРО»:
налаштування (адаптація) програмних
продуктів «ИС-ПРО» із врахуванням
особливостей бухгалтерського обліку
та діловодства користувачів;
доопрацювання програмних продуктів
«ИС-ПРО» відповідно до вимог
користувача для особливих умов роботи;
доопрацювання програмних продуктів
«ИС-ПРО» в зв'язку із зміною
податкового, бухгалтерського та іншого
законодавства, що впливає на роботу
програмних продуктів «ИС-ПРО»;
створення додаткових додатків
(модулів) до програмних продуктів
«ИС-ПРО», необхідних користувачам для
забезпечення нормального
функціонування програмних продуктів;
тестування і наладка програмних
продуктів «ИС-ПРО» з метою виявлення
можливих помилок в текстах програм і
недопущення можливих перебоїв у роботі
програмних продуктів.

Як встановлено судом першої інстанції,
факт виконання робіт позивачу за
зазначеним зобов'язанням та оплати їх
вартості підтверджується
документально; господарські операції
належним чином відображено у
бухгалтерському і податковому обліку
позивача та його податковій звітності;
право на формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
підтверджується податковими
накладними.

Доказами господарської операції є
первинні документи, які складалися
відповідно до вимог діючого
законодавства, зокрема: податкові
накладні, акти виконаних робіт, із
зазначенням детального переліку
виконаних робіт по доопрацюванню
програмного продукту «ИС- ПРО».

В рахунок оплати виконаних робіт на
виконання вищезазначеного
зобов'язання позивач в безготівковій
формі здійснив перерахування грошових
коштів, що підтверджується
відповідними банківськими виписками.

Позивачем надано докази використання
придбаного товару у подальшій
господарській діяльності. Зокрема,
відповідно до ліцензійного договору
від 08.07.2008 року ОСОБА_6 (Ліцезніар -
згідно із свідоцтвом про реєстрацію
авторського права на твір від 27.05.2005
року НОМЕР_1) безкоштовно надає ТОВ
«Інтелект-Сервіс» (Ліцензіат)
невиключне право на використання з
комерційною (або іншою) метою
комп'ютерної програми «Комплексна
система автоматизації підприємства
«IS-pro» (альтернативна назва - «ИС-ПРО»),
без обмеження дії прав та на строк,
визначений в цьому договорі (пункт 1.1
договору). Ліцензіат має право, зокрема,
використовувати програму,
розповсюджувати програму шляхом її
реалізації, комерційне використання
програми. Крім того, дана програма
безпосередньо використовується
підприємством у своїй господарській
діяльності для ведення
бухгалтерського, податкового,
кадрового обліку.

Відповідачем не надано доказів того, що
суми сплаченого (нарахованого)
позивачем податку, у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або останні оформлені з порушенням
вимог закону.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що на час здійснення
господарських операцій з позивачем,
ТОВ «Олімпік-Трейд» було правоздатною
та дієздатною юридичною особою,
створеною та зареєстрованою у
відповідності до чинного
законодавства України, доказів того, що
позивач знав або міг знати про
недостовірність відомостей Єдиного
державного реєстру Юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців щодо
вказаних юридичних осіб суду не дано.

Отже, висновки суду першої інстанції
щодо правомірності віднесення
позивачем до складу податкового
кредиту суми сплаченого податку на
додану вартість у складі ціни
придбаних товарів за податковими
накладними, отриманими від
контрагента, та включення відповідних
витрат до складу валових витрат
підприємства є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до переконання, що висновки
суду першої інстанції є
обґрунтованими, а доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в справі, підтверджених
доказами, колегія суддів апеляційної
інстанції підстав для його скасування
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у м. Києві залишити без задоволення, а
постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
24 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 18.04.2014 р.

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.