Справа № 2а-236/12/0970
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р.
№
9104/117806/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судових засідань:
Щерби С.Б.

представників позивача - Олексина О.В.,
Костенко О.В.

представника відповідача - Гавадзина
М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Карпатнафтохім» на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 10
травня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Карпатнафтохім» до Калуської
об'єднаної державної податкової
інспекції в Івано-Франківській області
про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

20.01.2012 ТзОВ «Карпатнафтохім»
звернулося в суд із адміністративним
позовом до Калуської ОДПІ в якому
просив визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення від 26.09.2011 №
.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що винесене
відповідачем податкове
повідомлення-рішення неправомірно,
оскільки відомості викладені у акті
перевірки на підставі якого винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, не можуть бути
підставою для формування податкової
звітності позивача та визначення його
податкових зобов'язань, в тому числі
щодо обчислення розміру залишку
від'ємного значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та сумою
податкового кредиту, так як акт
перевірки не є обов'язковим для
виконання позивачем, а тільки може бути
підставою для вжиття податковим
органом необхідних заходів для
прийняття рішення. Таким чином, позивач
вважає, що рішення відповідача про
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за липень 2011 року на суму
4635945,00 грн. є неправомірним та
суперечить нормам податкового
законодавства.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
10.05.2012 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився
позивач та оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає, що така є незаконною,
оскільки прийнята з порушення норм
матеріального і процесуального права,
а тому просить її скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити.

У апеляційній скарзі, крім доводів
викладених у позовній заяві, апелянт
посилається на те, що згідно пп. 75.1.1 п.
75.1 ст. 75 ПК України під час камеральної
перевірки досліджуватись мають тільки
дані податкової звідності, однак
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення ґрунтується не на
даних податкової звітності, а на
інформації яка міститься у актах
попередніх перевірок про завищення
від'ємного значення з ПДВ. За
результати попередніх перевірок
податковим органом не було прийнято
рішення про зменшення від'ємного
значення, а акти перевірки такими
рішення не являються, тому їх висновки
не є обов'язковими.

Представники позивача (апелянта) у
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримали та просять її задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційну скаргу заперечив
та просить залишити її без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, пояснення
представників сторін, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційної скарги, вважає, що
така задоволеною бути не може.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що в період з 08
вересня 2011 року по 09 вересня 2011 року
відповідачем проведена камеральна
перевірка ТзОВ «Карпатнафтохім» з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника в
банку за липень 2011 року якою
встановлено, що позивачем в порушення
вимог пункту 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України завищено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість в сумі 4635945 грн.

За наслідками зазначеної перевірки
складено акт № 2019/152/33129683 від 09 вересня
2011 року, на підставі якого,
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № від 26
вересня 2011 року, яким зменшено позивачу
суму бюджетного відшкодування ПДВ в
сумі 4635945 грн та застосовано штрафні
санкції в сумі 2317973 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов задоволеним бути не може,
оскільки позивачем в порушення вимог
підпункту 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України в додатку 2 до
податкової декларації за липень 2011
року недостовірно відображено, в тому
числі і завищено залишок від'ємного
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань та сумою податкового
кредиту за квітень 2011 року з
урахуванням результатів попередніх
перевірок достовірності визначення
бюджетного відшкодування за квітень 2011
року, за травень 2011 року та
задекларованого відшкодування за
червень 2011 року складає 1136471 грн, що
призвело до завищення позивачем суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на суму 4635945 грн, а тому
перевіркою правомірно підтверджено
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість в сумі 70668913 грн.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Пунктами 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 ПК
України передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Підпунктом 4.6.4 пункту 4 Порядку «Про
затвердження форм та порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану
вартість», затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
від 25 січня 2011 року N 41, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 16
лютого 2011 року за N 197/18935 (чинного не час
проведення податковим органом
перевірки, далі - Порядок № 41)
передбачено, що якщо в наступному
звітному податковому періоді різниця
між сумою податкових зобов'язань і
сумою податкового кредиту з
урахуванням залишку такого від'ємного
значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення (рядок 22
декларації), подається довідка щодо
залишку від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишаються
непогашеними після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (додаток 2 до податкової
декларації з податку на додану
вартість).

Підпунктом 4.6.5 Порядку № 41 передбачено,
що платники, які відповідно до статті 200
розділу V Податкового кодексу України
мають право на бюджетне відшкодування
податку на додану вартість та
заповнили рядок 22 декларації,
здійснюють розрахунок бюджетного
відшкодування та подають (додаток 3 до
податкової декларації з податку на
додану вартість).

Як вірно зазначив суд першої інстанції,
перевіркою достовірності нарахування
сум бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на рахунок платника
в банку за липень 2011 року встановлено,
що позивачем подано до Калуської ОДПІ в
Івано-Франківській області податкову
декларацію з податку на додану
вартість за липень 2011 року, уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань та
розрахунок бюджетного відшкодування
податку на додану вартість за липень 2011
року, згідно з якими ним заявлено суму,
що підлягає бюджетному відшкодуванню
на рахунок платника у банку в сумі 75304858
грн. Товариством, у додатку 2 до
податкової декларації з податку на
додану вартість за липень 2011 року
самостійно визначено залишок
від'ємного значення попереднього
податкового періоду за вирахуванням
суми податку, яка підлягає сплаті до
бюджету за підсумками поточного
звітного періоду (рядок 22 податкової
декларації звітного податкового
періоду) за квітень 2011 року, у якому
виникла сума в розмірі 6030226 грн.
Перевіркою відповідачем показників
довідки, щодо залишку суми від'ємного
значення попередніх податкових
періодів, що залишається непогашеним
після бюджетного відшкодування,
отриманого у звітному податковому
періоді та підлягає включенню до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду та проведеного
бюджетного відшкодування встановлено,
що позивачем недостовірно визначено
показники, щодо залишку суми від'ємного
значення попередніх податкових
періодів, що залишається непогашеним
після бюджетного відшкодування
отриманого у звітному податковому
періоді та підлягає включенню до
складу наступного податкового періоду.

Отже, позивачем в порушення вимог
підпункту 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України в додатку 2 до
податкової декларації за липень 2011
року недостовірно відображено, в тому
числі і завищено залишок від'ємного
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань та сумою податкового
кредиту за квітень 2011 року з
урахуванням результатів попередніх
перевірок достовірності визначення
бюджетного відшкодування за квітень 2011
року, за травень 2011 року та
задекларованого відшкодування за
червень 2011 року складає 1136471,00 грн, що
призвело до завищення позивачем суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на суму 4635945,00 грн, а
тому перевіркою правомірно
підтверджено бюджетне відшкодування
податку на додану вартість в сумі
70668913,00 грн.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 5.4.3
статті 54 Кодексу контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пунктом 123.1 статті 123 Кодексу
встановлено, що у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування. При
повторному протягом 1095 днів визначенні
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з цього податку, зменшення
суми бюджетного відшкодування - тягне
за собою накладення на платника
податків штрафу у розмірі 50 відсотків
суми нарахованого податкового
зобов'язання, завищеної суми
бюджетного відшкодування.

З огляду на встановлені судом
обставини і наведені мотиви, висновки
відповідача про завищення позивачем
бюджетного відшкодування в сумі 4635945
грн відповідають дійсності, є
достовірно дослідженні, а штрафні
санкції в сумі 22317973 грн є правомірно
застосовані до позивача.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання апелянта на те, що
під час камеральної перевірки
податковим органом не можуть
досліджуватись акти попередніх
перевірок, висновки яких не є
обов'язковими, оскільки перелік
матеріалів, які є підставою для
висновків під час проведення перевірок
визначений статтею 83 ПК України, до
яких, зокрема, відноситься податкова
інформація, а також інші матеріали,
отримані в порядку та у спосіб,
передбачений цим Кодексом або іншими
законами, контроль за дотриманням яких
покладений на органи державної
податкової служби.

Статтею 73 ПК України визначено порядок
отримання податкової інформації
органами державної податкової служби,
згідно п. 73.2 якої, до інформації, що
надається періодично, зокрема,
належить інформація, визначена у пп.
72.1.5 ст. 72 цього Кодексу, тобто
інформація яка надійшла від
підрозділів податкової служби та
митних органів - за результатами
податкового контролю.

Отже, наведені норми дають право
податковому органу під час проведення
перевірок використовувати матеріали, у
тому числі акти підрозділів податкової
служби складені за результатами
податкового контролю.

Також, безпідставним є посилання
апелянта на те, що висновки, які
викладені у акті перевірки не мають
обов'язкового характеру, без прийняття
податковим органом відповідного
рішення, оскільки це не спростовує
встановлені під час перевірки
порушення.

Крім того, з огляду на приписи пункту
20.1.24 статті 20 та пункту 16.1.8 статті 16
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний виконувати
законні вимоги контролюючих органів
щодо усунення виявлених порушень
законів з питань оподаткування та
митної справи і підписувати акти
(довідки) про проведення перевірки, а
також те, що органи державної
податкової служби мають право вимагати
від платників податків, діяльність
яких перевіряється, припинення дій, які
перешкоджають здійсненню законних
повноважень службовими (посадовими)
особами органів державної податкової
служби, усунення виявлених порушень
податкового та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби та контролювати
виконання законних вимог службових
(посадових) осіб органів державної
податкової служби.

Відповідно до пп. 4.6.7 Порядку № 41, Рядок
21.3 передбачений для відображення
збільшення або зменшення залишку
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24) за результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
органом державної податкової служби.

Значення Рядка 21.3 декларації впливає
на розрахунок залишку від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, за вирахуванням
суми податку, яка підлягає сплаті до
бюджету за підсумками поточного
(звітного) періоду, який визначається:
Рядок 22 = Рядок 21 - Рядок 18).

Отже, наведене дає підстави вважати, що
зменшення залишку від'ємного значення
за результатами попередніх перевірок
проведених податковим органом,
позивачем мало враховуватись під час
подання декларацій у наступних звітних
(податкових) періодах, зокрема, і за
липень 2011 року. Однак, позивачем цього
зроблено не було, що призвело до
порушення останнім пункту 200.4 статті 200
Податкового кодексу України та
винесення відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від 26
вересня 2011 року про зменшення суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на суму 4635945 грн та
застосування штрафних санкцій в сумі
2317973 грн.

Висновки про допущення завищення суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість та зобов'язання
платнику податку здійснити
підтвердження достовірності
відомостей бухгалтерського обліку, що
стало підставою для нарахування
податкового кредиту, зроблені
перевіряючим податкового органу в
кожному акті позапланової виїзної
перевірки ТзОВ «Карпатнафтохім» з
питань достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за квітень, травень,
червень та липень 2011 року.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції про
правомірність оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення, а
тому підстави для його скасування
відсутні.

Отже, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
адміністративного позву, правильно і
повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування оскарженої
постанови, суд апеляційної інстанції
не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Карпатнафтохім» - залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 10 травня 2012
року у справі № 2а-236/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, з дня
складення її у повному обсязі, може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін

Ухвала у повному обсязі складена та
підписана 18.04.2014 року.