Справа № 17426/10
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 лютого 2011 рокусправа № 2а-1118/10

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Сафронової С.В.

суддів:
Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

при секретарі судового засідання:
Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Кіровського райсуду м. Кіровограда від
02 лютого 2010 року

у адміністративній справі № 2а-1118/10 за
позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС
Кіровоградської роти ДПС УДАІ УМВС
України в Кіровоградській області
Вінзіцького Сергія Олександровича про
скасування постанови та визнання дій
неправомірними та закриття
провадження по справі,-

в с т а
н о в и л а :

З зазначеним адміністративним позовом
ОСОБА_1 звернувся до суду 07 грудня 2009
року та просив поновити строк
оскарження постанови у справі про
адміністративне правопорушення та
скасувати винесеної інспектором ДПС
Кіровоградської роти ДПС УДАІ УМВС
України в Кіровоградській області
Вінзіцьким Сергієм Олександровичем
постанову серія ВА № 059460 від 21.11.2009
року, про притягнення його до
адміністративної відповідальності з
накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
грн.

Постановою Кіровського райсуду м.
Кіровограда від 02 лютого 2010 року у
задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено з
підстав безпідставності та
необґрунтованості заявлених позивачем
вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову про задоволення його вимог.

Сторони, належним чином повідомлялися
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилися, заяв про відкладення
розгляду справи до суду не подавали, що
відповідно до ч.4 ст.196 КАС України надає
можливості колегії суддів проводити
апеляційний розгляд справи за
відсутності сторін та згідно ст.41 КАС
України без здійснення фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Перевіривши матеріали справи та
обставини, на які посилається апелянт,
а також дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку
про наявність підстав для задоволення
апеляційної скарги виходячи з
наступного.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено свої вимоги,
зокрема, у зв'язку з ненаданням доказів
про те, що він об'їхав інший автомобіль,
який їхав попереду, а матеріалами
справи підтверджено факт порушення
позивачем ПДР, що свідчить про
безпідставність заявлених ним у цій
справі вимог, та про відсутність
підстав для задоволення його позову.

Проте, такі висновки суду колегія
суддів не може визнати обґрунтованими,
а рішення не може вважати законним,
оскільки такі висновки суду є
необґрунтованими та не
підтверджуються матеріалами справи, з
яких вбачається, що підставою для
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст.122 КУпАП на підставі постанови в
справі про адміністративне
правопорушення від 21.11.2009 року (а.с.4),
стало порушення позивачем вимог п.п.11.5,
11.2 ПДР України, а саме, руху в крайній
лівій смузі при вільній правій на
дорозі, яка має дві смуги в одному
напрямку, яке було допущено ним 21.11.2009р
о 00.20 год. під час керування ним
автомобілем «ВАЗ» 21121, держ.№ НОМЕР_1 в
м. Кіровограді по вул. 50 років Жовтня, що
зафіксовано в протоколі про
адміністративне правопорушення від
21.11.2009 р. (а.с.5).

Відповідно до п.11.5.ПДР: «На дорогах, які
мають і дві і більше смуги для руху в
одному напрямку, виїзд на крайню ліву
смугу для руху в цьому ж напрямку
дозволяється, якщо праві зайняті, або
для повороту ліворуч».

Як вбачається з матеріалів справи, в
підтвердження факту вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення є лише протокол про
адміністративне правопорушення, в
якому позивач письмово заперечував
проти вчинення ним порушення ПДР,
обґрунтовуючи причину виїзду на крайню
ліву смугу саме для об'їзду автомобіля,
що рухався в одному з ним напрямку про
правій смузі дороги. Факт вчинення
позивачем адміністративного
правопорушення, іншими оформленими з
дотриманням визначеного законом
порядку доказами об`єктивно не
підтверджується.

Так, в постанові, що оскаржується, не
зазначено жодного доказу, на підставі
якого було прийняте рішення про
накладення на позивача
адміністративного стягнення, у якості
доказу наведено протокол, який
заповнений з порушенням вимог
інструкції з оформлення матеріалів про
адміністративні правопорушення так
спрощено форму протоколу, у зв'язку з
чим вона не відповідає затвердженої
формі, відсутні повні реквізити
протоколу (відсутня печатка), відсутні
пояснення свідків, реквізити протоколу
заповнюються нерозбірливим почерком,
не наведено докази, на яких грунтується
висновок про вчинення особою
адміністративного правопорушення
(скарги інших учасників дорожнього
руху); та не враховано пояснення ОСОБА_1
з приводу справи, тощо.

Згідно з ст.256 КпАП зазначається, що у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами.

За вказаних обставин, судова колегія не
може при розгляді даної справи
обмежитися лише згадкою суду першої
інстанції в своїй постанові про
правомірність дій відповідача та про
доведеність вини позивача, оскільки
судове рішення повинно відповідати
вимогам законності і обґрунтованості
(ст. 159 КАС України). Однак, оскаржуване у
цій справі рішення суду першої
інстанції не містить встановлених
судом обставин із посиланням на докази,
та мотивів неврахування окремих
доказів, як не містить і мотивів, з яких
суд апеляційної інстанції виходив при
прийнятті постанови. Крім того, судом
не надано правової оцінки обставинам у
справі.

З огляду на викладене рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
з прийняттям нового рішення по суті
позову, оскільки виходячи з приписів
ст. 7 КУпАП, якою передбачено, що ніхто
не може бути підданий заходу впливу у
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом, а
відповідно до ст.62 Конституції України,
вина особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Підтвердженням вчинення
адміністративного правопорушення є
докази, якими відповідно до статті 251
КУпАП можуть бути будь-які фактичні
дані, на основі яких можливо встановити
наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність особи в його вчиненні..

Відповідно до вимог процесуального
закону докази мають бути належними та
допустимими. Допустимими є ті докази,
які зібрані у відповідності до закону,
компетентними органами та в
установленому порядку, а належними -
якщо вони підтверджують факт даного
адміністративного проступку. Докази
повинні бути оформлені з дотриманням
визначеного законом порядку. Разом з
тим, відповідно до статті 86 КАС України
ніякі докази не мають для суду наперед
встановленої сили.

Відповідно до вимог статті 252 КУпАП
орган (посадова особа) оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог статей 70, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмету
доказування. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. У разі невиконання
цього обов'язку суд витребовує названі
документи та матеріали.

Відповідачем не підтверджено
належними та допустимими доказами
неправомірність та необґрунтованість
дій позивача.

Вищенаведене надає судовій колегії
право для висновку про те, що
апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню з підстав недоведеності
відповідачем - суб'єктом владних
повноважень його вини у вчинення
порушення п.п.11.5, 11.2 ПДР України, а
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення вимог
позивача.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207
КАС України, колегія суддів, -

П о с т а н о
в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити

Постанову Кіровського райсуду м.
Кіровограда від 02 лютого 2010 року -
скасувати, та прийняти нову постанову
по задоволення позову ОСОБА_1

Скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення від
21.11.2009 року серії ВА № 059460, якою ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у
вигляді штрафу в сумі 425,0 грн.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки, передбачені статтею
212 КАС України.

Головуючий:
С.В. Сафронова

Суддя:
В.Ю. Поплавський

Суддя:
Д.В. Чепурнов