Справа № 45402/09/2070
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді -Волошина Д.А.,
за участю секретаря судового засідання
представників : позивача - Маслієвої
С.І., відповідача - Іщук Л.Б.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чугуївський завод
паливної апаратури" про відновлення
втраченого судового провадження у
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чугуївський завод
паливної апаратури" до Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області про
скасування рішень ,-
31.03.2014 року до Харківського окружного
адміністративного суду надійшла заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чугуївський завод
паливної апаратури" про відновлення
втраченого судового провадження у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чугуївський завод
паливної апаратури" до Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області про
скасування податкових повідомлень
-рішень Чугуївської об'єднаної
державної податкової інспекції
В обґрунтування заяви зазначено, що
27.03.2014 року позивачем отримано лист
Харківського окружного
повідомлено про втрату судового
неможливо направити вказану справу до
Вищого Адміністративного Суду України
для перегляду справи у касаційному
провадженні за касаційною скаргою ТОВ
"Чугуївський завод паливної апаратури".
Протокольною ухвалою Харківського
окружного адміністративного суду від
17.04.2014 року було замінено в порядку
правонаступництва первинного
відповідача - Чугуївську об'єднану
державну податкову інспекцію
Харківської області на належного
відповідача - Чугуївську об'єднану
державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.
Представник позивача в судове
засідання прибув, просив відновити
втрачене судове провадження.
Представник відповідача в судове
засідання прибув, проти відновлення
втраченого судового провадження не
заперечував, зазначив, що ним надано
усі докази які були подані під час
Заслухавши пояснення представників
сторін дослідивши наявні документи,
суд вважає, що втрачене судове
провадження має бути відновлено на
підставі зібраних і перевірених
Судом встановлено, що 28 грудня 2009 року
до Харківського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Чугуївський завод паливної апаратури"
до Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області про скасування рішень.
Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 07.12.2010 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Чугуївський завод паливної апаратури"
до Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області про скасування рішень
Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02.03.2011
постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 07.12.2010 року
скасована. Прийнято нову постанову
якою в задоволенні позову відмовлено.

ТОВ "Чугуївський завод паливної
апаратури" звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02 березня
2011 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 13 квітня 2011 року відкрито
касаційне провадження за касаційною
скаргою ТОВ "Чугуївський завод
паливної апаратури" - на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 02 березня
2011 року, витребувано з Харківського
окружного адміністративного суду
справу №2а-45402/09/2070.

Згідно листів Харківського окружного
адміністративного суду № 03-26/30987/14 від
27.03.2014 року та № 01-05/38247/14 від 15.04.2014р.
позивача повідомлено про втрату
судового провадження №2а-45402/09/2070 у
квітні 2013 року, в зв'язку з чим
неможливо направити вказану справу до
Вищого Адміністративного Суду України
для перегляду справи у касаційному
провадженні за касаційною скаргою ТОВ
"Чугуївський завод паливної апаратури".

31.03.2014 року до Харківського окружного
адміністративного суду надійшла заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чугуївський завод
паливної апаратури" про відновлення
втраченого судового провадження у
справі №2а-45402/09/2070 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чугуївський завод
паливної апаратури" до Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області про
скасування рішень.

Відповідно до статей 274, 278 Кодексу
адміністративного судочинства України
втрачене судове провадження в
адміністративній справі може бути
відновлене за заявою осіб, які беруть
участь у справі, або за ініціативою
суду. Під час розгляду справи суд
використовує ту частину провадження,
що збереглася, документи, видані із
справи фізичним чи юридичним особам до
втрати провадження, копії цих
документів, інші довідки, папери,
відомості, що стосуються справи,
виконавчого провадження. Суд може
допитати як свідків осіб, які були
присутніми під час вчинення
процесуальних дій, осіб (їх
представників), які брали участь у
справі, а в необхідних випадках - осіб,
які входили до складу суду, що
розглядав справу, з якої втрачено
провадження, а також осіб, які
виконували судове рішення.

У зібраних матеріалах міститься копія
ухвали про відкриття провадження у
справі №2а-45402/09/2070 за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чугуївський завод
паливної апаратури" до Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області про
скасування рішень від 29.12.2009р., позовна
заява ТОВ "Чугуївський завод паливної
апаратури" з усіма додатками з
відміткою Харківського окружного
адміністративного суду про її
отримання 28.12.2009р., клопотання ТОВ
"Чугуївський завод паливної апаратури"
про поновлення провадження з додатками
(ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 04.11.2010р. у
справі № 2а-44335/09/2070) та відміткою
Харківського окружного
адміністративного суду про її
отримання 18.11.2010р., копія ухвали про
поновлення провадження у справі
№2а-45402/09/2070 від 19.11.2010р., заява про
уточнення позовних вимог ТОВ
"Чугуївський завод паливної апаратури"
з відміткою Харківського окружного
адміністративного суду про її
отримання 06.12.2010р., правове
обґрунтування позовних вимог позивача
з додатками, письмові заперечення
відповідача з додатками, копія
постанови Харківського окружного
адміністративного суду від 07.12.2010 року
у справі №2а-45402/09/2070 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Чугуївський завод паливної апаратури"
до Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області про скасування рішень, копія
ухвали Харківського апеляційного
адміністративного суду від 31.01.2011р. у
справі №2а-45402/09/2070 про відкриття
апеляційного провадження, копія
апеляційної скарги Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області,
заперечення на апеляційну скаргу ТОВ
"Чугуївський завод паливної апаратури"
з відміткою суду про їх отримання,
копія постанови Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 02.03.2011 р. у справі №2а-45402/09/2070 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Чугуївський завод паливної апаратури"
до Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області про скасування рішень, копія
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 13.04.2011 р. про відкриття
касаційного провадження витребування
з Харківського окружного
адміністративного суду
адміністративної справи №2а-45402/09/2070.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від від 07.12.2010
року у справі №2а-45402/09/2070 було
встановлено, що 22.07.09р. Чугуївською ОДПІ
у Харківській області було складено
акт №781/1522/34567376 документальної
невиїзної (камеральної) перевірки
податкових декларацій з податку на
додану вартість за період
квітень-травень 2009 р. в якому
зазначається, що підприємством не
враховано зменшення залишку від'ємного
значення в сумі 931426,00 грн.,
встановленого актом перевірки від
26.01.2009 р. №56/2311/34567376, при поданні
декларацій з податку на додану
вартість за квітень-травень 2009 р., що
призвело до невірного визначення суми
ПДВ, яке підлягає нарахуванню до сплати
в бюджет за підсумками поточного
звітного періоду, а саме: за квітень 2009
р. не враховано зменшення залишку
від'ємного значення за результатом
документальної перевірки від 26.01.2009 р.
№56/2311/34567376 на суму 931426,00 грн., що
призвело до завищення від'ємного
значення в сумі 821257,00 грн.; за травень 2009
р. - не враховано зменшення залишку
від'ємного значення за результатом
документальної перевірки від 26.01.2009 р.
№56/2311/34567376 на суму 931426,00 грн., що
призвело до завищення від'ємного
значення в сумі 769863,00 грн. та заниження
суми ПДВ, що підлягає нарахуванню в
бюджет у сумі 51394,00 грн. у зв'язку з чим
встановлено порушення п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4
ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість". На підставі акту
перевірки встановлено порушення п.п.
7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість" та
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення рішення №/0 від
03.08.2009 р.

Позивач з прийнятим рішенням не
погодився та звернувся в межах
адміністративного оскарження зі
скаргами на прийняте податкове
повідомлення - рішення. За результатами
розгляду скарг, рішенням уповноважених
податкових органів в задоволенні скарг
було відмовлено, у зв'язку з чим на
адресу позивача були направлені
рішення з позначкою після дробі " 1", " 2", "
3", якими доведено нові граничні строки
сплати податкового зобов'язання.

20.05.09р. та 22.06.09р. позивачем було подано
до Чугуївською ОДПІ у Харківській
області податкові декларацій з податку
на додану вартість за квітень та
травень 2009 року відповідно. Згідно з
якими в рядку 26 цих декларацій
відобразило залишок від'ємного
значення в сумі 821257,00 грн. за квітень 2009
року та 769863,00 грн. за травень 2009 року.

Акт Чугуївської ОДПІ у Харківській
області №781/1522/34567376 від 22.07.2009
невиїзної документальної (камеральної)
перевірки податкових декларацій з
податку на додану вартість за період
квітень-травень 2009 р., складений на
підставі ст. 11 Закону України від 04.12.1990
р. "Про державну податкову службу
України", за правилами якої, органи
державної податкової служби у
випадках, в межах та у порядку,
встановлених законами України, мають
право здійснювати документальні
невиїзні перевірки (на підставі
поданих податкових декларацій, звітів
та інших документів, пов'язаних з
нарахуванням і сплатою податків і
зборів (обов'язкових платежів)
незалежно від способу їх подачі), а
також планові та позапланові виїзні
перевірки своєчасності, достовірності,
повноти нарахування і сплати податків
і зборів (обов'язкових платежів),
додержання валютного законодавства
юридичними особами, а також фізичними
особами, які мають статус суб'єктів
підприємницької діяльності чи не мають
такого статусу, на яких згідно із
законами України покладено обов'язок
утримувати та/або сплачувати податки і
збори (обов'язкові платежі), крім
Національного банку України та його
установ.

Суд вважає за необхідне відмітити, що
дана норма, яка вказана підставою для
проведення камеральної перевірки в
вступній частині акту, встановлює
загальні права органу державної
податкової служби на проведення всіх
видів перевірок. При цьому конкретні
підставі, форма та процедура
проведення перевірок врегульовані ст.
11-1 Закону України від 04.12.1990 р. "Про
державну податкову службу України", п.
7.7.5 ст. 7 Закону України від 03.04.1997 р. №
168/97-ВР "Про податок на додану вартість",
пп. 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України від 21.12.2000
р. №2181 "Про погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами". Зокрема,
пп. 4.2.2 п.4.2 ст.4 Закону України від 21.12.2000
р. №2181 "Про погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами",
передбачено, що контролюючий орган
самостійно визначає суму податкового
зобов'язання платника податків у разі,
якщо внаслідок проведення камеральної
перевірки виявляє арифметичні або
методологічні помилки у поданій
платником податків податковій
декларації, які призвели до заниження
або завищення суми податкового
зобов'язання.

Камеральною вважається перевірка, яка
проводиться контролюючим органом
виключно на підставі даних, зазначених
у податкових деклараціях, без
проведення інших видів перевірок
платника податків.

Відповідно до правил п. 7.7.5 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість", протягом
тридцяти днів, наступних за днем
отримання податкової декларації ,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних.

Таким чином законодавець передбачив,
що камеральна перевірка проводиться в
момент подачі податкової звітності
платником податків і не
розповсюджується на інші податкові
звітні періоди та звітність, яка
передувала поданню такої декларації.

Згідно матеріалів справи, камеральній
перевірці від 22.07.2009 р. за актом
№781/1522/34567376 підлягали податкові
декларації з податку на додану
вартість за квітень - травень 2009 р., що є
свідченням порушення законодавчих
термінів визначених для здійснення
камеральної перевірки.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В акті перевірки вказано, що
перевіряючими було використано данні,
викладені в акті перевірки №56/2311/34567376
від 26.01.2009 р., яким було встановлено
порушення пп. 7.4.1, п.п. 7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 р. № 168/97-ВР "Про
податок на додану вартість" а саме
зменшено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду в сумі 931426,00 грн., що стало
підставою для здійснення камеральної
перевірки від 22.07.2009 р. та включення
цієї суми в обґрунтування розрахунків
даного виду податку у наступні
податкові періоди.

Проте, суд наголошує, що підставою для
проведення камеральної перевірки
податкової звітності Закон не
передбачає будь-які акти про
результати попередніх перевірок.

Таким чином, у відповідача не існувало
підстав для здійснення камеральної
перевірки податкових декларацій за
період квітень - травень 2009 р., оскільки
даною перевіркою від 22.07.2009 р. могла
бути перевірена виключно податкова
декларація з ПДВ за травень 2009 р. Дані
обставини свідчать, що при проведені
камеральної перевірки відповідач діяв
не в межах повноважень, не в порядку,
передбаченому Законом, тобто всупереч
приписам ст. 19 Конституції України.

Як свідчать матеріали акту від 22.07.2009 р.,
перевірці підлягали показники
податкових декларацій з податку на
додану вартість за квітень - травень 2009
року, що подавалися платником податків
до контролюючого органу. У порівнянні з
даними камеральної перевірки, не
спостерігається розбіжностей між
показниками платника податку та
податковою інспекцією за розділами
першим "податкові зобов'язання" та
другим "податковий кредит".

За даними третього розділу "розрахунки
з бюджетом за звітний період"
показники рядків 23 (залишок від'ємного
значення попереднього звітного
податкового періоду, що включається до
складу податкового кредиту поточного
звітного періоду), 24 (залишок від'ємного
значення попереднього звітного
періоду за вирахуванням суми податку,
яка підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного
періоду), 26 (залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду) вказані позивачем
суми у податкових деклараціях
відрізняються від даних перевірки
мінусовим знаком.

Дані розбіжності обґрунтовуються
відповідачем тим, що підприємством не
враховано зменшення від'ємного
значення в сумі 931426,00 грн.
встановленого актом документальної
перевірки від 26.01.2009 р. №56/2311/34567376.

Проте суд вважає необхідним відмітити,
що вимоги перевіряючих щодо врахування
підприємством відомостей, вказаних в
інших актах перевірок без прийняття
органом державної податкової служби
відповідного податкового
повідомлення-рішення про зменшення
суми бюджетного відшкодування по
податку на додану вартість або про
визначення податкового зобов'язання по
даному податку, є безпідставним,
оскільки такий порядок не передбачений
жодним законом України з питань
оподаткування.

Відповідно до п.1.3 Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
ДПА України від 10.08. 2005 р. №327 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 25.08.2005 р. за №925/11205,
акт перевірки - це службовий документ,
який стверджує факт проведення
невиїзної документальної або виїзної
планової чи позапланової перевірки
фінансово-господарської діяльності
суб'єкта господарювання і є носієм
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта господарювання,
тому за своєю юридичною природою він не
є актом індивідуальної дії, висновки
якого є обов'язковими для платника
податків, які повинні впливати на
показники при оформлені декларацій
(звітності) наступних податкових
періодів.

Слід зазначити, що інформація акту
перевірки служить підставою для
прийняття керівником податкового
органу рішень про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,
податкових повідомлень-рішень з
зазначенням розміру самостійно
розрахованих контролюючим органом
податкових зобов'язань встановлених
відповідно до підпункту 4.2.2 пункту 4.2
ст.4 Закону України від 21.12.2000 р. №2181 "Про
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами". При цьому даним
Законом передбачено (пп. 4.2.1 п. 4.2 ст.4
цього Закону) , якщо податкове
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахованої такої суми і має право на
оскарження цієї суми у порядку,
встановленому цим Законом.

Даних про те, що за результатами
перевірки від 26.01.09 р. №56/2311/34567376
податковим органом були прийняті
відповідні податкові
повідомлення-рішення до суду не надано
і ці обставини не заперечуються
представником відповідача в судовому
засіданні. Позивачем також
підтверджується факт відсутності
прийнятих рішень.

З врахуванням приписів ч. 3 ст. 72 КАС
України, обставини, які визнаються
сторонами, можуть не доводитися перед
судом, якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання, суд
зазначає, що твердження відповідача
про те, що підприємством не було
враховано зменшення від'ємного
значення ПДВ в сумі 931426,00 грн.,
відображене виключно в акті перевірки
від 26.01.09 р., в наступних звітних
періодах за квітень-травень 2009 року, є
неправомірним, оскільки не відповідає
положенням чинного законодавства.

Відповідно п.п. 7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди (у
тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до закону), а
при його відсутності - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Відповідно до п.п. 7.7.2. п.7.7 ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість" якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту,
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

21.04.09р. позивачем було подано податкову
декларацію з податку на додану
вартість за березень 2009 року, згідно з
якою позивачем задекларовано у рядку 26
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду у сумі
821257 грн. В декларації з податку на
додану вартість за квітень 2009 року
залишок від'ємного значення у сумі 821257
грн. правомірно перенесено до рядку 23.2
декларації та за результатами
співвідношення податкових зобов'язань
та податкового кредиту за звітний
місяць визначено у рядку 26 декларації
залишок від'ємного значення , який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду визначено у сумі 821257 грн. В
декларації з податку на додану
вартість за травень 2009 року залишок
від'ємного значення у сумі 821257 грн.
правомірно перенесено до рядку 23.2
декларації та за результатами
співвідношення податкових зобов'язань
та податкового кредиту за звітний
місяць визначено у рядку 26 декларації
залишок від'ємного значення , який
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду визначено у сумі 769863 грн.

Крім того, п. 7.4.5 ст. 7 Закону України від
03.04.1997 р. № 168/97-ВР "Про податок на додану
вартість" встановлено положення,
згідно якого не підлягають включенню
до складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

З матеріалів справи не вбачається, що
при проведенні перевірки були відсутні
будь-які податкові накладні перелічені
в реєстрі отриманих податкових
накладних за відповідні періоди та що
податковий кредит був сформований не у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Тобто взагалі відсутні підстави
стверджувати про порушення позивачем
п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про
податок на додану вартість".

У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт
донарахування податку на додану
вартість, суд приходить до висновку про
відсутність підстав застосування
штрафної (фінансової) санкції
передбаченої п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами".

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте доказів правомірності,
законності та обґрунтованості
відповідачем прийнятих податкових
повідомлень-рішень до суду не надано.

Стаття 279 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що на
підставі зібраних і перевірених
матеріалів суд ухвалює рішення про
відновлення втраченого провадження
повністю або в частині, яку, на його
думку, необхідно відновити.

Дослідивши зібрані копії матеріалів,
зважаючи на те, що всі фактичні
обставини втраченого судового
провадження в адміністративній справі
№2а-45402/09/2070 за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чугуївський завод
паливної апаратури" до Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області про
скасування рішень встановлені на
підставі наявних в матеріалах справи
та досліджених судом копій документів,
суд дійшов висновку про необхідність
відновити втрачене судове провадження.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 273-279 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відновити втрачене судове провадження
в адміністративній справі №2а-45402/09/2070
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чугуївський завод
паливної апаратури" до Чугуївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Харківської області про
скасування рішень.

Визнати, що постановою Харківського
окружного адміністративного суду від
07.12.2010 року у справі №2а-45402/09/2070 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Чугуївський завод паливної апаратури"
до Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області про скасування рішень
постановлено:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Чугуївський завод паливної апаратури"
до Чугуївської об'єднаної державної
податкової інспекції Харківської
області про скасування рішень -
задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення
-рішення Чугуївської об'єднаної
державної податкової інспекції
Харківської області № /0 від
03.08.09р., № /1 від 02.09.09р., № /2
від 29.10.09р., № /3 від 23.12.09р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чугуївський завод
паливної апаратури" (63506, м. Чугуїв вул..
Мічуріна 8, код ЄДРПОУ - 34567376 ) витрати по
сплаті судового збору у розмірі 3, 40 грн.
(три грн. 40коп.)

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного проваджені або
набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Волошин Д.А.