Справа № 804/1180/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р. Справа № 804/1180/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді : при секретарі
судового засідання за участю
представників сторін: від прокурора:
від позивача: від відповідача-2: від
третьої особи:Конєвої С.О. ОСОБА_2
ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7
ОСОБА_8 розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Заступника Дніпропетровського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Південного
регіону України в інтересах держави в
особі Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення до В-1
Дніпропетровської міської ради, до В-2
Управління Держземагенства у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області, третя
особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «НВКФ «Інбудтех» про
визнання протиправними дій
відповідачів, скасування рішення від
23.05.2007р. №116/15 та зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.01.2014р. Заступник Дніпропетровського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Південного
регіону України звернувся з позовом в
інтересах держави в особі Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення до Відповідача-1 -
Дніпропетровської міської ради, до
Відповідача-2- Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області та, з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог від 31.03.2014р., просить:

- визнати протиправними дії Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області щодо
погодження проекту відведення
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду
Товариству з обмеженою
відповідальністю «НВКФ Інбудтех» для
проектування та будівництва житлового
комплексу;

- визнати протиправними дії
Дніпропетровської міської ради при
прийнятті рішення від 23 травня 2007р.
№116/15 «Про передачу земельної ділянки
по АДРЕСА_1 в оренду Товариству з
обмеженою відповідальністю «НВКФ
Інбудтех» для проектування та
будівництва житлового комплексу;

- скасувати пункти 1,3,4, 10 рішення
Дніпропетровської міської ради від 23
травня 2007р. №116/15 «Про передачу
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в оренду
Товариству з обмеженою
відповідальністю «НВКФ Інбудтех» для
проектування та будівництва житлового
комплексу;

- зобов'язати Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області
скасувати державну реєстрацію
земельних ділянок:

:03:178:0047, :03:178:0000:03:178:0048, :03:178:0049, :03:178:0050.

Ухвалою суду від 03.02.2014р. до участі у
справі було залучено в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору згідно до вимог ст. 53
Кодексу адміністративного судочинства
України - Товариство з обмеженою
відповідальністю «НВКФ Інбудтех»,
оскільки оспорюване у даній справі
рішення стосується прав та обов'язків
даної третьої особи.

Свої позовні вимоги прокурор та
позивач обґрунтовують тим, що
оспорюване рішення та дії відповідача-1
щодо його прийняття були вчинені з
порушенням чинного на той час
земельного законодавства у зв'язку з
тим, що вилучення у Державного
підприємства Дніпропетровського
обласного радіотелевізійного
передавального
центру(правонаступником якого є
позивач) земельної ділянки, яка
перебувала у власності згідно
державного акта на право постійного
користування від 01.04.98р. ДПД69 №000731 за
вказаним вище рішенням,
Дніпропетровською міською радою
відбулося всупереч положенням ст.84
Земельного кодексу України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних відносин) та в порушення п.10,
п.12 Розділу Х Перехідних положень
Земельного кодексу України, так як
земельні ділянки, на яких розташовані
державні, в тому числі казенні,
підприємства, господарські товариства
у статутних фондах яких державі
належать частки ( акції, паї), об'єкти
незавершеного будівництва та
законсервовані об'єкти - належали до
державної власності та розпорядження
землями державної власності, які
належали державним підприємствам було
віднесено до повноважень
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, а не до повноважень
органу місцевого самоврядування -
Дніпропетровської міської ради. Окрім
того, прокурор та представники
позивача зазначають, що за п.10
оспорюваного рішення були внесені
зміни до рішення виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради від
19.03.1998р. №506 у порушення норм земельного
законодавства та Конституції України,
оскільки у відповідності до п.5 рішення
Конституційного Суду України №7-рп/2009
від 16.04.2009р. визначено, що органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів.
Також прокурор і позивач посилаються і
на те, що після вилучення земельної
ділянки у Державного підприємства
Дніпропетровського обласного
радіотелевізійного передавального
центру у останнього повинно було бути
залишено в користуванні земельні
ділянки площею 2,0724 га, тоді як у
користуванні залишилось лише 1,9654га,
різниця в 0,107 га зникла, а тому вважають,
що за умови невідповідності площ
земельних ділянок, проект землеустрою
не міг бути погоджений органом по
земельних ресурсах, тобто управлінням
Держкомзему у місті Дніпропетровську,
яке було реорганізовано шляхом
приєднання до новоутвореного
Відповідача-2, у зв'язку з чим вважають
дії відповідача-2 щодо погодження
проекту відведення вказаної земельної
ділянки третій особі є протиправними.
Оскільки згідно ст.6, 7 Закону України
«Про Державний земельний кадастр» до
повноважень Відповідача-2 належить
здійснення державної реєстрації
земельних ділянок, обмежень у їх
використанні, а тому прокурор та
позивач просить зобов'язати
відповідача-2 скасувати державну
реєстрацію земельних ділянок -
:03:178:0047, :03:178:0048, :03:178:0049,
:03:178:0050, :03:178:0051.

Прокурор та представники позивача в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просили їх задовольнити
у повному обсязі.

Представник Відповідача-2 проти
позовних вимог щодо визнання дій
протиправними відповідача-2 про
погодження проекту земельної ділянки
по пр. Гагаріна в районі будинку №101
(Жовтневий район) в оренду ТОВ «НВКФ
Інбудтех», скасування рішення
заперечував, у судовому засіданні та у
наданих суду письмових запереченнях
просить у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі посилаючись
на те, що станом на 01.01.2013р. право
власності (користування) на земельну
ділянку, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, загальною площею 0,3716га у
Державному реєстрі земель за ТОВ «НВКФ
Інбудтех» не зареєстровано, згідно до
п.107, п.114 Порядку, державна реєстрація
земельної ділянки скасовується
Державним кадастровим реєстратором,
який здійснює таку реєстрацію шляхом
відкриття Поземельної книги на таку
земельну ділянку, однак відповідач-2
вказує на те, що Поземельні книги на
вищевказані земельні ділянки не
відкривались, так як дана процедура
вперше була передбачена постановою КМУ
від 09.09.2009р. №1021 (чинною з 01.01.2011р. по
01.01.2013р.), тому здійснення дій щодо
скасування реєстрації земельних
ділянок можливе лише із
зареєстрованими земельними ділянками,
на які відповідно до законодавства
відкривалась Поземельна книга. Відтак,
виходячи з того, що означені земельні
ділянки не зареєстровані у
відповідності до вимог Порядку ведення
державного земельного кадастру,
затвердженого постановою КМУ від
17.10.2012р. №1051, у Відповідача-2 відсутня
можливість здійснювати дії з даними
земельними ділянками. Окрім того,
представник Відповідача-2 зазначає, що
надати висновок про погодження проекту
відведення земельної ділянки по пр.
Гагаріна в районі буд. 101 м.
Дніпропетровськ в оренду ТОВ «НВКФ
Інбудтех» для проектування житлового
комплексу надати не може у зв'язку з
тим, що його було знищено внаслідок
пожежі, яка сталася 04.08.2008р. у
приміщенні Управління Держкомзему у м.
Дніпропетровську Дніпропетровської
області. З огляду на наведене,
представник Відповідача-2 вважає
позовні вимоги прокурора та позивача
необґрунтованими.

Представник третьої особи проти позову
заперечував, просив у задоволенні
даного позову відмовити посилаючись на
те, що обставини, викладені в
адміністративному позові не
відповідають фактичним обставинам,
оскільки ДП «ДОРТПЦ» було самостійною
юридичною особою та відповідно до
повноважень наданих директору
Статутом, добровільно відмовився від
користування земельною ділянкою
площею 15388 кв.м. шляхом направлення
листа №645 від 03.10.2006р. до міського
голови м. Дніпропетровська, а тому
відбулося припинення права
користування земельною ділянкою у
зв'язку з добровільною відмовою
відповідно до вимог ст. 141 Земельного
кодексу України. При цьому, дії
директора ДП «ДОРТПЦ» були узгоджені з
Концерном РРТ, оскільки раніше були
прийняті рішення про передачу
житлового фонду у комунальну
власність. На момент передачі
земельної ділянки в оренду (23.05.2007р.) ДП
«ДОРТПЦ» здійснювало свою діяльність в
звичайному режимі, а було припинено
лише 14.07.2010р. та правонаступництво
позивача не надає автоматично права
постійного користування земельними
ділянками, які раніше були у постійному
користуванні ДП «ДОРТПЦ». Окрім того,
представник третьої особи зазначає, що
на даний час не має факту порушення
прав позивача, оскільки спірна
земельна ділянка площею 1,3716га
кадастровий номер :03:178:0047 вільна
від користування ТОВ «НВКФ «Інбудтех»,
так як договір оренди вказаної
земельної ділянки від 24.07.2007р. скінчив
термін своєї дії 14.09.2012р. і продовжений
не був та з припиненням договору оренди
землі припинило свою дію і рішення
Дніпропетровської міської ради №116/15
від 23.05.2007р. та вважає, що державні акти
на право користування земельними
ділянками, які були видані ДП «ДОРТПЦ»
припинили свою дію після припинення
юридичної особи - ДП «ДОРТПЦ».

Представник Відповідача-1, який приймав
участь у судовому засіданні 17.03.2014р.,
проти позову заперечував, просив у
задоволенні даного позову відмовити,
письмових заперечень на вимогу суду не
надав.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва у зв'язку з необхідністю
надання сторонами додаткових
документів, а також з зв'язку з
необхідністю надання Відповідачем-1
письмових заперечень на позов до
31.03.2014р., до 08.04.2014р.

Відповідач-1 в судове засідання 31.03.2014р.
та 08.04.2014р. своїх представників для
участі в судове засідання не направив
без поважної причини, про дату, час і
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином
17.03.2014р.,31.03.2014р., що підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами
(а.с.201 том 1, а.с. 36 том 2).

Згідно до ч.4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду без
поважних причин, розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи наведене, належне
повідомлення відповідача-1 про дату,
час і місце судового розгляду справи у
відповідності до вимог ст. 35,38 Кодексу
адміністративного судочинства
України, строки розгляду і вирішення
спору, встановлені ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає за можливе вирішити
спір за відсутності представника
Відповідача-1 за наявними у справі
доказами відповідно до вимог ч.4 ст.128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Із наявних в матеріалах справи
документів, судом встановлені наступні
обставини у справі.

19.03.1998р. рішенням виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради за №506
«Про надання земельних ділянок по
пр.Гагаріна, 103 у постійне користування
Державного підприємству
Дніпропетровському обласному
радіотелевізійному передавальному
центру по фактичному розміщенню
середньохвильової радіостанції та
житлової забудови» було надано
земельні ділянки по пр.Гагаріна, 103 у
постійне користування з видачею
Державного акта Державному
підприємству Дніпропетровському
обласному радіотелевізійному
передавальному центру: площею 49024 кв.м.
для обслуговування середньохвильової
радіостанції по її фактичному
розміщенню, за рахунок земель
громадської забудови (землі зв'язку);
площею 15388 кв.м. для обслуговування
житлової забудови по її фактичному
розміщенню, за рахунок земель
громадської забудови (землі житлової
забудови)- (а.с.30).

На підставі вказаного вище рішення,
Державному підприємству
Дніпропетровському обласному
радіотелевізійному передавальному
центру було видано Державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою від 01.04.1998р. серія
ЯЯ №046952 (а.с.31).

03.10.2006р. Директор ДП «ДОРТПЦ» звернувся
з листом за №645 до Міського голови
м.Дніпропетровська Куліченка І.І. у
якому зазначив, що не заперечує проти
безоплатної передачі і безоплатного
прийняття ТОВ «НВКФ Інбудтех»
земельної ділянки площею 15388 кв.м., з
житловим фондом і інженерними
мережами, що на ній знаходяться та
перебувають на балансі даного
підприємства (а.с.132).

На підставі вказаного вище
звернення-листа, листа-замовлення ТОВ
«НВКФ «Інбудтех», 23.05.2007р. сесією У
скликання Дніпропетровської міської
ради було прийнято рішення №116/15 «Про
передачу земельної ділянки по просп.
Гагаріна в районі будинку №101
(Жовтневий район) в оренду Товариству з
обмеженою відповідальністю «НВКФ
Інбудтех» для проектування та
будівництва житлового комплексу»,
зокрема, за яким:

- п.1 - вилучено земельну ділянку, площею
1,1257га у Державного підприємства
Дніпропетровського обласного
радіотелевізійного передавального
центру, яка знаходиться у постійному
користуванні на підставі Державного
акта на право постійного користування
від 01.04.98 ДПД69 №000731 та зарахувано її до
земель міста;

- п.3 - затверджено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки,
складений ТОВ «Земля» і передано ТОВ
«НВКФ «Інбудтех» в оренду строком на
п'ять років земельну ділянку, площею
1,3716 га (кадастровий номер :03:178:0047),
для проектування та будівництва
житлового комплексу по просп. Гагаріна
в районі будинку №101, код цільового
використання землі (УКЦВЗ) 1.9 (житлові
забудова), в тому числі:

- площею 1,1257 га за рахунок земель,
раніше переданих Державному
підприємству Дніпропетровському
обласному радіотелевізійному
передавальному центру;

- п.4 - віднесено земельну ділянку, яка
передається згідно з п.3 цього рішення,
за основним цільовим призначенням до
категорії «Землі житлової та
громадської забудови»;

- п.10 - внесено зміни п.1 до рішення
виконавчого комітету міської ради від
19.03.98 №506 «Про надання земельних
ділянок по просп. Гагаріна, 103 у
постійне користування державному
підприємству Дніпропетровському
обласному радіотелевізійному
передавальному центру по фактичному
розміщенню середньохвильової
радіостанції та житлової забудови» та
до Державного акту на право постійного
користування від 01.04.98 ДПД69 №000731 в
частині площі землекористування,
визначивши площу землекористування як:
1,5511 га, присвоївши земельній ділянці
кадастровий номер :03:178:0051; 0,2959 га,
присвоївши земельній ділянці
кадастровий номер :03:178:0048; 0,1172 га,
присвоївши земельній ділянці
кадастровий номер :03:178:0049; 0,0012 га,
присвоївши земельній ділянці
кадастровий номер :03:178:0050 -
(а.с.32-34).

Заслухавши прокурора, представників
позивача, відповідача-2, третьої особи,
які приймали участь у судовому
розгляді справи, дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи,
перевіривши доводи та давши їм належну
правову оцінку, проаналізувавши норми
чинного законодавства України,
оцінивши їх у сукупності, суд приходить
до висновку про наявність правових
підстав для часткового задоволення
позову в частині визнання протиправним
та скасування п.1, п.3, п.4, п.10 рішення
Дніпропетровської міської ради №116/15
від 23.05.2007р., виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом у ході
судового розгляду справи, Державне
підприємство Дніпропетровського
обласного радіотелевізійного
передавального центру згідно до
наявного в матеріалах Статуту, було
створено у 1995р. на загальнодержавній
власності наказом Комітету зв'язку
України від 04.10.1991р. №101, входить до
складу Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення, який
передано до сфери Управління
Держтелерадіо України з усіма його
підприємствами і організаціями
(а.с.226-235).

Згідно наказу Міністерства транспорту
та зв'язку України від 20.07.2006р. №751 «Про
реорганізацію підприємств, що входять
до складу Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення» було
реорганізовано, зокрема, і ДП
«Дніпропетровське обласний
радіотелевізійний передавальний
центр» шляхом приєднання в якості
відокремленого підрозділу до Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення та встановлено, що Концерн
є правонаступником прав та обов'язків
державних підприємств, зазначених у
додатку 1 до цього наказу, у тому числі і
ДП «Дніпропетровське обласний
радіотелевізійний передавальний
центр», якому 19.03.1998р. на підставі
рішення Дніпропетровської міської
ради №506 було передано у постійне
користування земельні ділянки
загальною площею - 49024 кв.м. та 15388 кв.м.
про що видано Державний акт на право
постійного користування від 01.04.1998р.
серії ЯЯ №046952(а.с. 30-31, 211-225).

Отже, Державне підприємство
«Дніпропетровське обласний
радіотелевізійний передавальний
центр» було засновано на
загальнодержавній власності та було
підпорядковано Міністерству
транспорту та зв'язку України, входило
до складу Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення.

Відповідно до частини першої статті 84
ЗК України у державній власності
перебувають усі землі України, крім
земель комунальної та приватної
власності.

Згідно п. «ж» частини третьої статті 84
ЗК України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин) до
земель державної власності належать
земельні ділянки, на яких розташовані
державні, у тому числі казенні,
підприємства, господарські товариства,
у статутних фондах яких державі
належать частки (акції, паї), об'єкти
незавершеного будівництва та
законсервовані об'єкти.

Пунктом 12 Перехідних положень ЗК
України (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачалося,що до розмежування
земель державної і комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель на яких розташовані державні, в
тому числі казенні підприємства,
господарські товариства, у статутних
фондах яких державі належать частки
(акції, паї), здійснюють відповідні
сільські селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

За приписами ч.4 ст.122 ЗК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) було
встановлено, що обласні державні
адміністрації надають земельні
ділянки на їх території із земель
державної власності у постійне
користування юридичним особам у межах
міст обласного значення та за межами
населених пунктів для всіх потреб, крім
випадків, визначених частиною третьою,
сьомою цієї статті.

Відповідно до ст. 141 ЗК України ( в
редакції,чинній на момент прийняття
спірного рішення) припинення права
користування земельною ділянкою є,
зокрема, добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою.

Згідно з частинами третьою, четвертою
статті 142 ЗК України припинення права
постійного користування земельною
ділянкою у разі добровільної відмови
землекористувача здійснюється за його
заявою до власника земельної ділянки.
Власник земельної ділянки на підставі
заяви землекористувача приймає
рішення про припинення права
користування земельною ділянкою, про
що повідомляє органи державної
реєстрації.

У відповідності до ч.1, ч.2, ч.6 ст. 149 ЗК
України (у редакції, чинній на момент
прийняття спірного рішення), було
передбачено, що земельні ділянки,
надані у постійне користування із
земель державної та комунальної
власності, можуть вилучатися для
суспільних та інших потреб за рішенням
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, ради
Міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевих державних адміністрацій,
сільських, селищних, міських рад
відповідно до їх повноважень.

Обласні державні адміністрації на їх
території вилучають земельні ділянки
державної власності, які перебувають у
постійному користуванні, в межах міст
обласного значення та за межами
населених пунктів для всіх потреб, крім
випадків, визначених частиною п'ятою,
девятою цієї статті.

Отже, з аналізу вищенаведених норм,
можна дійти висновку, що
повноваженнями щодо розпорядження
(припинення права користування та
вилучення земельних ділянок) землями
державної власності у межах міст
обласного значення на яких розташовані
державні підприємства станом на
23.05.2007р. (дата прийняття оспорюваного
рішення) були наділені обласні
державні адміністрації.

З огляду на наведене, та приймаючи до
уваги, що повноваженнями щодо
розпорядження земельними ділянками
державної власності на яких були
розташовані державні підприємства
були наділені обласні державні
адміністрації, суд приходить до
висновку про те, що звернення директора
ДП «ДОРТПЦ» від 03.10.2006р. з листом №645 до
міського голови м.Дніпропетровська
відносно того, що він не заперечує
проти безоплатної передачі частини
земельної ділянки ТОВ «НВКФ «Інбудтех»
є безпідставним,оскільки
Дніпропетровська міська рада не була
наділена повноваженнями щодо
розпорядження земельною ділянкою, яка
перебувала у постійному користуванні у
державного підприємства у
відповідності до вимог ст.ст.84, 122, 141, 142,
149 ЗК України (в редакції, чинній на
момент спірних правовідносин), а
відповідно, не мала повноважень і на
вилучення земельної ділянки, на
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
передачі її в оренду, а також не мала і
повноважень на віднесення цієї
земельної ділянки до земель житлової
та громадської забудови.

При цьому, вказаний лист директора ДП
«ДОРТПЦ» від 03.10.2006р. №645 не може
розцінюватися судом як добровільна
відмова від користування земельною
ділянкою, оскільки зміст цього листа не
містить посилань на те, що ДП «ДОРТПЦ»
відмовляється від користування
земельною ділянкою (а.с. 132).

Також, слід зазначити, що у
відповідності до наведених вище норм
припинення права постійного
користування земельною ділянкою
Державного підприємства «ДОРТПЦ»
могло були здійснено лише власником
земельної ділянки, тобто за рішенням
державного органу виконавчої влади -
обласною державною адміністрацією, а
не за рішенням органу місцевого
самоврядування.

Окрім того, внесення змін до п.1 рішення
виконавчого комітету міської ради від
19.03.1998р. №506«Про надання земельних
ділянок по просп. Гагаріна, 103 у
постійне користування державному
підприємству Дніпропетровському
обласному радіотелевізійному
передавальному центру по фактичному
розміщенню середньохвильової
радіостанції та житлової забудови» та
до Державного акту на право постійного
користування від 01.04.98 ДПД69 №000731 в
частині площі землекористування з
визначенням площ землекористування як:
1,5511 га, присвоївши земельній ділянці
кадастровий номер :03:178:0051; 0,2959 га,
присвоївши земельній ділянці
кадастровий номер :03:178:0048; 0,1172 га,
присвоївши земельній ділянці
кадастровий номер :03:178:0049; 0,0012 га,
присвоївши земельній ділянці
кадастровий номер :03:178:0050 за п.10
оспорюваного рішення, також є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню з огляду на те, що
відповідно до постанови Верховного
Суду України від 24.10.2011р. у справі
№21-309а11 та рішення Конституційного
Суду України від16.04.2009р. №7-рп/2009 органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

В той же час, судом не може бути
прийнято до уваги та покладено в основу
даного рішення доводи представника
третьої особи з посиланням на
вищевказане рішення Конституційного
Суду України про те, що оспорюване
рішення є ненормативним правовим актом
органу місцевого самоврядування
одноразового застосування та
вичерпало свою дію фактом його
виконання, у зв'язку з чим воно не може
бути скасовано з огляду на те, що таке
рішення не може бути скасовано самим
органом місцевого самоврядування,
тоді як дане рішення Конституційного
Суду України не містить заборону на
скасування такого рішення при
вирішенні спору про скасування
рішення органу місцевого
самоврядування в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідач-1 в судове засідання не
з'явився, доказів, які б свідчили про
правомірність та обґрунтованість
прийняття оспорюваного рішення з
урахуванням вищенаведених обставин та
норм вищенаведеного чинного на той час
земельного законодавства суду не
надав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадової
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно; зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За викладених обставин, з урахуванням
ч.3 ст. 2 вищевказаного Кодексу, суд
приходить до висновку, що
відповідачем-1 були вчинені дії щодо
прийняття п.1, п.3, п.4, п.10 оспорюваного
рішення не у межах повноважень та не у
спосіб, що передбачений Конституцією
та законами України, без врахування
всіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення, необґрунтовано у
зв'язку з чим вказані пункти
оспорюваного рішення слід визнати
протиправними та скасувати.

При цьому, вирішуючи спір щодо
скасування п.1,п.3,п.4, п.10 оспорюваного
рішення, суд виходить із того, що у
межах даного предмету спору судом
оцінюються і дії відповідача-1, які були
вчинені відповідачем-1 під час
прийняття оспорюваного рішення, а тому
достатнім захистом прав і інтересів
позивача буде визнання протиправним та
скасування вказаних пунктів
оспорюваного рішення, що не потребує
додаткового визнання дій
відповідача-1 щодо прийняття
оспорюваного рішення протиправними у
зв'язку з чим слід визнати
протиправними і скасувати вищевказані
пункти оспорюваного рішення.

Що стосується позовних вимог прокурора
і позивача про визнання протиправними
дій відповідача-2 щодо погодження
проекту відведення земельної ділянки
по проспекту Гагаріна в районі будинку
101 (Жовтневий район) в оренду ТОВ «НВКФ
«Інбудтех» для проектування та
будівництва житлового комплексу, то у
цій частині позовних вимог слід
відмовити, виходячи з того, що самі дії
відповідача-2 та висновок відповідача-2
щодо погодження проекту не порушують
прав і інтересів самого позивача,
оскільки не є рішенням суб'єкта
владних повноважень, не породжують у
позивача будь-яких обов'язкових до
виконання приписів, а тому такі дії та
рішення (висновки про погодження
проекту) не можуть бути предметом
судового розгляду у розумінні ст. 17
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Окрім того, слід зазначити, що надати
оцінку висновку про погодження проекту
відведення земельної ділянки щодо його
законності погодження та
правомірності чи обґрунтованості
неможливо у зв'язку з тим, що згідно
наданих суду доказів встановлено, що
даний проект землеустрою було знищено
внаслідок пожежі, яка відбулася 04.08.2008р.
у приміщення Управління Держкомзему у
м.Дніпропетровську Дніпропетровської
області про що складено відповідний
акт від 06.08.2008р. (а.с.14 том 2).

Не підлягають задоволенню і позовні
вимоги позивача про зобов'язання
відповідача-2 скасувати державну
реєстрацію земельних
ділянок::03:178:0047, :03:178:0051,
:03:178:0048, :03:178:0049, :03:178:0050
з огляду на наступне.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
Державний земельний кадастр», який
набрав чинності з 01.01.2013р. ведення та
адміністрування Державного земельного
кадастру забезпечуються центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері земельних
відносин.

За приписами ст.7 вказаного вище Закону,
передбачено, що до повноважень
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин, належать, зокрема,
ведення та адміністрування Державного
земельного кадастру; внесення до
Державного земельного кадастру та
надання відомостей про землі,
розташовані у межах державного кордону
України, територій Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва
та Севастополя, районів, сіл, селищ,
міст; здійснення державної реєстрації
земельних ділянок,обмежень у їх
використанні; ведення поземельних книг
та надання витягів із Державного
земельного кадастру про земельні
ділянки.

Згідно ст.9 Закону України «Про
Державний земельний кадастр» внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру і надання таких відомостей
здійснюються Державними кадастровими
реєстраторами центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян чи їх
об'єднань діяльність Державного
кадастрового реєстратора, пов'язану із
здійсненням державної реєстрації
земельних ділянок, забороняється.

Згідно п.6 ст.16 вказаного Закону,
кадастровий номер скасовується лише у
разі скасування державної реєстрації
земельної ділянки.

Процедуру ведення Державного
земельного кадастру визначено
Порядком ведення Державного
земельного кадастру, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2012р. №1051, який набрав чинності з
01.01.2013р. (далі - Порядок №1051).

Так, згідно п.61 Порядку №1051, скасування
(поновлення) запису в Поземельній книзі
здійснюється шляхом внесення до
Державного земельного кадастру
відомостей про його скасування
(поновлення) із зазначенням дати та
підстави для скасування (поновлення),
посади, прізвища, ініціалів Державного
кадастрового реєстратора, який
скасував (поновив) запис, та формування
з використанням програмного
забезпечення Державного земельного
кадастру нових аркушів Поземельної
книги.

Пунктом 107 вказаного Порядку №1051
передбачено, що державна реєстрація
земельної ділянки здійснюється під час
її формування за результатами
складення документації із землеустрою
після її погодження у встановленому
порядку та до прийняття рішення про її
затвердження органом державної влади
або органом місцевого самоврядування
(у разі, коли згідно із законом така
документація підлягає затвердженню
таким органом) шляхом відкриття
Поземельної книги на таку земельну
ділянку відповідно до пунктів 49-54
Порядку.

Згідно п. 114 Порядку №1051, державна
реєстрація земельної ділянки
скасовується Державним кадастровим
реєстратором, який здійснює таку
реєстрацію у разі:

1) поділу чи об'єднання земельних
ділянок - на підставі заяви про
державну реєстрацію земельних ділянок,
які утворилися в результаті такого
поділу чи об'єднання;

2) коли протягом одного року з дня
здійснення державної реєстрації
земельної ділянки речове право на неї
не зареєстроване з вини заявника, - на
підставі даних про те, що протягом
одного року Державному кадастровому
реєстраторові органом державної
реєстрації прав не надано відповідної
інформації в порядку інформаційного
обліку.

Внесення до Державного земельного
кадастру відомостей (змін до них) про
зареєстровану земельну ділянку,
зазначених у пункті 24 цього Порядку,
здійснюється шляхом внесення таких
відомостей до відповідної Поземельної
книги.

У разі коли до Державного земельного
кадастру вносяться відомості (зміни до
них) про зареєстровану раніше земельну
ділянку, на яку відповідно до цього
Порядку Поземельна книга не
відкривалася, такі відомості (зміни до
них) вносяться до неї після її
відкриття відповідно до пунктів 49-54
Порядку - п.116 Порядку №1051.

Отже, з аналізу вищенаведених норм
чинного на даний час земельного
законодавства, можна дійти висновку
про те, що скасування державної
реєстрації земельної ділянки можливе
лише у разі, якщо відповідна земельна
ділянка була зареєстрованою у
Державному земельного кадастрі шляхом
відкриття Державним кадастровим
реєстратором Поземельної книги на
зареєстровану земельну ділянку.

Як встановлено в судовому засіданні і
не спростовано будь-якими допустимими
та належними доказами прокурором та
позивачем у ході судового розгляду
справи, земельні ділянки з
кадастровими номерами - :03:178:0047,
:03:178:0051, :03:178:0048, :03:178:0049,
:03:178:0050 не були зареєстровані у
Державному земельному кадастрі та
Поземельні книги на них не
відкривалися.

Також у судовому засіданні і
представником третьої особи було
підтверджено той факт, що земельна
ділянка за кадастровим номером
:03:178:0047 (яка перебувала у
користування у ТОВ «НВКФ Інбудтех») не
була зареєстрована у Державному
земельному кадастрі.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про те, що у
адміністративного суду відсутні
будь-які правові підстави для
задоволення позовних вимог прокурора і
позивача в частині зобов'язання
відповідача-2 скасувати державну
реєстрацію вищевказаних земельних
ділянок, оскільки вищевказані земельні
ділянки, які були сформовані ще у 2007р.
не були зареєстровані в Державному
земельному кадастрі у порядку,
визначеному Законом України «Про
Державний земельний кадастр», який
набрав чинності з 01.01.2013р. та у порядку,
передбаченому постановою КМУ від
17.10.2012р. №1051.

Приймаючи до уваги викладене, позовні
вимоги прокурора і позивача
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128,160,
161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Заступника
Дніпропетровського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Південного регіону
України в інтересах держави в особі
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення до В-1 Дніпропетровської
міської ради, до В-2 Управління
Держземагенства у Дніпропетровському
районі Дніпропетровської області,
третя особа: Товариство з обмеженою
відповідальністю «НВКФ «Інбудтех» про
визнання протиправними дій
відповідачів, скасування рішення від
23.05.2007р. №116/15 та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.1,
п.3, п.4, п.10 рішення Дніпропетровської
міської ради від 23 травня 2007р. №116/15
«Про передачу земельної ділянки по
АДРЕСА_1 в оренду ТОВ «НВКФ Інбудтех»
для проектування та будівництва
житлового комплексу».

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
- 14.04.2014р.

Суддя С.О. Конєва