Справа № 9101/194035/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2014 рокусправа №
412/1687/12(2а/412/122/12)

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим
Ю.М. ,

за участю секретаря судового
засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - не з'явився,

Дніпропетровської міської ради -
Приходько Т.В. (довіреність №7/10-452 від 08
лютого 2014 року),

виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
першого заступника міського голови
Крупського Анатолія Федоровича - не
з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 03 вересня 2012
року

у справі № 412/1687/12 (2а/412/122/12)

за позовом ОСОБА_3

до Дніпропетровської міської ради,
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
першого заступника міського голови
Крупського Анатолія Федоровича

про визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити певні дії,
стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся у
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська з позовом до
Дніпропетровської міської ради,
виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради,
першого заступника міського голови
Крупського Анатолія Федоровича про:
визнання протиправною передачі заяви
від міської ради до виконавчих органів
міської ради; визнання протиправним
розгляду заяви виконавчими органами
міської ради; визнання протиправними
повернення та перевищення строку
розгляду заяви; стягнення моральної
шкоди.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська від 03 вересня 2012
року позовні вимоги задоволені
частково. Визнано перевищення строку
розгляду заяви ОСОБА_3 від 09 березня 2011
року неправомірними та таким, що
порушує вимоги статті 20 Закону України
«Про звернення громадян» та частини 7
статті 118 Земельного кодексу України.
Стягнуто з Дніпропетровської міської
ради на користь ОСОБА_3 100 гривень
моральної шкоди. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, вирішення не
всіх позовних вимог, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

ОСОБА_3, представник виконавчого
комітету Дніпропетровської міської
ради перший заступник міського голови,
будучи належним чином повідомлені про
час та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Представник Дніпропетровської міської
ради у судовому засіданні заперечує
проти доводів та вимог апеляційної
скарги, з постановою суду першої
інстанції не погоджується, просить
скасувати судове рішення.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 09 березня 2011 року звернувся до
Дніпропетровської міської ради з
заявою про видачу дозволу на розробку
проекту відводу земельної ділянки,
зайнятої гаражем та земельної ділянки,
необхідної для обслуговування гаражу,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1

10 січня 2012 року виконавчий комітет
надав відповідь на заяву ОСОБА_3 від 09
березня 2011 року, за змістом якої
заявника повідомлено про певний
порядок дій з оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки у м. Дніпропетровську,
затвердженого рішенням міськради 15
червня 2011 року №47/12 та необхідність
надання додаткових документів, для
розгляду його заяви по суті;
запропоновано повторно подати заяву.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем неправомірно перевищено
строк розгляду заяви ОСОБА_3, в зв'язку з
чим стягнув з Дніпропетровської
міської ради 100 гривень моральної
шкоди.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з рішенням суду першої
інстанції в частині неправомірності
перевищення строку розгляду заяви та
не погоджується з висновком про
стягнення моральної шкоди.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону
України «Про звернення громадян» якщо
питання, порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення. У
разі якщо звернення не містить даних,
необхідних для прийняття
обґрунтованого рішення органом чи
посадовою особою, воно в той же термін
повертається громадянину з
відповідними роз'ясненнями.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про
звернення громадян» передбачено, що
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно статті 19 Закону України
«Про звернення громадян», органи
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення.

Згідно з частиною 12 статті 19 Закону
України «Про звернення громадян» у
разі необхідності та за наявності
можливостей розгляд звернень громадян
покладається на посадову особу чи
підрозділ службового апарату,
спеціально уповноважені здійснювати
цю роботу, в межах бюджетних
асигнувань.

Статтею 20 Закону України «Про
звернення громадян» передбачено, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Рішенням Дніпропетровської міської
ради від 24 лютого 2010 року №43/55 «Про
внесення змін до рішення міської ради
від 28 грудня 2009 №64/53 «Про затвердження
порядків дій з оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки у м.
Дніпропетровську» затверджено порядок
дій з оформлення правовстановлюючих
документів на земельні ділянки.

Відповідно до статті 118 Земельного
кодексу України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні подає заяву до
відповідної районної, Київської чи
Севастопольської міської державної
або сільської, селищної, міської ради
за місцезнаходженням земельної
ділянки. У разі якщо земельна ділянка
державної власності розташована за
межами населених пунктів і не входить
до складу певного району, заява
подасться до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян особами, які
мають відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Розроблений проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
подасться Комісії з розгляду питань,
пов'язаних з погодженням документації
із землеустрою.

Комісія протягом трьох тижнів з дня
одержання проекту надає відповідному
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування свій
висновок щодо погодження проекту або
відмови у його погодженні. У разі
відмови у погодженні проект
повертається заявнику у зазначений у
цій частині строк.

Підставою відмови у погодженні проекту
може бути лише невідповідність його
положень вимогам законів та прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів.

У разі якщо проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається Комісією
до відповідного органу земельних
ресурсів для здійснення такої
експертизи.

Рішенням про надання земельної ділянки
у користування за проектом землеустрою
щодо її відведення здійснюються
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки,
вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок (у
разі необхідності), надання земельної
ділянки особі у користування з
визначенням умов її використання і
затвердженням умов надання, у тому
числі (у разі необхідності) вимог щодо
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише його
невідповідність вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів.

Таким чином, суд першої інстанції,
дійшов правильного і обґрунтованого
висновку про неправомірність
перевищення строку розгляду заяви
ОСОБА_3 та задовольнив позов цій
частині, а також щодо
необґрунтованості іншої частини
позовних вимог.

Щодо відшкодування моральної шкоди,
суд апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»,
моральній (немайновій) шкоді надано
дефініцію, відповідно до якої під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Моральна шкода: може полягати у
приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством та судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

У позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно
позивачеві, з яких міркувань він
виходив, визначаючи розмір шкоди, та
якими доказами це підтверджується.

З метою з'ясування наявності підстав
для відшкодування моральної шкоди
необхідно встановити наступні
елементи: вину державного органу,
наявність моральної шкоди та
причинно-слідчий зв'язок між
незаконними діями державного органу та
завданою моральною шкодою, які в даному
випадку відсутні.

Таким чином позовні вимоги щодо
стягнення моральної шкоди задоволенню
не підлягають.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції припустився порушень вимог
норм матеріального права, що призвело
до прийняття неправильного рішення в
частині стягнення моральної шкоди, в
зв'язку з чим, апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
постанова суду частковому скасуванню з
прийняттям нового судового рішення про
відмову у задоволенні
адміністративного позову в частині
стягнення моральної шкоди, в іншій
частині постанова суду першої
інстанції залишається без змін.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 202, 207, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 03 вересня 2012 року
в частині стягнення з
Дніпропетровської міської ради на
користь ОСОБА_3 100 гривень моральної
шкоди - скасувати, у задоволенні цієї
частини позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
03 вересня 2012 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим