Справа № 805/2519/14
Суддя: Козаченко А.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 р.
Справа №805/2519/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови: 12 год. 35
хв.

Донецький окружний адміністративний
суд у складі суду:

головуючого - судді
Козаченка А.В.

при секретарі
Широбокові І.В.

за участю:

позивача не
з*явився

представника відповідача
не з*явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання рішення нечинним,
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання рішення нечинним,
зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 12.02.2014р. Красноармійською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
винесено вимогу про сплату боргу №Ф-55,
якою, відповідно до ст. 25
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
податковий орган вимагає від позивача
сплатити суму недоїмки зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
розмірі 11071,41 грн. Позивач вважає, що,
відповідно до Закону України "Про
внесення змін до Податкового кодексу
України" від 07.07.2011 №3609/VІ, фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.
Оскільки позивач є пенсіонером за
віком та отримує пенсію по втраті
годувальника, тому вимога про сплату
боргу винесена незаконно та
необґрунтовано.

На підставі викладеного позивач
просить визнати нечинною вимогу
Красноармійської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області 12.02.2014р. року №Ф-55 про сплату
боргу в розмірі 11071,41грн. та зобов'язати
відповідача припинити нарахування
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, без згоди
позивача на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Позивач до судового засідання не
з*явився, про розгляд справи був
повідомлений належним чином, через
канцелярію суду надав заяву про
розгляд справи без його участі.

Представник відповідача до судового
засідання не з*явився, про розгляд
справи був повідомлений належним
чином, через канцелярію суду надав
письмові заперечення, в яких просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, розглянувши
матеріали справи, вивчивши доводи
позову, дослідивши зібрані по справі
докази в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав та мотивів.

ОСОБА_1, зареєстрована в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців 02.07.1999р. за
№ 0001427 (а.с. 9), ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 (а.с. 12). Позивач є
пенсіонером за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням № 38704 (а.с. 10) та платником
єдиного внеску, що підтверджується
свідоцтвом серії Б № 510396 (а.с. 8).

12.02.2014р. Красноармійською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області відносно позивача
винесено вимогу про сплату боргу № Ф-55
(а.с. 7), якою зобов`язано позивача
сплатити 11 071, 41 грн. до Державного
бюджету України як заборгованість зі
сплати єдиного внеску.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Обов'язок суду вирішувати спори на
підставі Конституції України
закріплений положеннями принципу
законності викладеного у пункті 1
частини першої статті 9 КАС України.

Нормою ч. 3 ст. 2 КАС України також
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Законом
України "Про збір на облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010р. №
2464-VI, Законом України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991р. №1788-ХІІ,
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003р. № 1058-ІV.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платниками єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування згідно статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" є,
зокрема: фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності; особи, які забезпечують
себе роботою самостійно - займаються
незалежною професійною діяльністю, а
саме науковою, літературною,
артистичною, художньою, освітньою або
викладацькою, а також медичною,
юридичною практикою, в тому числі
адвокатською, нотаріальною діяльністю,
або особи, які провадять релігійну
(місіонерську) діяльність, іншу подібну
діяльність та отримують дохід
безпосередньо від цієї діяльності, за
умови, що такі особи не є найманими
працівниками чи підприємцями.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" № 2464-VI в
редакції від 08.07.2010р., платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, особи, які обрали спрощену
систему оподаткування, що звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримають відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до з 01 січня 2004 року набрав
чинності Закон України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" № 1058 (далі-закон №1058),
який, відповідно до його преамбули,
визначає принципи, засади і механізм
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій. Абзацом 2
преамбули цього Закону передбачено, що
зміна умов і норм
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування здійснюється
виключно шляхом внесення змін до цього
Закону.

Як встановлено статтею 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" - пенсіонер -
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Частиною 3 статті 4 Закону № 1058
передбачено, що умови, норми та порядок
пенсійного забезпечення визначається
виключно законами про пенсійне
забезпечення.

Статтею 9 Закону № 1058 передбачено, що
відповідно до цього Закону за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі, серед іншого, призначається і
пенсія за віком.

Частина 4 статті 4 Закону № 2464 вказує, що
для користування пільгами зі сплати
єдиного податку особа повинна бути
пенсіонером за віком або інвалідом та
отримувати відповідно до закону
пенсію, тобто законом визначена
категорія пенсіонерів, але не вказано
конкретний вид пенсії, з отриманням
якої пов'язується пільга. Позивач
досяг визначеного УПФУ граничного
пенсійного віку - 55 років, є пенсіонером
за віком, тому основною умовою для
сплати єдиного внеску, в даному
випадку, є укладення договору
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, який
позивачем не укладався. Таким чином,
позивач має право користуватися
пільгою зі сплати єдиного внеску
встановленою частиною 4 статті 4 Закону
№ 2464.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що вимога Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
№Ф-289 від 12.02.2014 року про сплату боргу
(недоїмки) в розмірі 11071, 41грн. є
протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог позивача в частині
зобов'язання відповідача припинити
нарахування єдиного соціального
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування без згоди
позивача на добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
суд зазначає, що до адміністративного
суду можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
Законами України встановлено інший
порядок судового провадження. З огляду
на вищевикладене суд вважає, що
судовому регулюванню у контексті даної
справи підлягають ті правові
відносини, які вже відбулися, а не ті, що
можливо відбудуться в майбутньому.
Таким чином суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позовних
вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 2, 11, 17-20, 69-72,
94, 162, 163, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В
И В:

Позов ОСОБА_1 до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання рішення нечинним,
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Скасувати вимогу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області №Ф-289
від 12.02.2014 року про сплату боргу
(недоїмки) в розмірі 11071, 41грн.

В задоволенні інших позовних
вимог-відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, АДРЕСА_1) витрати зі
сплати судового збору в розмірі 255
(двісті п'ятдесят п*ять) гривень, 78
(сімдесят вісім) коп.

Вступну та резолютивну частини
постанови складено у нарадчій кімнаті
та проголошено у судовому засіданні
27.03.2014р.

Повний текст постанови виготовлено
31.03.2014р.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Донецький окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня її проголошення. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Козаченко А.В.