Справа № 320/1652/14-а
Суддя: Притуло Л. В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 17.04.2014
Справа № 320/1652/14-а
Провадження № 2а/320/88/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року суддя
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області Притуло Л. В.
розглянувши у скороченому провадженні
в м. Мелітополі адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Мелітопольської міської ради
Запорізької області про визнання
неправомірною бездіяльність суб'єкта
владних повноважень щодо
ненарахування щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та про зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчинити
дії, зокрема нарахувати та виплатити
суму недоплаченої допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 20 січня 2011
року по 20 липня 2011 року включно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом,
в якому просить визнати дії
відповідача такими, що були здійснені з
порушенням вимог ст. 152 Конституції
України, ст. 268, ст. 1175 ЦК України
відносно нарахування та здійснення
перерахунку раніше призначеної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
зобов'язати відповідача усунути
порушення та провести перерахунок
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до положення ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
зобов'язати відповідача виплатити
відповідно до положення ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку з 20
січня 2011 року по 20 липня 2011 року
включно, зобов'язати відповідача
призначити їй щомісячну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до
положення ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, зобов'язати
відповідача утриматись від
самостійного відходу від
встановленого судом порядку
нарахування та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Крім того просить
стягнути з відповідача понесені нею
судові витрати та витрати за надання
правової допомоги.

Ухвалою судді від 27 лютого 2014 року
відкрито скорочене провадження по
вказаній справі.

Від представника відповідача надійшло
заперечення, відповідно до якого, позов
не визнає в повному обсязі та просить
винести рішення з урахуванням поданих
до суду заперечень, згідно яких
допомога по догляду за дітьми до
досягнення ними трирічного віку
позивачу виплачується в повному обсязі
у розмірах, встановлених Законом
України „Про Державний бюджет
України» та внесення змін до деяких
законодавчих актів України». Виплати
проводяться на підставі Законів
України «Про Державний бюджет
України», які затверджуються на кожний
рік. Також зазначає, що відповідно до
ст. 95 Конституції України виключно
законом про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків. Крім
того відповідачем було надано право
позивачки на отримання допомоги у
розмірі, що перевищує мінімальний, за
умови надання позивачкою необхідних
документів. Однак до даного часу
позивачка не зверталася до них з даними
документами для підвищення їй
допомоги.

Суддя, розглянувши матеріали справи,
вважає, що позов не підлягає
задоволенню на наступних підставах.

У відповідності до вимог п.4 ч.1 ст. 18 КАС
України, усі адміністративні справи
щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами
владних повноважень з приводу
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат, соціальних виплат
непрацездатним громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг підсудні
місцевим загальним судам, як
адміністративним судам.

У відповідності до вимог ч.1 ст.69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

У відповідності до вимог ст.71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1.

Отже, позивач є особою, на яку
поширюється дія статті 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII.

Судом встановлено, що з 11.05.2009 року по
18.03.2012 року позивачці була призначена
державна допомога по догляду за ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 23 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» були внесені зміни до
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», а саме: до ч. 1 ст. 15
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень».

У розділі VIII прикінцевого положення
вищезазначеного Закону вказано, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається в розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнано таким,
що не відповідає Конституції України (є
неконституційним), деякі пункти
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України». При цьому пункт 23 щодо
внесення змін до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
таким, що не відповідає Конституції
України, не визнаний.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону України, який би регулював
питання подолання колізії норм
законів, що мають однакову юридичну
силу.

Водночас Конституційний Суд України у
пункті 3 мотивувальної частини рішення
від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше».

За змістом частини третьої статті 150
Конституції України рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України.

Отже, за наявності декількох законів,
норми яких по-різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин,
під час вирішення спорів у цих
відносинах необхідно застосовувати
положення закону з урахуванням дії
закону в часі за принципом пріоритету
тієї норми, яка прийнята пізніше.

01.01.2008 р. набрали чинності зміни до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» № 2811 від 21.11.1992 р.,
відповідно до яких допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень. В 2011 році та 2012
роках допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
здійснюється відповідно до ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

З урахуванням викладеного, суд вважає
необґрунтованими доводи позивачки,
оскільки вказані норми Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
№ 2811 від 21.11.1992 р. не скасовувались та
неконституційними не визнавались.
Позивачці призначена та виплачена
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірах, передбачених діючим
законодавством.

Дослідивши обставини справи,
проаналізувавши вищезазначені правові
норми, суд приходить до висновку, що
відповідач діяв в межах повноважень,
наданих йому законами України та
підзаконними нормативно-правовими
актами, з огляду на викладене позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.
2,4,5,11,17-19,69-71,104,158,159,161,162,163,183-2 КАС
України, ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми», суд

ПОСТАНОВИВ:

У адміністративному позові ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Мелітопольської
міської ради Запорізької області про
визнання неправомірною бездіяльність
суб'єкта владних повноважень щодо
ненарахування щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку та про зобов'язання
суб'єкта владних повноважень вчинити
дії, зокрема нарахувати та виплатити
суму недоплаченої допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 20 січня 2011
року по 20 липня 2011 року включно -
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через
Мелітопольський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: