Справа № 450/4443/13-а
Суддя: Данилів Є. О.
Дата ухвалення: 2014-02-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/4443/13-а Провадження №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2014 року Пустомитівський
районний суд Львівської області в
складі:

головуючого-судді - Даниліва
Є.О.

при секретарі - Ориняк Н.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Пустомити у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Чопської митниці Міндоходів
про визнання протиправною та
скасування постанови в справі про
порушення митних правил № 1947/30500/13, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом, у якому
просить скасувати постанову
Заступника начальника Чопської
митниці Міндоходів - начальник ВБК та
МП Федорчука Ю.В., в справі про
порушення митних правил № 1947/30500/13 від 11
листопада 2013 року та закрити
провадження по справі на підставі п.1 ч.
1 ст. 247 КпАП України, за відсутністю в
діях позивача складу правопорушення
передбаченого ч. 2 ст. 269 МК України.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на відсутність у його
діях складу правопорушення, вважає що
оскаржувана постанова в справі про
порушення митних правил № 1947/30500/13
винесена безпідставно та з порушенням
норм чинного законодавства України. 05
серпня 2013 року, рухаючись на автомобілі
марки «BMW» 525 TDS, 1999 року випуску, р.н.
НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, по
автомобільній дорозі
Мукачево-Рогатин-Львів близько 09.15 год.,
не порушуючи при цьому правил
дорожнього руху, був безпідставно
зупинений працівниками ДПС ДАІ УМВС,
які не пояснюючи підстав зупинки
транспортного засобу та не зазначивши
характеру порушення правил дорожнього
руху, запропонував надати для огляду
усі документи, що стосуються
транспортного засобу. На вимогу
представитися, пояснити причини
зупинки автомобіля та навести правові
підстави такої зупинки інспектор ДАІ
пояснив, що має повне право зупинити
будь-який транспортний засіб на
власний розсуд, а після його зупинки
вимагати у водія будь-які документи
обов'язковість яких передбачена
правилами дорожнього руху. Важливою
обставиною є те, що жодного
процесуального документа 05 серпня 2013
року і до моменту отримання постанови
про порушення митних правил посадовими
особами Чопської митниці Міндоходів
складено не було.

Диспозицією ч. 2 ст. 469 МК України
передбачена адміністративна
відповідальність за користування та
розпорядження товарами, митне
оформлення яких не закінчено, без
дозволу митного органу. Як вбачається
із оскаржуваної постанови
відповідачем вірно зазначено, що
позивач керував тобто користувався
транспортним засобом, ввезеним в
режимі тимчасового ввезення та митне
оформлення якого не закінчено. Разом з
тим належні та допустимі докази того,
що позивач розпорядився цим
транспортним засобом в матеріалах
справи про порушення митних правил
щодо нього відсутні. Крім того позивач
керував автомобілем за наявності
посвідчення водія та реєстраційного
документа та цей транспортний засіб, що
не заборонено правилами дорожнього
руху України. На підставі
вищенаведеного позивач просить
позовні вимоги задоволити.

У судове засідання позивач ОСОБА_1, не
з'явився, проте подав заяву, у якій
просить розглядати справу за його
відсутності по наявних у справі
доказах, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

В судове засідання представник
відповідача Яворський Б.В. не з`явився,
проте подав заяву у якій просить
розглядати справу за відсутності
представника Чопської митниці
Міндоходів, також представником
відповідача було подано заперечення на
позовну заяву, згідно яких вважають, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають у зв'язку із правомірністю
винесеної постанови та
безпідставністю адміністративного
позову, тому просить в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України,
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Якщо таке
клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку про необхідність
часткового задоволення
адміністративного позову керуючись
наступним.

Судом встановлено, що 05.08.2013 року ОСОБА_1
керуючи транспортним засобом «BMW 525 TDS»
номер кузова НОМЕР_1, з реєстраційним
номером НОМЕР_2 (країна реєстрації
автомобіля - Польща) на автодорозі
Мукачево-Рогатин-Львів в с. Копаня,
Закарпатської області (стаціонарний
пост ДАІ) був зупинений працівниками
ДПС ДАІ УМВС України в Закарпатській
області. При зупинці транспортного
засобу позивачем було пред'явлено
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії
№ 3651831, посвідчення водія на керування
транспортним засобом, відрядження № 3
від 16.03.2013 року та агентський договір №
1 від 01.09.2012 року. При цьому працівниками
ДПС ДАІ УМВС України в Закарпатській
області не зафіксовано порушення зі
сторони позивача Правил дорожнього
руху України.

Головним інспектором
оперативно-аналітичного відділу № 2
УБК та МП Чопської митниці Міндоходів
Дудаш З.Й., було складено протокол про
порушення митних правил № 1947/30500/13 від
05.08.13 року за ч. 2 ст.469 Митного кодексу
України.

В подальшому за результатом розгляду
справи про порушення митних правил
заступник начальника Чопської митниці
- начальник УБК та МП Федорчук Ю.В. виніс
постанову у справі про порушення
митних правил № 1947/30500/13 від 20.11.13 року,
згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним
у вчиненні порушенні митних правил,
передбаченого ч. 2 ст. 469 Митного кодексу
України та накладено на його
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 8500.00 грн.

З оскаржуваної постанови вбачається,
що позивача було притягнуто до
відповідальності згідно ч. 2 ст. 469
Митного кодексу України за порушення
вимог ч.4 ст.380 Митного
кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.380 Митного
кодексу України, - тимчасово ввезені
транспортні засоби особистого
користування можуть використовуватися
на митній території України виключно
тими громадянами, які ввезли їх в
Україну, для їх особистих потреб, не
можуть використовуватися для цілей
підприємницької діяльності в України,
бути розкомплектовані, а також
відчужені чи передані у володіння,
користування або розпорядження іншим
особам.

Відповідно до вимог ч.2 ст.469 Митного
кодексу України - зміна стану товарів,
митне оформлення яких не закінчено, або
товарів, що перебувають на тимчасовому
зберіганні під митним контролем на
складі тимчасового зберігання, на
складі організації - отримувача
гуманітарної допомоги або на митному
складі, користування та розпорядження
ними без дозволу органу доходів і
зборів, а так само невжиття
передбачених частиною четвертою
статті 204 цього Кодексу заходів щодо
товарів, строк тимчасового зберігання
яких під митним контролем на складі
тимчасового зберігання, на складі
організації - отримувача гуманітарної
допомоги або на митному складі
закінчився, -тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

З аналізу ч.4 ст.380 Митного кодексу
України вбачається, що диспозиція
зазначеної статті стосовно відчуження
тимчасового ввезеного транспортного
засобу чи його передачу у володіння,
користування або розпорядження іншим
особам, що поширюється лише на особу,
яка ввезла транспортний засіб в
Україну. Судом було встановлено, що
позивач не є особою, яка ввезла
зазначений транспортний засіб в
Україну. Відповідно ОСОБА_1 не є особою,
яка порушила вимоги ч. 4 ст. 380 Митного
кодексу України, відповідно він не
порушував митних правил та не може
нести відповідальність, передбачену ч.2
ст.469 Митного кодексу України.

З листа Державної митної служби
України № 20/2-11/09804 - ЕП від 03.09.2012 року
вбачається, що особа, яка керує
транспортним засобом, що був тимчасово
ввезений на митну територію України, з
дозволу власника такого транспортного
засобу, може відповідати тільки за ч. 1
ст. 126 КУпАП, якщо буде встановлено, що
вона здійснювала керування
транспортом без відповідних
документів на право керування
(посвідчення водія і реєстраційних
документів на цей транспортний засіб).
Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_1 не порушував Правил дорожнього
руху України, а також не порушив норми
Митного кодексу України, а відтак в
його діях відсутній склад
адміністративного правопорушення.

Дослідивши всі обставини справи в їх
сукупності суд вважає, що у спірних
правовідносинах, окрім національного
законодавства України, необхідно
враховувати також і норми міжнародного
права (міжнародних договорів), дія яких
поширюється на території України та
які мають пріоритетне значення по
відношенню до національного
законодавства.

Так, статтею 1 Додатку Конвенції про
тимчасове ввезення, до якої приєднана
Україна на підставі Закону України "Про
приєднання України до Конвенції про
тимчасове ввезення"- c) "приватне
використання" означає: перевезення
особою виключно для особистих потреб,
за винятком будь-якого комерційного
використання;

Виходячи із вимог ст. 2 Конвенції про
тимчасове ввезення - користуються
правом на тимчасове ввезення
відповідно до статті 2 цієї Конвенції: a)
транспортні засоби комерційного чи
приватного використання.

Відповідно до абзацу б) ст.7 Додатку С
Конвенції про тимчасове ввезення -
транспортні засоби приватного
використання можуть використовуватись
третіми особами, які мають належний
дозвіл користувача права на тимчасове
ввезення. Кожна Договірна Сторона може
дозволити таке використання особою,
яка постійно проживає на її території,
зокрема якщо вона використовує його
від імені і згідно з інструкціями
користувача права на тимчасове
ввезення.

Таким чином, на підставі дозволу
користувача права на тимчасове
ввезення його транспортним засобом
приватного використання може
користуватися інша, а кожна Договірна
Сторона може дозволити таке
користування особам, які постійно
проживають на її території.

З матеріалів справи вбачається, що на
час складання відповідачем протоколу
про порушення митних правил відносно
позивача та винесення оскаржуваної
постанови у справі про порушення
митних правил діяв агентський договір
№ 1 від 01.09.2012 року, згідно якого
громадянин України ОСОБА_1 отримав у
користування транспортний засіб марки
"BMW 525 TDS", 1999 р.в., номер кузова № НОМЕР_1
р.н. НОМЕР_2 від Качмар Юрія - керівника
товариства «ESPILON TRADE Sp.z.o.o.». Зазначений
договір був укладений до перетину
транспортним засобом державного
кордону України.

Отже, суд приходить до висновку про те,
що ОСОБА_1, керував транспортним
засобом марки "BMW 525 TDS", 1999 р.в., номер
кузова № НОМЕР_1 р.н. НОМЕР_2 на законних
підставах, оскільки такий агентський
договір № 1 від 01.09.2012 року є належним
дозволом користувача права на
тимчасове ввезення у розумінні ч. 4 ст.
380 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції
України, чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно статті 19 Закону України "Про
міжнародні договори України", чинні
міжнародні договори України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства і
застосовуються у порядку,
передбаченому для норм національного
законодавства. Якщо міжнародним
договором України, який набрав
чинності в установленому порядку,
встановлено інші правила, ніж ті, що
передбачені у відповідному акті
законодавства України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

Відповідно до вимог ч.1 та 3 статті 1
Митного кодексу України -
законодавство України з питань
державної митної справи складається з
Конституції України, цього Кодексу,
інших законів України, що регулюють
питання, зазначені у статті 7 цього
Кодексу, з міжнародних договорів
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
з нормативно-правових актів, виданих на
основі та на виконання цього Кодексу та
інших законодавчих актів. Якщо
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші правила, ніж ті, що передбачені цим
Кодексом та іншими законами України,
застосовуються правила міжнародного
договору України.

Отже, дослідивши всі обставини справи у
їх сукупності суд приходить до
висновку про те що, правовідносини щодо
користування транспортним засобом
марки "BMW 525 TDS", 1999 р.в., кузов № НОМЕР_1
р.н. НОМЕР_2 на митній території України,
які виникли на підставі агентського
договору № 1 від 01.09.2012 року, були
невірно кваліфіковані відповідачем як
порушення митних правил, передбачених
статтями 380 та 469 Митного кодексу
України, оскільки останнім, при
прийнятті рішення про притягнення
позивача до відповідальності, не були
враховані норми міжнародного права,
які мають пріоритет застосування у
спірних правовідносинах перед нормами
чинного законодавства України

Враховуючи все вище зазначене суд
приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1
відсутні ознаки порушення митних
правил, а відтак відсутній склад
правопорушення за ч.2 ст.469 Митного
кодексу України, тому винесена
постанова у справі про порушення
митних правил № 1947/305000/13 від 20.11.2013 року
є неправомірною та такою, що підлягає
скасування.

Позовні вимоги про визнання дій
посадових осіб відповідача щодо
складення протоколу про порушення
митних правил неправомірними не
підлягає задоволенню, оскільки порядок
та спосіб складання протоколу
здійснювався відповідачем в межах
повноважень та у відповідності до
вимог Митного кодексу України та
Кодексу про адміністративне
правопорушення. Окрім цього, не
підлягає задоволенню вимога про
закриття справи, у зв'язку із тим, що
вона є взаємовиключною із позовною
вимогою про скасування постанови у
справі про порушення митних правил.

На підставі наведеного та керуючись ст.
9 Конституції України, ст.19 Закону
України "Про міжнародні договори
України", ст. 41 Закону України "Про
міжнародне приватне право", ст.ст. 1, 380,
469 Митного кодексу України, ст.ст. 8 -12, 17,
41, 69-71, 94, 122, 159-163, 167 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги ОСОБА_1, - задовольнити
частково.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову у справі про порушення
митних правил № 1947/30500/13 від 20.11.2013 року
про притягнення ОСОБА_1 до
відповідальності за ч.2 ст.469 Митного
кодексу України.

У закритті провадження у справі про
притягнення ОСОБА_1 до
відповідальності за ч.2 ст.469 Митного
кодексу України, - відмовити.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

СуддяЄ. О. Данилів