Справа № 2а-1970/596/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Справа № 24017/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Державної судової
адміністрації України на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної судової адміністрації
України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства
України при Міністерстві фінансів
України, територіального управління
Державної судової адміністрації в
Тернопільській області про стягнення
заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до Державної судової
адміністрації України, Міністерства
фінансів України, Державного
казначейства України при Міністерстві
фінансів України, територіального
управління Державної судової
адміністрації в Тернопільській
області в якому просила зобов'язати
Міністерство фінансів України
виділити і перерахувати на рахунок
Державного Казначейства України при
Міністерстві фінансів України, а
Державне Казначейство України при
Міністерстві фінансів України
перерахувати на рахунок Державної
судової адміністрації України, останнє
ж перерахувати на рахунок
територіального управління Державної
судової адміністрації в
Тернопільській області, яке
зобов'язати нарахувати та виплатити
позивачу недоплачену заробітну плату
за період з 01.06.2005 року по 31.10.2010 року в
сумі 160 683, 22 грн. з утриманням
прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог,
зазначає, що вона працює на посаді
судді Борщівського районного суду
Тернопільської області з 13.08.2002 року,
має ІІІ кваліфікаційний клас судді.
Починаючи з 01.06.2005 року їй перераховано
розмір заробітної плати на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
№ 865 від 03.09.2005 р. і у подальшому,
незважаючи на неодноразове підвищення
мінімальної заробітної плати, не
змінювався та не перераховувався з
посиланням на постанову Кабінету
Міністрів України № 1310 від 31.12.2005 року.
Разом з тим, постановою Вищого
адміністративного суду України від
29.10.2009 року було залишено в силі
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 19.03.2007 року в частині
визнання протиправним та скасування
пункту 4-1 постанови Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів». Позивач зазначає, що не
дивлячись на те, що в судовому порядку
визнано незаконність постанови Уряду,
яка визначала незмінність розміру
мінімальної заробітної плати 332 грн.
при визначенні розміру посадових
окладів суддів з часу їх прийняття,
відповідачами не був здійснений
перерахунок її заробітної плати за
період з 01.06.2005 року по 31.10.2010 року.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року позов задоволено. Зобов'язано
Міністерство фінансів України
виділити і перерахувати на рахунок
Державного Казначейства України при
Міністерстві фінансів України для
виплати ОСОБА_1 кошти в сумі 160 683, 22 грн.
недоплаченої заробітної плати.
Зобов'язати Державне казначейство
України при Міністерстві фінансів
України перерахувати на рахунок
Державної судової адміністрації
України для виплати ОСОБА_1 кошти в сумі
160 683, 22 грн. недоплаченої заробітної
плати; зобов'язано Державну судову
адміністрацію України перерахувати на
рахунок територіального управління
ДСА в Тернопільській області ОСОБА_1
кошти в сумі 160 683, 22 грн. недоплаченої
заробітної плати; зобов'язано
територіальне управління ДСА в
Тернопільській області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 кошти в сумі 160 683, 22
грн. недоплаченої заробітної плати за
період з 01.06.2005 року по 31.10.2010 року з
утриманням прибуткового податку та
всіх інших обов'язкових платежів.

Постанова суду першої інстанції
мотивована, тим, що постановою Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
№ 865, а саме п. 4-1 наступного змісту:
«Установити, що розміри посадових
окладів, передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться». Приймаючи
зазначену постанову, суд встановив, що
Кабінет Міністрів України, в порушення
п. 14 ст. 92 Конституції України, вийшов за
межі своєї компетенції та перебрав на
себе функцію законодавця щодо
встановлення розмірів посадових
окладів суддів, поставивши в
залежність виплату заробітної плати
суддям від розмірів мінімальної
заробітної плати, з одночасною
забороною їх перерахування, чим
допустився обмеження гарантій
незалежності і недоторканості суддів.

Постанову в апеляційному порядку
оскаржив відповідач Державна судова
адміністрація України, вважає, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд порушив норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в позові відмовити
повністю.

За відсутності клопотань від усіх осіб,
які беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю, суд апеляційної
інстанції розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки таку може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційну
скаргу слід задовольнити повністю з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану постанову
суд першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_1 працює на посаді судді
Борщівського районного суду
Тернопільської області з 13.08.2002 року і
по теперішній час, має третій
кваліфікаційний клас судді; заробітна
плата позивача з червня 2005 року по
жовтень 2010 року була нарахована на
загальну суму 528 479, 93 грн.

Відповідно до статті 44 Закону України
«Про статус суддів» (в редакції, що
діяла станом на 1 січня 2006 року)
заробітна плата суддів складається з
посадового окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці
суддів", яка набрала законної сили з 1
січня 2006 року, затверджено схеми
посадових окладів керівників та суддів
Конституційного Суду України.
Верховного Суду України, вищих
спеціалізованих судів, Апеляційного
суду України, апеляційних та місцевих
судів згідно з додатками 1 - 6, які
розраховано виходячи з кратності до
мінімальної заробітної плати, а також
розміри надбавок до посадових окладів
суддів за кваліфікаційні класи.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03.03.2006 року № 248 "Про внесення змін
до деяких Постанов Кабінету Міністрів
України з питань оплати праці суддів"
Постанову Кабінету Міністрів України
від 03.09.2005 року № 865 "Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів"
доповнено і встановлено, що посадовим
особам, зазначеним у пункті 1 цієї
постанови установлюються: - надбавка за
виконання особливо важливої роботи у
розмірі до 50 відсотків посадового
окладу з урахуванням надбавки за
кваліфікаційний клас; - доплата за
науковий ступінь кандидата або доктора
наук з відповідної спеціальності у
розмірі відповідно 15 і 20 відсотків
посадового окладу; - надбавка за
почесне звання "Заслужений юрист
України" у розмірі 15 відсотків
посадового окладу; - у разі надання
відпустки виплачується додатковий
посадовий оклад відповідно до частини
п'ятої статті 44 Закону України "Про
статус суддів", а також надається
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань у розмірі,
що не перевищує їх середньомісячної
заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції, прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитись не можна з огляду
на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці суддів» від 03.09.2005р.
№865, яка набрала чинності з 01.01.2006р.,
було затверджено схеми посадових
окладів керівників та суддів
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України, вищих
спеціалізованих судів, Апеляційного
суду України, апеляційних та місцевих
судів згідно з додатками 1-6, які
розраховано, виходячи з кратності до
мінімальної заробітної плати, а також
розміри надбавок до посадових окладів
суддів за кваліфікаційні класи.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Питання оплати праці вищих посадових
осіб України, окремих керівних
працівників органів державної влади і
органів місцевого самоврядування та
суддів» від 21.12.2005 р. № 1243 встановлено,
що для вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів, розміри
посадових окладів яких визначаються
залежно від кількості розмірів
мінімальної заробітної плати, зокрема,
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005р. № 865 та іншими
нормативно-правовими актами, розміри
посадових окладів встановлюються
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати 332 гривні і в
подальшому при підвищенні мінімальної
заробітної плати перерахунок не
провадиться.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31.12.2005р. № 1310 постанову Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005р. № 865
доповнено пунктом 4-1, відповідно до
положень якого розміри посадових
окладів, передбачених цією постановою,
встановлюються, виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 19.03.2007р. визнано
протиправним та скасовано пункт 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 03.09.2005р. № 865.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2007р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.10.2009р. постанову
Печерського районного суду м. Києва від
19.03.2007р. в частині визнання
протиправним та скасування пункту 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 03.09.2005р. № 865
залишено без змін.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
21.05.2008р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2009р.,
визнано незаконними постанови
Кабінету Міністрів України «Про
питання оплати праці вищих посадових
осіб України, окремих керівних
працівників органів державної влади і
органів місцевого самоврядування та
суддів» від 21.12.2005р. № 1243 в частині
встановлення розміру посадового
окладу суддям; пункт 4 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005р. № 865» від
31.12.2005р. № 1310 та пункт 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів» від 03.09.2005р. № 865.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 13.04.2011р. постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21.05.2008р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.08.2009р.
скасовано, у задоволенні позову про
визнання незаконними та скасування
зазначених постанов Кабінету
Міністрів України відмовлено.

За правилами частини 1 статті 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, а також для
всіх органів, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Враховуючи викладене, постанова
Печерського районного суду м. Києва від
19.03.2007р. була обов'язковою з 03.12.2007р.
(дати набрання нею законної сили) до
01.01.2012р. (дати втрати чинності
скасованої нею постанови Кабміну), а
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21.05.2008р. - з 19.08. 2009р.
(дати набрання нею законної сили) до
13.04.2011р., дати її скасування постановою
Вищого адміністративного суду України.

Проте постанова Печерського районного
суду м. Києва від 19.03.2007р. не може бути
підставою для задоволення позовних
вимог, оскільки нею визнано
протиправним та скасовано лише пункт 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 3 вересня 2005 року
№ 865, відповідно до положень якого
розміри посадових окладів,
передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

Між тим аналогічні обмеження були
передбачені також постановою Кабінету
Міністрів України «Питання оплати
праці вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» від 21.12.2005р.
№ 1243, якою встановлено, що для вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів, розміри
посадових окладів яких визначаються
залежно від кількості розмірів
мінімальної заробітної плати, зокрема,
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005р. №865 та іншими
нормативно-правовими актами, розміри
посадових окладів встановлюються,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати 332 гривні і в
подальшому при підвищенні мінімальної
заробітної плати перерахунок не
провадиться. Положення зазначеної
постанови стали преамбулою постанови
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р.
№ 865.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 19.03.2007р. постанова Кабінету
Міністрів України від 21.12.2005р. № 1243
незаконною та не чинною не визнавалась,
а тому підлягала виконанню.

Пункт 4-1 постанови Кабінету Міністрів
України «Про оплату праці та щомісячне
грошове утримання суддів» від 03.09.2005р.
№ 865, постанова Кабінету Міністрів
України від 21.12.2005р. № 1243 та пункт 4
постанови Кабінету Міністрів України
«Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р.
№ 865» від 31.12.2005р. №1310 постановою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 21.05.2008р. (набрала
законної сили 19.08.2009р.) були визнані
лише незаконними. Обов'язковому
виконанню підлягає рішення суду,
резолютивна частина якого ухвалена
відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У справах щодо оскарження
нормативно-правових актів органів
виконавчої влади відповідно до
положень частини 11 статті 171 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд зобов'язаний у резолютивній
частині постанови вирішити питання не
тільки про визнання
нормативно-правового акта незаконним
або таким, що не відповідає правовому
акту вищої юридичної сили, але й
обов'язково зазначити у резолютивній
частині постанови про визнання
нормативно-правового акта не чинним.
Тобто нормативно-правовий акт у
відповідності до положень статті 171
Кодексу адміністративного судочинства
України втрачає чинність лише при
умові наявності відповідного запису
про це у резолютивній частині рішення
суду.

У резолютивній частині постанови
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 21.05.2008р. суд визнав
незаконними постанови Кабінету
Міністрів України «Про питання оплати
праці вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» від 21.12.2005р.
№1243 в частині встановлення розміру
посадового окладу суддям; пункт 4
постанови Кабінету Міністрів України
«Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р.
№865» від 31.12.2005р. № 1310 та пункт 4-1
постанови Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці та щомісячне грошове
утримання суддів» від 03.09.2005р. №865.
Рішення про визнання зазначених
нормативно-правових актів не чинними
судом не ухвалювалось.

Отже, зазначені положення постанов
Кабінету Міністрів України, були
визнані судом незаконними, а не чинними
не визнавались і тому підлягали
виконанню.

У зв'язку з викладеним, вимоги позивача
про перерахунок заробітної плати на
підставі постанови Печерського
районного суду м. Києва від 19.03.2007р.
задоволенню не підлягають.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
постанова підлягає скасуванню,
оскільки вона прийнята з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 160, 195, ч.1 ст. 197, п. 3 ч. 1
ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної судової
адміністрації України задовольнити
повністю.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року у справі № 2а/1970/596/11 - скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскарження протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М.
Гінда

В.В. Ніколін