Справа № 2а-1428/09/2670
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2010-07-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2010 року 11:50 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Літвінової А.В.,
при секретарі Денисенко Ю.М., за участю
представників сторін:
від позивача: Шарко Ірини Степанівни
від товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»:
від приватного підприємства «Рембуд
БМП»: Білоус Миколи Петровича
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом державної податкової
інспекції у Святошинському районі
до товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
приватного підприємства
про стягнення коштів у сумі 88 108,80
грн., отриманих за нікчемним правочином
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 08 липня 2010
року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
четвертої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державна податкова інспекція у
Святошинському районі міста Києва
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
та приватного підприємства «Рембуд
БМП» про стягнення коштів у сумі 88 108,80
грн., отриманих за нікчемним
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
04.02.2008 між відповідачами укладено
нікчемний правочин, оскільки
постановою Святошинського районного
суду міста Києва від 03.09.2008 визнано
недійсними свідоцтво та статут
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
з дати їх державної реєстрації з 03.05.2007
та визнано недійсною реєстрацію
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
платником податку на додану вартість
від дати внесення до реєстру платників
податку на додану вартість, тобто від
Заперечуючи проти позову, представник
приватного підприємства «Рембуд БМП»
посилався на правомірність укладеного
між відповідачами договору та
фактичним виконанням умов цього
договору. Крім того, відповідач
зазначив, що на момент укладення
відповідного договору товариство з
обмеженою відповідальністю «ВПФ
Метапродакшн» перебувало і станом на
час розгляду даної справи перебуває в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, мало
свідоцтво платника податку на додану
вартість. На думку відповідача, саме по
собі визнання у судовому порядку
недійсними установчих документів
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»,
його свідоцтва платника податку на
додану вартість не є підставою для
визнання спірного договору таким, що
укладений з метою, що суперечить
інтересам держави та суспільства.
Відповідачем також зазначено, що
позивачем не встановлено та не
доведено умисел його контрагента на
приховування від оподаткування
прибутків, у зв'язку з чим просив
відмовити у задоволенні позову.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн» в
судові засідання свого представника не
направило, про час і місце судових
засідань неодноразово було
повідомлено повістками про виклик, які
надсилались судом за адресою, вказаною
в позовній заяві та у витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.
Розглянувши подані позивачем і
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд -
Державна податкова інспекція у
Святошинському районі міста Києва
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
та приватного підприємства «Рембуд
БМП» про стягнення коштів у сумі 88 108,80
грн., отриманих за нікчемним
З матеріалів справи вбачається, 04.02.2008
між товариством з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
(субпідрядник) та приватним
підприємством «Рембуд БМП»
(генпідрядник) було укладено договір
субпідряду № 4С, згідно якого
генпідрядник доручає, а субпідрядник
зобов'язується виконати роботи по
ремонту приміщень п'ятого поверху по
об'єкту: «Реконструкція об'єктів
культурно-мистецького та музейного
комплексу «Мистецький арсенал» по
вулиця Січневого повстання, 28-30 в місті
Києві загальною вартістю 88 108, 80 грн., а
генпідрядник зобов'язується прийняти
та оплатити виконану роботу (далі за
текстом - договір субпідряду).
Сторонами узгоджено договірну ціну,
локальну смету, а за наслідками
виконання умов договору виписано
складено акт приймання виконаних
підрядних робіт разом із відомостями
Державною податковою інспекцією у
Святошинському районі міста Києва
здійснено невиїзну позапланову
документальну перевірку товариства з
обмеженою відповідальністю «ВПФ
Метапродакшн» з питань правових
відносин з приватним підприємством
«Рембуд БМП» за період з 01.04.2008 по 30.04.2008.
За наслідками перевірки державною
податковою інспекцією у
Святошинському районі міста Києва з
посиланням на постанову
Святошинського районного суду міста
Києва від 03.09.2008 зроблено висновок про
нікчемність правочинів, укладених між
товариством з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
та приватним підприємством «Рембуд
Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.
Відповідно до статті 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
Наслідки визнання господарського
зобов'язання недійсним, як такого, що
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави та
суспільства регламентовані статтею 208
Господарського кодексу України.
За вимогами частини першої статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.
Частиною другою статті 215 Цивільного
кодексу України встановлено, що
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.
Відповідно до статті 228 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який
порушує публічний порядок, є нікчемним.
Підставою для висновків позивача щодо
нікчемності правочинів між
відповідачами, стала постанова
Святошинського районного суду міста
Києва від 03.09.2008, якою визнано
недійсними свідоцтво та статут
товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
від 03.05.2007 з дати їх державної
реєстрації, а також визнано недійсною
реєстрацію товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
платником податку на додану вартість
від дати внесення до реєстру платників
податку на ддану вартість, тобто з
Разом з тим, державною податковою
інспекцією не наведено суду доказів, що
підтверджують скасування державної
реєстрації товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
на час вчинення відповідних
правочинів, доказів щодо невиконання
договірних обов'язків між сторонами та
несплату податків з укладених
правочинів, невідповідність
податкових та бухгалтерських
документів вимогам закону тощо.
Відповідно до частини четвертої статті
91 Цивільного кодексу України, цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до Єдиного
державного реєстру запису про її
Отже, за змістом зазначеної норми,
державна реєстрація юридичної особи є
юридично значимою дією, з якою цивільне
та господарське законодавство пов'язує
виникнення цивільної правоздатності.
Згідно частини першої статті 18 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.
До контрагента особи, зареєстрованої з
порушенням вимог чинного
законодавства, за змістом статті 18
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» не можуть
застосовуватися негативні
публічно-правові наслідки, коли він не
знав, що відомості про таку особу,
внесені до Єдиного державного реєстру,
Постанова Святошинського районного
суду міста Києва від 03.09.2008, згідно з
якою визнано недійсними установчі
документи товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ-Метапродакшн»,
не може мати зворотної дії в часі, тобто
поширюватися на господарські
правовідносини, що виникли між
позивачем та цим товариством до
прийняття та набрання чинності даною
постановою, оскільки предметом
розгляду в районному суді не було
здійснення товариством з обмеженою
відповідальністю «ВПФ-Метапродакшн»
господарських операцій. Зокрема,
Святошинським районним судом міста
Києва не встановлено наявність
протиправного умислу у товариства з
обмеженою відповідальністю
«ВПФ-Метапродакшн» на укладення
договорів субпідряду, як угоди, що
суперечить інтересам держави та
суспільства.

Визнання недійсними установчих
документів товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ-Метапродакшн»
та подальше анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість з
моменту проведення державної
реєстрації автоматично не тягне за
собою недійсності податкових
накладних, та не позбавляє правового
значення складених податкових
накладних, актів приймання виконаних
робіт. (Наведений висновок відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній у постанові від
26.09.2006 №21-358во06|06/54 «Про визнання
недійсним рішення ДПІ»).

Позивачем не доведено мнимість
господарських відносин між
відповідачами, їх збитковість та
нерентабельність. Натомість, із
позовної заяви та матеріалів справи
вбачається фактичне виконання умов
договору від 04.02.2008 №4С.

Матеріалами справи підтверджено, що
інформація щодо товариства з обмеженою
відповідальністю «ВПФ Метапродакшн»
міститься у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців у відповідності до
витягу станом на 28.05.2010.

За таких обставин суд вважає, що
підстави для висновку про нікчемність
спірного правочину та стягнення
грошових коштів, отриманих в
результаті виконання зобов'язань за
договором субпідряду, відсутні, а тому
позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Розглянувши подані сторонами
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Постанова відповідно до статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву
не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Літвінова А.В.

Постанову складено в повному обсязі 14
липня 2010 року