Справа № 813/2613/14
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/2613/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючої - судді
за участю секретаря судового засідання
за участі представників сторін:
позивача - Вавричук І.О., згідно
відповідача - Фарович Н.В., згідно
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом управління
Пенсійного фонду у Франківському
районі м. Львова до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Львові про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії,
УПФ у Франківському районі м. Львова
звернулося до суду з позовом до ВВДФСС
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України у м.
Львові про визнання неправомірними дій
та зобов'язання прийняти до заліку
шляхом включення в акт звірки
виплачені суми пенсії по інвалідності
у зв'язку з трудовим каліцтво та
професійних захворювань за період з
вересня 2013 року по лютий 2014 року на
загальну суму 2082,18 грн.
В обґрунтування своєї позиції
покликається на те, що заявлені
позивачем до ВВДФССНВ на виробництві
та професійних захворювань України у
Франківському районі м. Львова вимоги
про відшкодування заборгованості за
період з вересня 2013 року по лютий 2014
року по громадянах ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 не прийняті до заліку, що
підтверджено відповідними списками
осіб, пенсії яких пред'явлені для
відшкодування УПФ у Франківському
районі м. Львова і, відповідно, не
прийняті до відшкодування ВВДФ ССНВПЗ
України у м. Львові. Підставою для
відмови про включення суми 2082,18 грн. до
щомісячних актів звірок є те, страховий
випадок із зазначеними особами стався
не на території України, або нещасний
випадок не пов'язаний з виробництвом.
Оскільки позивач вважає, що дані
витрати повинні відшкодовуватися саме
ВВДФСС від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Львові, тому
звернувся із зазначеним позовом до
суду.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі. Просила позов
Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив з підстав, наведених у
запереченні, поданому до суду 15.04.2014
року, суть якого зводиться до
наступного. Відповідачем не включено
до актів звірки суми пенсій, виплачених
ОСОБА_3 в зв'язку з тим, що нещасний
випадок стався з ним на території інших
країн СНД, виплачених ОСОБА_4, ОСОБА_5 в
зв'язку з тим, що нещасний випадок не
пов'язаний з виробництвом. Відтак,
ВВДФССНВ на виробництві та професійних
захворювань України в м. Львові не несе
обов'язку щодо надання застрахованим
особам матеріальної допомоги чи
соціальних послуг в такому разі. З
допомогою актів цих звірок
узагальнюють та узгоджують довідку про
відшкодування відповідних витрат, яка
є підставою для перерахування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків відповідних коштів
Пенсійному фонду України до 25 числа
місяця, наступного за звітним.
Відповідно до Порядку № 5-4/4 від 04.03.2003
року, Фондом проводиться відшкодування
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою зазначених
пенсій. Однак, вказаний Порядок № 5-4/4
від 04.03.2003 року не врегульовує даних
спірних відносин, оскільки встановлене
ним правило підписання актів звірки
розрахунків розраховано на
відсутність спору. У разі незгоди на
підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків вимоги про стягнення мають
вирішуватись в судовому порядку, а не
шляхом пред'явлення вимог про
спонукання до вчинення дій. Просить у
задоволенні позову відмовити.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечила у повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити, виходячи з
В судовому засіданні було встановлено,
що УПФ у Франківському районі м. Львова
за період з вересня 2013 року по лютий 2014
року виплачено ОСОБА_3 - 150,00 грн. пенсії
щомісячно, ОСОБА_4 - 144,17 грн. пенсії
щомісячно, ОСОБА_5 - 52,86 грн. пенсії
Вказаний розмір виплачених пенсій
позивачем подано до відшкодування
відділенню виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Львові.
З матеріалів справи вбачається, що з
ОСОБА_3 нещасний випадок стався поза
межами України, на території країн СНД,
щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5, то нещасний
випадок, що стався з ними, на думку
відповідача, не пов'язаний з
Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.
Відповідно до ст. 4 Основ в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування:
- пенсійне страхування;
- страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням;
- медичне страхування;
- страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
- страхування на випадок безробіття.
- пенсійне страхування;
- інші види страхування, передбачені
Відносини, що виникають за зазначеними
в частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.
Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (ст. 12 Основ).
Відповідно до п. 4 статті 25 Основ, за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
- профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
- відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого;
- допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
- відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
- пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;
- пенсія у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;
- допомога на поховання осіб, які
померли внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
У ч. 4 ст. 26 Основ встановлено, що якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.
Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до ст. 25
Основ, є Фонд соціального страхування
від нещасних випадків.
Пунктом 2 ст. 7 ("Прикінцеві положення")
Закону "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", який набрав чинності з
01.04.2001, встановлено, що фонд сплачує
страхові виплати та надає соціальні
послуги працівникам (членам їх сімей),
які потерпіли на виробництві до 01.04.2001,
з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
Потерпілі, документи яких не передані
до фонду, продовжують отримувати
належні виплати та соціальні послуги
від свого роботодавця, Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування України. При цьому кошти,
виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і фондом у
подальшому відбуваються відповідні
Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" від 23 вересня 1999 року №
1105-XIV, з наступними змінами та
доповненнями, в переліку соціальних
послуг та виплати, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, є пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.
Частиною 2 ст. 24 Закону "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.
Сфера дії цього Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
За змістом ч. 2 ст. 2 зазначеного Закону
особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, в якій із колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
Підпунктом "а" ст. 27 Закону "Про пенсійне
забезпечення" встановлено, що
громадянам України - переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
Відповідно до п. 3 розділу XI ("Прикінцеві
положення") Закону "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у ст. 8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
Абзацом 3 п. 3 розділу XI встановлено, що
уся заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
відшкодувати потерпілим на
виробництві та членам їх сімей
матеріальну і моральну (немайнову)
шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я,
не залежить від того, чи сплачували
фонду страхові платежі підприємства,
що ліквідувалися, та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.
Як вбачається з абз. 7 наведеного вище
пункту, Фонд соціального страхування
від нещасних випадків є
правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених ст. 21
Закону "Про охорону праці", які
Доводи ВВДФССНВ в м. Львові про
поширення на спірні відносини положень
Угоди про взаємне визнання прав на
відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 09.09.1994
року між частиною держав колишнього
СРСР, не є обґрунтованими.
Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої сторони), смерті
здійснюється роботодавцем сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.
Зі змісту процитованої норми випливає,
що вона регулює інші відносини, а не ті,
які є предметом спору в даній справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат ПФУ,
понесених у зв'язку з виплатою пенсій
особам, які стали інвалідами внаслідок
нещасного випадку на виробництві на
території інших республік СРСР до
проголошення Україною незалежності.
Відповідно до ст. 1 Угоди про гарантії
прав громадян держав - учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від
13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян
держав - учасниць даної угоди та членів
їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.
Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
угодою, несе держава, яка надає
За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
Крім того, слід зазначити, що доказів
того, що страхові випадки з гр. ОСОБА_4
та ОСОБА_5 не пов'язані з виробництвом
відповідачем суду не надано.
Водночас, механізм відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком № 5-4/4.
Відповідно до п. 5 Порядку органи
Пенсійного фонду України щомісяця, до 10
числа місяця, наступним за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника,
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, у якому визначають
загальну суму витрат, що підлягає
відшкодуванню, та до 15 числа місяця,
наступного за звітним, подають його
відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.
Згідно пункту 6 Порядку передбачено, що
Головні управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
на підставі акту щомісячної звірки
витрат за особовими справами
потерпілих, узагальнюють і узгоджують
довідку про відшкодування Фондом
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, та до 20 числа
місяця, наступного за звітним, подають
її відповідно до Пенсійного фонду та
Фонду соціального страхування від
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків, на підставі довідки
Головних управлінь Пенсійного фонду та
управлінь виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на централізованому рівні, до
25 числа місяця, наступного за звітним,
перераховують відповідні кошти
З наведених положень вбачається, що
сторони відповідно до вимог Порядку,
позбавлені права на проведення
розрахунків на своєму рівні.
Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
отриманого каліцтва на виробництві або
професійного захворювання не
врегульовує спірних відносин, які
виникли. Згаданий Порядок щодо
підписання актів звірки розрахунків
підлягає застосуванню лише при
У випадку відсутності згоди на
підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, вимоги по
відшкодуванню таких сум вирішуються в
судовому порядку в судах
адміністративної юрисдикції шляхом
пред'явлення позову про стягнення цих
сум, а не шляхом пред'явлення вимог про
підписання актів звірки.
Отже, обраний позивачем у цій справі
спосіб захисту (відновлення)
порушеного права є таким, що не
відповідає змісту прав управління
Пенсійного фонду України щодо
відшкодування понесених витрат.
Дана позиція суду узгоджується з
позицією Верховного Суду України,
висловленою в постановах від 20 березня
2007 року № 21-1087во06, від 6 червня 2011 року №
21-1161а11, від 20 червня 2011 року № 21-76а11, від
28 листопада 2011 року № 21-366а11 тощо, яку в
порядку ч.2 ст. 161 КАС України
зобов'язаний врахувати суд.
Враховуючи вищенаведене, а також те, що
позивачем не було пред'явлено у
встановленому законом порядку позову
про проведення відшкодування
відповідачем виплачених коштів, а
вимоги про зобов'язання підписання
акту звірок не можуть бути задоволені,
крім іншого, через наявність спору між
сторонами із цього приводу, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 7 - 14, 18, 19, 69, 70, 71, 86, 94, 158,
159, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
у задоволенні позову відмовити
Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом 10
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений
22.04.2014 року.

Суддя
Потабенко В.А.