Справа № 813/3796/13-а
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
м. Київ К/800/3051/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Суддя-доповідач:Вербицька
О.В.Судді: Маринчак Н.Є. Муравйова
О.В.розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2013 року

у справі № 876/12576/13

за позовом Сокальської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області

до Публічного акціонерного
товариства «Львівська вугільна
компанія»

за участю Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імпайр»

про надання дозволу на погашення
податкового боргу за рахунок майна
платника податків

В С Т А Н О В И В :

Сокальська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі по тексту - позивач, ОДПІ)
звернулась до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Львівська вугільна компанія» (далі по
тексту - відповідач, ПАТ «Львівська
вугільна компанія») за участю
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Імпайр» (далі по
тексту - ТОВ «Імпайр») про надання
дозволу на погашення податкового боргу
за рахунок майна платника податків.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06.06.2013 року
адміністративний позов задоволено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2013 року
апеляційну скаргу ТОВ «Імпайр»
задоволено частково, скасовано
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 06.06.2013 року.
Прийнято нову постанову, якою позов
задоволено частково.

Позивач, не погоджуючись з
вищевказаним рішенням суду
апеляційної інстанції, оскаржив його у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу ТОВ
«Імпайр» посилаючись на те, що суд
апеляційної інстанції не допустив
порушень норм матеріального та
процесуального права, просить
касаційну скаргу ОДПІ залишити без
задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів, враховуючи межі
касаційної скарги, дійшла висновку про
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно витягу з єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ПАТ «Львівська
вугільна компанія» зареєстроване як
платник податків 08.05.2008 року.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що станом на 13.05.2013 року
ПАТ «Львівська вугільна компанія» мало
заборгованість зі сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів) в сумі
11864917,40 грн., що підтверджується
довідкою ОДПІ від 03.06.2013 року № 474/10/19-0.

Відповідно до вимог пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Згідно пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податкове зобов'язання - сума коштів,
яку платник податків, у тому числі
податковий агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України
передбачено, що податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 95.1, п. 95.2 ст. 95 ПК
України, орган державної податкової
служби здійснює за платника податків і
на користь держави заходи щодо
погашення податкового боргу такого
платника податків шляхом стягнення
коштів, які перебувають у його
власності, а в разі їх недостатності -
шляхом продажу майна такого платника
податків, яке перебуває у податковій
заставі.

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що інкасові доручення
(розпорядження) повернуті без
виконання у зв'язку з відсутністю
коштів на рахунку платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно акту опису активів, на які
поширюється право податкової застави
від 15.12.2010 року № 40, акту опису майна від
21.04.2011 року № 4 та витягів про
реєстрацію в державному реєстрі
обтяжень рухомого майна перелічені у
вказаних документах активи ПАТ
«Львівська вугільна компанія»
перебувають у податковій заставі.

Крім того, серед описаних активів є
нежитлове приміщення загальною площею
403 м2 що знаходяться на третьому поверсі
будинку № 10-А за адресою: м. Київ,
проспект М. Бажана.

З матеріалів справи вбачається
податкова вимога від 09.12.2010 року №2/211 на
суму 430213,83 грн., яка була надіслана
платнику податків 13.12.2010 року, отже,
орган державної податкової служби
правомірно звернувся до суду для
здійснення заходів щодо погашення
податкового боргу.

В той же час, слід зазначити, що
відповідно до постанови Державної
виконавчої служби України від 22.07.2011
року про арешт майна боржника та
оголошення заборони його відчуження,
було накладено арешт на все рухоме та
нерухоме майно, що належить ВАТ
«Львівська вугільна компанія» та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, що належить боржнику.
Вказана постанова видана на примусове
виконання наказу 331/282 від 11.07.2001 року
господарським судом м. Києва, яким
стягнуто з ВАТ «Львівська вугільна
компанія» на користь ЗАТ «АЛЬФА-Банк»
заборгованість в сумі 14000000 грн.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та вбачається з матеріалів
справи, згідно договору №11-0955/13 від
24.05.2013 року про надання послуг по
організації і проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна укладеного між ДВС та
ТОВ «Укрспецторг ГРУПП» нежитлове
приміщення загальною площею 403 м2, що
знаходиться на третьому поверсі
будинку № 10-А за адресою: м. Київ,
проспект М. Бажана передано на
реалізацію реалізації з публічних
торгів.

31.05.2013 року торгуюча організація ТОВ
«Укрспецторг групп» повідомила про
призначення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна ВАТ
«Львівська вугільна компанія» на 17.06.2013
року.

ТОВ «Імпайр» виявило бажання прийняти
участь в прилюдних торгах з реалізації
нежитлового приміщення загальною
площею 403 м2, що знаходяться на третьому
поверсі будинку № 10-А за адресою: м.
Київ, проспект Бажана Миколи, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи квитком №2 на прилюдні торги із
вказаним гарантійним внеском в сумі
635940 94грн.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що прилюдні торги з
приводу реалізації вищевказаного
(спірного) майна відбулися 08.07.2013 року.

Згідно протоколу від 08.07.2013 року №
11-0955/13 переможцем торгів було визнано
ТОВ «Імпайр».

17.07.2013 року ТОВ «Імпайр» сплачено повну
вартість об'єкта 3638025 грн., згідно
платіжного доручення № 26, на підставі
протоколу від 08.07.2013 року № 11-0955/13.

Зазначені результати прилюдних торгів
ОДПІ оскаржені не були.

З урахуванням правової процедури
реалізації майна на прилюдних торгах,
яка полягає в продажу майна, тобто в
забезпеченні переходу права власності
на майно боржника, на яке звернуто
стягнення, до покупця учасника
прилюдних торгів, та особливостей,
передбачених законодавством щодо
проведення прилюдних торгів, у тому
числі, складення за результатами їх
проведення акта про проведення
прилюдних торгів, розуміється
оформлення договірних відносин з
набуття права власності на майно, що є
правочином.

Відповідно до вимог статті 14 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» від
18.11.2003 року, зареєстроване обтяження
має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом. Обтяжувачі,
які зареєстрували обтяження одного і
того ж рухомого майна одночасно, мають
рівні права на задоволення своїх вимог.
Обтяжувач з вищим пріоритетом має
переважне право на звернення стягнення
на предмет обтяження.

Слід зазначити, що доводи касаційної
скарги ОДПІ щодо результатів торгів та
їх проведення є підставою для
оскарження рішення прилюдних торгів,
та відповідного розгляду справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку, щодо
задоволення позовних вимог частково за
виключенням спірного майна -
нежитлового приміщення загальною
площею 403 м2, що знаходяться на третьому
поверсі будинку № 10-А за адресою: м.
Київ, проспект М. Бажана.

Колегія суддів приходить до висновку,
що саме за вищевказаних обставин
справи, суд апеляційної інстанції
вірно застосував норми матеріального
права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом апеляційної
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги
не відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються
вищезазначеними нормами права, отже,
відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга
позивача підлягає відхиленню, а
постанова Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2013 року
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відхилити.

2. Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19.12.2013 року
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строк та у порядку,
визначеному статтями 237, 238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач О.В. Вербицька

Судді
Н.Є.
Маринчак

О.В.
Муравйов