Справа № 2-а-1848/11
Суддя: Зейкан І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1848/11
Суддя Кузнецовського міського суду
Рівненської області Зейкан І.Ю.,
розглянувши у скороченому провадженні
у м.Кузнецовську справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовську Рівненської області про
перерахунок та виплату пенсії,-
До Кузнецовського міського суду
звернулась ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
м.Кузнецовську Рівненської області
(далі - УПФ) з вимогами:
- зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату підвищення до
пенсії їй як непрацюючому пенсіонеру,
що проживає у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
відповідно до ст.39 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ
(далі - Закон України №796-ХІІ), в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
починаючи з 18.01.2011 року;
- зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату їй додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
особі, віднесеній до категорії 4,
відповідно до ст.51 Закону України
№796-ХІІ, в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком починаючи з 16.08.2013 року.
- зобов'язати відповідача здійснити їй
нарахування та виплату збільшення
пенсії на один відсоток заробітку за
кожен рік роботи понад 15 років,
відповідно до ст.56 Закону України
№796-ХІІ, починаючи з 18.01.2011 року.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач порушує її право на
отримання додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю, підвищення до
пенсії у повному розмірі як
непрацюючого пенсіонера, особи
постраждалої внаслідок Чорнобильської
катастрофи 4 категорії, яка проживає на
території радіоекологічного
забруднення, відповідно до ст.39, 51, 56
Закону України №796-ХІІ.
Від відповідача надійшло заперечення
на позов, в якому просить відмовити у
задоволені позову. Заперечення
обгрунтовує тим, що пунктами 4, 8
Постанови Кабінету Міністрів України
"Деякі питання соціального захисту
окремих категорій громадян"
встановлено що особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Статтею 63 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено, що фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених цим Законом,
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України, який
затверджує Верховна Рада України, а не
із бюджету Пенсійного фонду України,
який затверджує Кабінет Міністрів
України. А відповідно до ст. 67 Закону -
конкретні розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищується Кабінетом
Постанови Кабінету Міністрів України,
в частині спірних правовідносин
неконституційними не визнавалися, в
порядку адміністративного судочинства
не оскаржувалися, а тому підстави для
їх незастосування відсутні. Частиною 2
статті 95 Конституції України де
передбачено, що виключно законом про
Державний бюджет на поточний рік
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, їх
розмір і цільове призначення.
Бюджетним кодексом України також
встановлено, що при здійсненні
бюджетного процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовується лише в частині, в якій
вони не суперечать положенням закону
про Державний бюджет України.
Суд, дослідивши позовну заяву та
заперечення на позов, оцінивши інші
докази у справі приходить до висновку
про необхідність часткового
задоволення позову з наступних
У зв'язку з тим, що ухвалою
Кузнецовського міського суду від 08.04.2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 у частині
перерахування та виплати пенсії,
відповідно до ст.ст.39, 56 Закону України
№796-ХІІ за 18.01.2011 року та відповідно до
ст.51 Закону України №796-ХІІ за період з
16.08.2003 року до 18.01.2011 року залишені без
розгляду суд досліджує докази щодо
задоволення решти позовних вимог.
Згідно з копією розпорядження УПФ №
114323 від 28.02.2011 року, ОСОБА_1 отримує
З копії посвідчення серії НОМЕР_1 від
14.07.1994 року вбачається, що ОСОБА_1 є
громадянкою, яка постійно проживає на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю категорії
4. Копією посвідчення серії НОМЕР_2 від
19.05.2004 року, підтверджується, що позивач
є пенсіонером з 2003 року.
З довідки УПФ №566 від 14.04.11 вбачається,
що позивач отримує підвищення
відповідно до ст.51 Закону України
№796-ХІІ у розмірі 38,20 грн. З цього
випливає, що відповідач визнає право
позивач на отримання цього підвищення,
а тому суд не досліджує правомірності
Відповідно до ст.51 Закону України № 796 -
ХІІ, особам, віднесеним до категорії 4,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, у
розмірі 15 процентів мінімальної пенсії
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008р. та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
28.12.2007р. передбачена інша редакція ст.51
Закону України № 796 - ХІІ, зокрема,
особам, віднесеним до категорії 4,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 5 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
Положення пункту 28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008р. та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.07р.
визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними) згідно рішення
Конституційного Суду України від
22.05.08р. №10-рп/2008. Згідно п. 6 резолютивної
частини вказаного рішення, рішення
Конституційного Суду України у цій
справі має преюдиціальне значення для
судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних
Це значить, що з 22.05.2008 року діють норми
ст.51 Закону № 796 - ХІІ в редакції, що була
чинною в період до внесення змін
підпунктом 15 п. 28 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.07 р.
(що визнані неконституційними).
За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає. Не визначається
такого розміру і нормами спеціального
Закону № 796 - ХІІ. Тому, на думку суду, є
підстави для застосування загальної
норми ч.1 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», згідно якої мінімальний
розмір пенсій за віком встановлюється
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. При цьому,
положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» про те, що мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
абзацом першим частини першої цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, не
слід брати до уваги, оскільки наявність
такої норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем права на підвищення пенсії
відповідно до закону. Суд також приймає
до уваги, що за змістом ст.2 Закону
України «Про прожитковий мінімум»
прожитковий мінімум застосовується в
тому числі для встановлення розмірів
мінімальної пенсії за віком.
Тобто, з вищезазначеного випливає, що
прожитковий мінімум є базою для
розрахунку мінімальної пенсії за
віком, інших соціальних виплат. Статтею
46 Конституції України гарантується, що
пенсії, інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.
Наведене дає суду підстави при
вирішенні даного спору застосувати у
розумінні ст.51 Закону № 796 - ХІІ
мінімальний розмір пенсії за віком на
рівні прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність.
З довідки УПФ №567 від 14.04.11 вбачається,
що позивач не отримує підвищення
відповідно до ст.39 Закону України
№796-ХІІ у розмірі 5,20 грн. Згідно з
копією довідки ЖЕД № 468 від 01.03.2011 року,
ОСОБА_1 з 17.08.1978 року і до цього часу
постійно проживає у м.Кузнецовську
Рівненської області.
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 липня 1991 року №106 «Про
організацію виконання постанов
Верховної Ради Української РСР про
порядок введення в дію законів
Української РСР "Про правовий режим
території, що зазнала радіоактивного
забруднення внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок чорнобильської катастрофи"
м.Кузнецовськ, Рівненської області
віднесене до зони посиленого
радіоекологічного контролю.
Відповідно до ст.39 Закону України № 796 -
ХІІ, громадянам, які працюють на
територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата у
зоні посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна
плата. Пенсії непрацюючим пенсіонерам,
які проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008р. та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України» від
28.12.2007р. передбачена інша редакція
статті 39 Закону № 796 - ХІІ, якою
визначено, що громадянам, які
працюють на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України. Громадянам, які
працюють у зоні відчуження, а також у
зоні безумовного (обов'язкового)
відселення після повного відселення
жителів, за рішенням адміністрації
зони відчуження, встановлюється
доплата згідно з положенням,
затвердженим Кабінетом Міністрів
Положення пункту 28 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008р. та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року визнані такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними) згідно рішення
Конституційного Суду України від
22.05.2008 року №10-рп/2008. Згідно п. 6
резолютивної частини вказаного
рішення, рішення Конституційного Суду
України у цій справі має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", визнаних
неконституційними.

Це значить, що з 22.05.2008 року діють норми
ст.39 Закону № 796 - ХІІ в редакції, що була
чинною в період до внесення змін
підпунктом 15 п. 28 розділу II Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" від 28.12.07 р.
(що визнані неконституційними).
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року №836 встановлено
доплату у розмірі 5,20 грн. громадянам,
які працюють на територіях
радіоактивного забруднення.

Однак, вказана постанова є підзаконним
нормативно-правовим актом. Відповідно
до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі
виникнення колізії між підзаконним
нормативно-правовим актом та законом,
застосуванню підлягають положення
закону. Так як, розмір доплати до пенсії
позивачу, що визначений за нормами
постанови Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року №836 не відповідає
нормі ст.39 Закону України № 796 - ХІІ,
тому необхідно задовольнити позов про
перерахунок та виплату доплати до
пенсії позивачу відповідно до вимог
ст.39 Закону України № 796 - ХІІ.

Вирішуючи позовну вимогу про
нарахування та виплату збільшення
пенсії позивачу на 1 %
заробітку за кожен рік роботи понад 15
років, суд приходить до висновку про те,
що дана вимога безпідставна. Суд
виходив з того, що із копії
розпорядження № 114323 від 28.02.2011 року,
вбачається, що позивач отримує пенсію
за віком, відповідно до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058-IV (далі -
Закон України №1058-IV).

Згідно із п.13 Прикінцевих положень
Закону України №1058-IV, у разі якщо особа
має право на отримання пенсії
відповідно до Закону України № 796-ХІІ
та цього Закону, призначається одна
пенсія за її вибором.

Оскільки позивачу, за його вибором
призначено пенсію відповідно до Закону
України № 1058-IV, то і збільшення пенсії
відповідачем правильно проведене у
розмірах встановлених нормами цього
Закону України № 1058-IV.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд виходить з того, що Законом України
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» №3491-VI (далі Закон України №3491-VI),
що набув чинності 19.06.2011 року,
прикінцеві положення Закону України
«Про Державний бюджет на 2011 рік»
доповнені пунктом 4, яким встановлено,
зокрема, що у 2011 році норми і положення
ст.ст. 39,51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

З викладеного вбачається колізія
застосування нормативних актів, які
мають однакову юридичну силу та
регулюють один вид суспільних
відносин. Конституція України не
встановлює пріоритету застосування
того чи іншого закону, в тому числі
залежно від предмета правового
регулювання. Немає також закону
України, який би регулював питання
подолання колізії норм законів, що
мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у
пункті 3 мотивувальної частини рішення
від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: "Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше".

Отже, з 19.06.2011 року статті 39,51 Закону
України №796-ХІІ застосовуються у
порядку та розмірах визначених
Кабінетом міністрів України, як то
передбачено Законом України №3491-VI, що
прийнятий пізніше.

Відповідно до ч. 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи із зазначеного принципу
покладення обов'язку доказування,
відповідач не довів правомірність його
дій у частині вимог, які підлягають до
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11, 71, 138, 160-163, 167, 183-2 КАС України,
ст.ст.39, 51, 56 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Кузнецовську
Рівненської області провести
перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_1
за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно
до ст.51 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», як особі віднесеній до
категорії 4, в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком із розрахунку, що
мінімальна пенсія за віком дорівнює
прожитковому мінімуму для осіб, які
втратили працездатність та
виплачувати її з 19 січня 2011 року до 18
червня 2011 року включно з урахуванням
виплачених сум.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Кузнецовську
Рівненської області провести
перерахунок ОСОБА_1 підвищення до
пенсії, відповідно до ст. 39 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
як непрацюючому пенсіонеру, який
проживає в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати та
виплачувати починаючи з 19 січня 2011 року
до 18 червня 2011 року включно з
урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні інших вимог відмовити за
безпідставністю.

Постанову суду звернути до негайного
виконання в межах суми стягнення за
один місяць.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку апеляційного
оскарження. Апеляційна скарга
подається до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Кузнецовський міський суд
Рівненської області, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду подається
протягом десяти днів з дня її
отримання.

Суддя

І.Зейкан