Справа № 810/1729/14
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року 810/1729/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий суддя: Головенко О.Д.,

при секретарі судового засідання
Вишневському Ю.А.,

за участю:

представника позивача: Сидоровича Я.А.;

представника відповідача: Харитонової
Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Комплекс
Агромарс» до Відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції
Київської області про визнання
протиправними та скасування постанов -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комплекс Агромарс»
звернулась до суду з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Вишгородського районного управління
юстиції Київської області та просить
суд визнати протиправними та скасувати
постанови від 07.02.2014 про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій та
про стягнення з боржника виконавчого
збору по виконавчому провадженню №
36986168.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що відповідачем винесено
оскаржувані постанови про стягнення
витрат на проведення виконавчих дій та
про стягнення з боржника виконавчого
збору по виконавчому провадженню,
однак на думку позивача спірні
постанови є незаконними та
протиправними, оскільки рішення суду
було самостійно виконано шляхом
перерахування коштів на рахунок
державної виконавчої служби до початку
примусового виконання рішення. Вважає,
що відповідач, виносячи дані постанови
діяв в супереч прав та обов'язків, що
покладенні на нього відповідно до
Закону України «Про виконавче
провадження».

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив та
просив відмовити у його задоволенні на
підставі доводів, що наведені у
письмових запереченнях.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що у задоволенні позову слід відмовити,
виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Судом встановлено, що рішенням
Бородянського районного суду
Київської області від 08.11.2012 у справі за
позовом ОСОБА_3 в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Комплекс
Агромарс» було відшкодовано моральну
шкоду у розмірі 30 000,00 грн. та сплачений
судовий збір у розмірі 300,00 грн.

13.02.2013 на підставі вищевказаного
рішення Бородянським районним судом
було видано виконавчий лист.

За заявою стягувача та на підставі
виданого виконавчого листа
відповідачем 13.03.2013 було відкрито
виконавче провадження № 36986168 про
стягнення з позивача на користь ОСОБА_4
30 000,00 грн. моральної шкоди та
встановлено строк до 20.03.2013 для
самостійного погашення даної суми.

25.03.2013 до Відділу державної виконавчої
служби Вишгородського РУЮ надійшла
заява від позивача про поновлення
строку на самостійне виконання рішення
суду у зв'язку з несвоєчасним
отриманням постанови про відкриття
виконавчого провадження.

З огляду на подану заяву позивачем,
державним виконавцем було винесено
постанову про відкладення провадження
виконавчих дій, якою відкладено
примусове виконання до 02.04.2013.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

У зв'язку з ненадходженням до відділу
відомостей про виконання рішення суду,
відповідно до вимог вказаної вимоги
закону відповідачем 29.05.2013 було
направлено запит до ДСУ України для
виявлення відкритих рахунків боржника.

Позивачем було повністю виконано
рішення Бородянського районного суду
Київської області та самостійно
сплачено 30 000,00 грн. лише 14.08.2013, що
підтверджується відповідним платіжним
дорученням. Дані кошти були
перераховані на розрахункові рахунки
відповідача.

Після сплати позивачем суми боргу
державним виконавцем двічі
направлялись листи на адресу стягувача
щодо надання реквізитів для
перерахунку сплачених котів у сумі 30
000,00 грн. 22.10.2013 стягувачем було надано
реквізити для перерахунку зазначених
коштів.

Як вбачається з наданої відповідачем
копії виконавчого провадження 10.12.2013
Державною казначейською службою у
Вишгородському районі дані кошти було
перераховані на рахунок стягувача.

07.02.2014 керуючись ст. ст. 28 та 41 Закону
«Про виконавче провадження»
відповідачем було винесено спірні
постанови про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій і
про стягнення з боржника виконавчого
збору.

Пунктом 1 ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного його виконання,
постановою державного виконавця з
боржника стягується виконавчий збір у
розмірі 10 відсотків суми, що підлягає
стягненню, або вартості майна боржника,
що підлягає передачі стягувачу за
виконавчим документом. У разі
невиконання боржником у той самий
строк рішення немайнового характеру
виконавчий збір стягується в розмірі
сорока неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з боржника - фізичної
особи і в розмірі вісімдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - юридичної особи. У
зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача та у разі самостійного
виконання боржником рішення після
початку його примусового виконання,
зокрема шляхом перерахування коштів
безпосередньо на рахунок стягувача.
Постанова про стягнення виконавчого
збору може бути оскаржена в
десятиденний строк у порядку,
встановленому цим Законом.

Статтею 41 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
витрати органів державної виконавчої
служби, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Кошти виконавчого провадження
складаються з: авансового внеску
стягувача на організацію та проведення
виконавчих дій; стягнутих з боржника
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій; інших
надходжень, що не суперечать
законодавству.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

Суд не бере до уваги посилання позивача
про те, що сума, яка підлягала стягненню
сплачена самостійно до початку
примусового виконання рішення,
оскільки постановою від 25.03.2013
виконавцем встановлено термін для
самостійного погашення боргу до 02.04.2013,
а кошти у сумі 30 000,00 грн. сплачена лише
14.08.2013, тобто з порушення строку та
після початку примусового виконання
рішення.

Крім того, судом встановлено, що 27.03.2014
державним виконавцем було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження № 36986168 та відповідно до
якої зазначено, що стягнення
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій
відокремлено в окреме провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
державні органи та їх посадові особи
діють у спосіб, в межах повноважень та
на підставах, передбачених
Конституцією та Законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, суд дійшов висновку, що органом
виконавчої служби доведено
правомірність винесення оскаржуваних
постанов щодо стягнення витрат на
проведення виконавчих дій та про
стягнення з боржника виконавчого збору
по виконавчому провадженню, а тому вони
є правомірними.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 11 квітня 2014 р.