Справа № 2а-7048/2011
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-7048/2011
Головуючий у 1-й інстанції: Борисенко
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:

Епель О.В.,

суддів:

Федотова І.В.,
Губської О.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Києві апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області на постанову
Лисянського районного суду Черкаської
області від 29 вересня 2011 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Лисянському районі Черкаської області
про стягнення недоплачених сум
щомісячної державної допомоги дітям
війни,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Лисянського районного
суду Черкаської області від 29 вересня
2011 року позов задоволено. Визнано
незаконною бездіяльність відповідача
та стягнуто на користь позивача
щомісячну державну соціальну допомогу,
як дитині війни з 22 січня 2011 року по 22
липня 2011 року.

Не погоджуючись з зазначеним
судовим рішенням, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову у повному обсязі.

У зв'язку з поданням апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, яке відповідно до п. 2
частини першої ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, прийнято у порядку
скороченого провадження, згідно з
абзацу 4 частини 8 ст. 183-2, п. 3 частини
першої ст. 197 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
суд апеляційної інстанції має право,
зокрема, змінити постанову суду.

Згідно ч. 1 ст. 201 КАС України,
підставами для зміни постанови суду
першої інстанції є правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального
права.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що позивачу підвищення до
пенсії як дитині війни має
розраховуватися з урахуванням її
підвищення на 30% мінімальної пенсії за
віком, відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру встановленого ч.1
ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування».

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів погоджується,
з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач має статус дитини
війни, що підтверджується копією
посвідчення.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», особам,
які належать до соціальної категорії
громадян «діти війни», з 01 січня 2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за
віком визначений ст. 28 Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09 липня 2003
року № 1058, згідно до якої мінімальна
пенсія за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, установленому для осіб, що
втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для
осіб, віднесених до зазначеної
категорії, щорічно встановлюється
Законом України «Про державний бюджет
України» на відповідний рік.

На момент звернення позивача до
суду, нарахування доплати до його
пенсії в розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком, відповідно до положень
ст.6 вищезазначеного Закону
відповідачем не здійснено, у зв'язку з
чим він звернувся до суду за захистом
своїх прав.

Всупереч ч.1 ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»має
вищу юридичну силу в порівняні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 530.

Отже, відповідач неправомірно
виплачував позивачу щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі,
ніж це передбачено ст. 6 зазначеного
Закону.

Таким чином, апеляційна
інстанція приходить до висновку про
правомірність доводів суду першої
інстанції щодо наявності у позивача
права на перерахунок доплати до пенсії
в розмірі, передбаченому Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни».

Однак, колегія суддів звертає
увагу на те, що суд першої інстанції не
вірно визначив дату, з якої підлягає
перерахунку допомога позивачу, як
дитині війни.

Так, відповідно до частини 2
статті 99 КАС України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 100 КАС
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Зважаючи на вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що постанову суду першої
інстанції необхідно змінити,
визначивши іншу дату, з якої
відповідач має здійснювати
перерахунок та виплату підвищення до
пенсії позивачу.

Приймаючи до уваги ті
обставини, що позивач звернувся до суду
14 вересня 2011 року, колегія суддів
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги з 14 березня 2011 року.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, а постанова суду
першої інстанції підлягає - зміні
шляхом зазначення в резолютивній
частині дати, з якої підлягає
перерахунку та виплаті грошова
допомога позивачу, як дитині війни, у
розмірах, визначених ст. 6 ЗУ «Про
соціальний захист дітей війни», - «з 14
березня 2011 року» замість «з 22 січня 2011
року».

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 99, 100, 183-2, 198, 201, 205, 207 КАС
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Лисянському районі Черкаської області
- задовольнити частково.

Постанову Лисянського районного
суду Черкаської області від 29 вересня
2011 року - змінити шляхом зазначення в
резолютивній частині дати, з якої
підлягає перерахунку та виплаті
грошова допомога позивачу, як дитині
війни, у розмірах, визначених ст. 6 ЗУ
«Про соціальний захист дітей війни», -
«з 14 березня 2011 року».

В решті постанову Лисянського
районного суду Черкаської області від
29 вересня 2011 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту ухвалення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Епель О.В.

Судді:

Федотов І.В.

Губська О.А.