Справа № 754/22140/13-а(2а/754/39/14)
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
1-й інстанції: Таран Н.Г.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Мельничука В.П.

суддів:
Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,

при секретарі:
Анапріюк С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
на постанову Деснянського районного
суду м. Києва від 13 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
Деснянського районного суду м. Києва з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити певні дії. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що вона є
громадянкою Молдови, постійно проживає
на території України з 2008 року та
вийшла на пенсію за віком у вересні 2011
року в Україні в смт. Короп
Чернігівської області. У зв'язку із
зміною місця проживання позивач
переїхала в м. Київ та звернулась до
відповідача з заявою про переведення
пенсії. Відповідачем було проведено
обчислення пенсії із заробітку
страхового стажу, якого вона набула до
31 грудня 1991 року з посиланням на Угоду
між Урядом України та Урядом
Республіки Молдова про гарантії прав
громадян в галузі пенсійного
забезпечення, ратифікованої Законом
України № 434/96-ВР від 29.10.1996 року та
Угоду про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав в галузі пенсійного
забезпечення від 13 березня 1992 року.
Позивач вважає такі дії відповідача
неправомірними та просить суд
зобов'язати відповідача відновити їй
нарахування та виплату пенсії в
розмірі, який був раніше призначений в
Чернігівській області.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 13 лютого 2014 року
задоволено вказаний позов. Визнано
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва щодо
неврахування при розрахунку пенсії за
віком заробітної плати нарахованої та
фактично отриманої на території
Республіки Молдова після 1 січня 1992
року. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва відновити
нарахування та виплату пенсії з 1 липня
2013 року з урахуванням заробітної плати
нарахованої та фактично отриманої на
території Республіки Молдова після 1
січня 1992 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нову постанову про відмову
у задоволенні даного позову.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства України, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України суд апеляційної інстанції має
право залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення
суду першої інстанції підлягає
перегляду в апеляційному порядку в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач є громадянкою
Республіки Молдова, працювала і
проживала у Молдавській РСР.

З 2008 року позивач переїхала на постійне
місце проживання до України, на
території України не працювала, що
підтверджується копією посвідки на
постійне проживання в Україні (а.с.15).

В 2011 році вийшла на пенсію по віку в смт.
Короп Чернігівської області.

Пенсію позивачу призначили в розмірі
2130,35 грн., яка була нарахована із
врахуванням стажу та заробітної плати
отриманої за весь страховий стаж
позивача на території Республіки
Молдова, в тому числі і після 1 січня 1992
року.

22.05.2013 року позивач звернулась до
відповідача з проханням перевести
пенсію з смт. Короп Чернігівської
області в м. Київ, у зв'язку із зміною
місця проживання.

Після проведеного перерахунку та
неодноразових письмових звернень до
Пенсійного Фонду України позивачу
нарахована пенсія в розмірі 1075,15 грн.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернулася з
даним позовом до суду.

Задовольняючи даний позов суд першої
інстанції виходив з того, що вимоги
позивача є правомірними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його обгрунтованим з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 5, 8, 9 "Угоди між урядом
України та Урядом Республіки Молдова
про гарантії прав громадян в області
пенсійного забезпечення",
ратифікованої 29.10.1996 року, пенсійне
забезпечення громадян України і
громадян Республіки Молдова
здійснюється по законодавству тієї
держави, на території якої вони
постійно проживають. При призначенні
пенсії обчислення трудового
(страхового) стажу, набутого у
відповідності із Законодавством
України і законодавством Республіки
Молдова, у тому числі і до вступу в дію
цієї Угоди, а також на території держав,
які входили до складу колишнього СРСР
до 01 січня 1992 року, проводиться по
законодавству держави, яка призначає
пенсію.

Для громадян однієї держави, які
переселилися на територію іншої
держави і працювали після переселення,
розмір пенсії обчислюється із
заробітку (прибутку) після переселення,
при умові дотримання мінімально
потрібного періоду праці для
обчислення заробітної плати при
призначенні пенсії по законодавству
держави переселення.

Для громадян однієї держави, які після
переселення на територію іншої держави
не працювали, або не відповідають
умовам частини 1 ст. 9 Угоди, розмір
пенсії обчислюється із середньої
зарплати працівника відповідної
професії і кваліфікації, який зайнятий
аналогічною діяльністю на час
призначення пенсії тією державою, на
територію якої переселились.

У разі неможливості визначення
середнього заробітку у вищенаведеному
порядку розмір пенсії обчислюється із
середньої заробітної плати, яка
склалася на час призначення пенсії на
території тієї держави, куди
переселився громадянин.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України
"Про загальнообов'язковий державне
пенсійне страхування" перерахунок
пенсій за віком, по інвалідності, в разі
втрати годувальника, за вислугу років,
призначених до набрання чинності цим
Законом, здійснюється за нормами цього
Закону на підставі документів про вік,
страховий стаж, заробітну плату (дохід)
та інших документів, що знаходяться на
час перерахунку в пенсійній справі та
відповідають вимогам законодавства, що
діяло раніше, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

Згідно ч. 2 ст. 43 зазначеного Закону для
перерахунку пенсій, призначених до
набрання чинності цим Законом,
враховується заробітна плата (дохід), з
якої було раніше обчислено пенсію, за
документами, наявними в пенсійній
справі, або за вибором пенсіонера
заробітна плата (дохід) за період,
передбачений абзацом першим частини
першої статті 40 цього Закону. При цьому
заробітна плата (дохід) для обчислення
пенсії визначається відповідно до
частини другої статті 40 цього Закону із
застосуванням середньої заробітної
плати працівників, зайнятих у галузях
економіки України, за 2002 рік.

Згідно з ч. 1 ст. 40 цього Закону для
обчислення пенсії враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від
перерв, та за весь період страхового
стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивач після
переселення з Молдови в Україні не
працювала, страхового стажу не набула.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що у даному випадку
обчислення пенсії проводиться із
заробітку (доходу) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд незалежно від перерв в роботі,
який вона набула на території Молдови
за період з початку своєї трудової
діяльності по 10.08.2000 року, тобто за
будь-які 60 календарних місяців за
період по 10.08.2000 року.

Отже, при проведенні перерахунку
пенсії відповідач неправомірно не
врахував заробіток позивача
отримуваний нею на території
Республіки Молдова після 1 січня 1992
року, при відповідачем враховано
трудовий стаж позивача за період після
1 січня 1992 року, що спростовує
твердження відповідача про те, що
відповідно до ст. 8 Угоди між урядом
України та Республіки Молдова
заробіток громадянина не враховується
після 1 січня 1992 року, оскільки дана
стаття стосується трудового стажу,
посилань на заробіток у ній не
міститься, а тому позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

Оскільки, неправомірність проведення
перерахунку позивачу призвела до
зменшення розміру отримуваної
позивачем пенсії, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про необхідність
задоволення позовних вимог позивача в
частині зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва відновити
нарахування та виплату пенсії з 1 липня
2013 року з урахуванням заробітної плати
нарахованої та фактично отриманої на
території Республіки Молдова після 1
січня 1992 року

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає
правильним висновок суду першої
інстанції про те, що вимоги позовної
заяви є обгрунтованими, а тому позов
підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищевикладеним, а тому
вона задоволенню не підлягає.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладеного,
колегія суддів дійшла висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи, судове
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва - залишити
без задоволення, а постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 13 лютого 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя:
В.П. Мельничук

Судді:
Т.М. Грищенко

В.Е. Мацедонська

.

Головуючий суддя
Мельничук В.П.

Судді:
Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.