Справа № 2а-472/11
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Справа № 9104/144828/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Свалявського районного
суду Закарпатської області від 04
квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Свалявському районі про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 28.02.2011 року звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Свалявському районі в якому
просив визнати неправомірною відмову
та зобов'язати відповідача нарахувати
та виплатити пенсію та додаткову
пенсії у відповідності до ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.01.2004 року по
31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по день
постановлення рішення по даній справі.

Постановою Свалявського районного
суду Закарпатської області від 04
квітня 2011 року позов задоволено
частково, визнано відмову управління
Пенсійного фонду в Свалявському районі
Закарпатської області в перерахунку та
виплаті пенсії позивачу в розмірі 130%
прожиткового мінімуму, для осіб, які
втратили працездатність за період з 28
серпня 2010 по 04 лютого 2011 року
неправомірною, зобов'язано управління
Пенсійного фонду в Свалявському районі
нарахувати та виплатити позивачу
пенсію в розмірі 130% прожиткового
мінімуму, для осіб, які втратили
працездатність за період з 28 серпня 2010
по 04 лютого 2011 року у відповідності до
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», та провести відповідні
виплати за період з 28 серпня 2010 по 04
лютого 2011 року, за винятком раніше
виплачених сум.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його
в апеляційному порядку, вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального права, тому просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

До початку розгляду справи судом
апеляційної інстанції, в суд подано
Свідоцтво про смерть ОСОБА_1,
відповідно до якого він помер
ІНФОРМАЦІЯ_1

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено,
ОСОБА_1 є особою, яка постраждала
внаслідок аварії на Чорнобильській
АЕС, відповідно до статті 14 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
його віднесено до 1-ої категорії осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи та з 18
червня 1996 року являється інвалідом
першої групи внаслідок захворювання,
пов'язаного з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) обчислення і
призначення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи із
заробітку за межами зони відчуження
провадиться на загальних підставах
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»".

В усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими - 10-ти
мінімальних пенсій за віком по 1-ій
групі інвалідності.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), особам віднесеним до I
категорії, які є інвалідами 1-ої групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою у
розмірі - 100 % мінімальної пенсії за
віком.

Виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, колегія суддів
приходить до висновку, що при
розрахунку основної та додаткової
пенсій позивача, передбачених ст..ст.
50,54 Закону України застосуванню
підлягає розмір прожиткового мінімуму,
для осіб, які втратили працездатність,
встановленого в Законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком, а не положення
постанов Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», в якій зазначається, що
мінімальний розмір пенсій за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла до висновку, що положення ч. 3 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом, однак за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком,
подібне не є підставою для відмови в
реалізації позивачем конституційної
гарантії та права на отримання пенсії і
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини третьої статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка набрала чинності 31
жовтня 2006 року, у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4
категорій, та розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
не застосував вимоги ч. 2 ст. 99 КАС
України згідно якої для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод чи інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який обчисляється з дня коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, а згідно ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом (28.02.2011 року),
відсутність заяви та поважних причин
для поновлення строку, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги в частині з 01.01.2004 року
по 27.08.2010 року включно слід залишити без
розгляду.

Стосовно решти позовних вимог, то,
враховуючи дату звернення до суду та ч.
2 ст. 99 КАС України позов підлягає
задоволенню за період з 28.08.2010 року по
04.04.2011 року.

З врахуванням вище наведеного судова
колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги являються суттєвими і складають
підстави для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а тому постанова підлягає
скасуванню, а провадження у справі
підлягає закриттю у зв'язку із смертю
ОСОБА_1

Керуючись п. 5 ч. 1ст. 157, ст. 160, ст. 197, п. 4 ч.
1 ст. 198, п. 4 ст. 202, ст.206, ст.206, ст. 254 КАС
України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково, постанову
Свалявського районного суду
Закарпатської області від 04 квітня 2011
року по справі № 2а-472/11 скасувати,
провадження у справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Свалявському районі про стягнення
заборгованості - закрити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин