Справа № 2а-2676/11
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/19591/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013 року

у справі № 2а-2676/11/1370 (92346/12)

за позовом Державної податкової
інспекції у Сихівському районі м.
Львова (далі - позивач, ДПІ у
Сихівському районі м. Львова)

до ОСОБА_4 (далі - відповідач, ОСОБА_4)

третя особа Львівський відділ
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Управління Державтоінспекції
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України у Львівській
області (далі - третя особа, Львівський
ВРЕР УДГУ МВС У Львівській області)

про стягнення податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів, -

ВСТАНОВИЛА:

ДПІ у Сихівському районі м. Львова
звернулась у березні 2011 року до суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_4 про
стягнення податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в сумі 17
227,00 гривень.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2013 року, 18.02.2013 року, позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та направити
справу на новий розгляд, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Третя особа заяву про приєднання до
касаційної скарги відповідача або
заперечень на касаційну скаргу не
надала.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами в порядку письмового
провадження.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинство
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому засіданні та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з огляду
на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій
у ході розгляду справи встановлено, що
листом Львівський відділ
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Державтоінспекції при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області від
09.06.2010 року вих. № 9/2074 «Щодо надання
інформації про проведення першої
реєстрації автомобілів ввезених на
територію України» повідомив, що
громадянин ОСОБА_4 зареєстрував 17.06.2009
року транспортний засіб автомобіль
марки VOLKSWAGEN Т-4, 2003 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, об'єм
двигуна 2461 см3. Вказаний транспортний
засіб відповідно до ст. 2 Закону України
«Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» є об'єктом оподаткування.

Відповідно до довідки ДПІ у
Сихівському районі м. Львова від 10.02.2011
року № 1843/17-115, кошти по податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин та механізмів
від гр. ОСОБА_4 в сумі 17 227,00 гривень до
місцевого бюджету Сихівського району
м. Львова не надходили.

В матеріалах реєстраційної справи
відсутня квитанція про сплату податку
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин механізмів
перед проведенням першої реєстрації в
Україні.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що оскільки сума податку з власників
транспортних засобів не надходила до
бюджету, тому відповідачем не
виконаний обов'язок щодо сплати цього
податку, який підлягає стягненню в
дохід держави.

Однак, такі висновки судів попередніх
інстанцій є передчасними та такими, що
зроблені без повного та всебічного
з'ясування обставин справи, у зв'язку з
чим суд касаційної інстанції вважає за
необхідне зазначити наступне.

Статтею 69 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Згідно зі ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним
вимогам не відповідають.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» платниками податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи, а також громадяни
України, іноземні громадяни та особи
без громадянства, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
ст. 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 названого Закону
фізичні особи - платники податку
зобов'язані пред'являти органам, що
здійснюють першу реєстрацію в Україні,
реєстрацію, перереєстрацію, зняття з
обліку або технічний огляд
транспортних засобів, квитанції або
платіжні доручення про сплату податку
за попередній (у разі здійснення
сплати) та за поточний роки, а платники,
звільнені від сплати цього податку, -
відповідний документ, що дає право на
користування цими пільгами.

У разі відсутності документів про
сплату податку або документів, що дають
право на користування пільгами, перша
реєстрація в Україні, реєстрація,
перереєстрація, зняття з обліку і
технічний огляд транспортних засобів
не провадяться (ч. 6 ст. 5 названого
Закону).

У відповідності до абз.13 п. 8 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться за умови сплати їх
власниками передбачених
законодавством податків і зборів
(обов'язкових платежів), а також
внесення в установленому порядку
платежів за проведення огляду
транспортних засобів, державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку, відшкодування вартості бланків
реєстраційних документів та номерних
знаків.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно даних
Львівського відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Державтоінспекції при Головному
управлінні Міністерства внутрішніх
справ України у Львівській області
відповідачем проведено першу
реєстрацію в Україні вищезазначеного
транспортного засобу, але при цьому не
долучено квитанції про сплату податку
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів.

Проте, судами попередніх інстанцій в
судових рішеннях не зазначено жодних
належних та допустимих доказів, які б
свідчили про обґрунтованість таких
тверджень, враховуючи, що такі висновки
є не підтвердженими матеріалами справи
та мають істотне значення при
вирішенні спору.

Позивачем до касаційного суду було
надано лист в.о. начальника слідчого
управління ГУ МВС України у Львівській
області № 2/К-43 від 29.03.2013 року, в якому
зазначено, що слідчим відділом
прокуратури Львівської області
закінчено розслідування кримінальної
справи № 181-0290, в рамках якої було
встановлено, що протягом 2008-2010 років у
Львівському відділі
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ ГУМВС України у Львівській
області, проведено реєстрацію
транспортних засобів без зарахування
на рахунок обов'язкових платежів
сплачених громадянами, внаслідок чого
до місцевого бюджету не доотримано
коштів на загальну суму 45 578 100,00
гривень, чим спричинено тяжкі наслідки
державним інтересам. В ході досудового
слідства у зазначеній кримінальній
справі службовим особам Львівського
ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській
області інкриміновано заволодіння
коштами громадян під час реєстрації
транспортних засобів, у тому числі
коштами ОСОБА_4 в сумі 17 227,00 гривень, за
реєстрацію транспортного засобу марки
VOLKSWAGEN Т-4. На даний час вказана
кримінальна справа знаходиться на
розгляді у Шевченківському районному
суді м. Львова.

Слід зазначити, що наведені обставини
судами першої та апеляційної інстанцій
не були досліджені, оскільки даний
документ був наданий відповідачем лише
в суді касаційної інстанції.

Отже, для підтвердження дійсності
факту подання безпосередньо
відповідачем заяв про реєстрацію
транспортних засобів на своє ім'я,
судам попередніх інстанцій слід
врахувати наведені вище обставини та
встановити чи було прийнято судом
відповідне рішення по кримінальній
справі № 181-0290.

Відповідно до ч. 2 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене, а також
враховуючи той факт, що судами
попередніх інстанцій не було з'ясовано
належним чином обставини справи, у той
час як їх встановлення впливає на
правильність вирішення спору, ухвалені
у справі судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи судам
слід взяти до уваги вищевикладене,
встановити повно і правильно фактичні
обставини відповідно до заявлених
позовних вимог та предмету доказування
у справі та, в залежності від
встановленого й у відповідності до
норм матеріального та процесуального
права, вирішити даний спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 22.06.2011 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013 року
у справі № 2а-2676/11/1370 (92346/12) - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
І.О. Бухтіярова

Судді:
М.І. Костенко

І.В. Приходько