Справа № 810/4536/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/4536/13-а Головуючий у 1-й
інстанції: Волощук Л.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 11
жовтня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Ява" до Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Приватне підприємство «ЯВА»,
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області Державної податкової служби
про (з урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог) скасування податкового
повідомлення-рішення від 07.08.2013 №
в частині збільшення податкового
зобов'язання із сплати орендної плати
за землю за період грудень 2011 року -
грудень 2012 року на суму 67273,44 грн. і суму
штрафних санкцій у розмірі 33636,72 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2013
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Київської
області Державної податкової служби
від 07.08.2013 № в частині збільшення
податкового зобов'язання зі сплати
орендної плати за землю за період з
грудня 2011 року по грудень 2012 року за
основним платежем у розмірі 67273,44 грн. і
штрафних санкцій у розмірі 33636,72 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою
представник Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову. В своїй
апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
процесуального права, що є підставою
для скасування судового рішення

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
підлягає залишенню без змін, з
наступних підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
посадовими особами Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві проведено
документальну планову перевірку ПП
«ЯВА» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01.07.2011 року по 31.12.2012 року, валютного та
іншого законодавства за період з 01.07.2011
року по 31.12.2012 року, за результатами
якої складено Акт від 11.07.2013 року №
33/1-22-07-21522151 (далі - Акт перевірки).

Як вбачається з Акта перевірки
податковим органом зазначено, що угоди
про розірвання (припинення) договору
оренди землі від 07.07.2004 року № 3931
зареєстрованого у книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
30.07.2004 року за № 137 до перевірки не
надано. Відповідно до ст.34 Закону
України від 06.10.1998 №161-XIV «Про оренду
землі» - у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. Згідно
п.16 договору оренди землі від 07.07.2004
року № 3931, зареєстрованого у книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди 30.07.2004 року за № 137 -
після припинення дії договору орендар
повертає орендодавцеві земельну
ділянку за актом приймання-передачі.
Акта приймання-передачі (повернення)
земельної ділянки орендодавцеві до
перевірки не надано.

За період з 01.07.2011 року по 31.12.2012 року
суб'єктом господарювання
задекларовано орендної плати за землю
у сумі 0,00 грн.

Перевіркою повноти визначення
орендної плати за землю встановлено не
подання податкових декларацій з плати
за землю за 2011 рік та 2012 рік, а також не
нарахування і не сплату орендної плати
за землю всього у сумі 93147,84 грн., у тому
числі за липень 2011 в сумі 5174,88 грн., за
серпень 2011 в сумі 5174,88 грн., за вересень
2011 в сумі 5174,88 грн., за жовтень 2011 в сумі
5174,88 грн., за листопад 2011 в сумі 5174,88 грн.,
за грудень 2011 в сумі 5174,88 грн., за січень
2012 в сумі 5174,88 грн., за лютий 2012 в сумі
5174,88 грн., за березень 2012 у сумі 5174,88 грн.,
за квітень 2012 в сумі 5174,88 грн., за
травень 2012 в сумі 5174,88 грн., за червень
2012 в сумі 5174,88 грн., за липень 2012 в сумі
5174,88 грн., за серпень 2012 в сумі 5174,88 грн.,
за вересень 2012 в сумі 5174,88 грн., за
жовтень 2012 в сумі 5174,88 грн., за листопад
2012 в сумі 5174,88 грн., за грудень 2012 в сумі
5174,88 грн.

На підставі Акта перевірки Державною
податковою інспекцією у
Києво-Святошинському районі Київської
області Державної податкової служби
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 07.08.2013 №
, згідно з яким визначено плату за
землю у сумі 139891,76 грн., з них 93147,84 грн.
за основним платежем та 46743,92 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, прийшов до висновку, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем безпідставно та підлягає
скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
оскільки вони знайшли своє
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи виходячи з наступного.

Відповідно до статті 13 Закону України
від 06.10.1998 № 161-ХIV "Про оренду землі",
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до статті 21 Закону України
від 06.10.1998 № 161-ХIV "Про оренду землі",
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 9 Податкового
кодексу України, плата за землю
віднесена до загальнодержавних зборів.

Відповідно до статті 288 Податкового
кодексу України, єдиною юридичною
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки. Цією ж
статтею передбачено, що органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати органу державної податкової
служби за місцезнаходженням земельної
ділянки переліки орендарів, з якими
укладено договори оренди землі на
поточний рік, та інформувати
відповідний орган державної
податкової служби про укладення нових,
внесення змін до існуючих договорів
оренди землі та їх розірвання до 1 числа
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулися зазначені зміни.

Так, судом першої інстанціїх
встановлено, що 07.07.2004 року між
позивачем і Музичанською сільською
радою Києво-Святошинського району
Київської області укладено Договір
оренди землі, предметом якого була
оренда земельної ділянки загальною
площею 2,5082 га на території
Музичанської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області.

Відповідно до даного договору та
Свідоцтва на право власності від 12.07.2001,
на вказаній земельній ділянці
знаходиться нерухоме майно - виробнича
база по переробці
сільськогосподарської продукції.

03.11.2011 року між позивачем і
громадянином ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу, відповідно до якого ПП
«ЯВА» продало виробничу базу,
розташовану на орендованій земельній
ділянці.

Згідно з даними Витягу про державну
реєстрацію прав № 32129880, придбане
нерухоме майно зареєстровано
Комунальним підприємством «Бюро
технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області» за покупцем 22.11.2011
року.

Відповідно до частини першої статті 120
Земельного кодексу України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Згідно з частиною другою статті 120
Земельного кодексу України якщо жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно звертає увагу, що у разі
набуття права власності або права
користування на нерухоме майно, до
нового власника переходить право
власності або право користування
земельною ділянкою, на якій
розташоване дане майно.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що відповідно
до договору купівлі-продажу нежилого
приміщення від 03.11.2011 року укладеного
між ПП «ЯВА» і ОСОБА_2, до останнього
перейшло право користування земельної
ділянки в с. Музичі
Києво-Святошинського району Київської
області.

При цьому, відповідно до статті 125
Земельного кодексу України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з пунктом 287.6 статті 287
Податкового кодексу України при
переході права власності на будівлю,
споруду (їх частину) податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди (їх частини), з
урахуванням прибудинкової території
сплачується на загальних підставах з
дати державної реєстрації права
власності на нерухоме майно.

Отже, припинення права користування
особою земельною ділянкою є юридичним
фактом, з настанням якого законодавець
пов'язує припинення нарахування і
сплати орендної плати за таку земельну
ділянку цією особою.

Тобто, у нового власника нерухомого
майна виникає обов'язок зі сплати
податку на землю з моменту державної
реєстрації нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
новий власник виробничої бази в с.
Музичі зареєстрував майно 22.11.2011 року,
про що свідчать дані Витягу про
державну реєстрацію прав № 32129880
виданого Комунальним підприємством
«Бюро технічної інвентаризації
Києво-Святошинської районної ради
Київської області».

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що оскільки новий власник
нерухомого майна зареєстрував його
22.11.2011 року, то у ПП «ЯВА» припинився
обов'язок сплати орендної плати за
землю.

Крім того, суд першої інстанції
обґрунтовано звертає увагу на те, що
ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 11.06.2013 у справі № 2-4418/12 за
позовом Музичанської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області до ОСОБА_2, Реєстраційної
служби Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області,
третя особа: ПП «ЯВА» про стягнення
боргу, 3% річних, пені, внесення та
реєстрацію змін до договору оренди
землі. Відповідно до даної ухвали судом
встановлено, що з 01.01.2011 року по 22.11.2011
року згідно з рішенням Господарського
суду Київської області, яке набрало
законної сили, стягнуто з ПП «ЯВА»
борг по орендній платі за користування
вказаною земельною ділянкою в сумі
92028,46 грн. У свою чергу, борг з 23.11.2012 року
по 31.12.2012 року підлягає стягненню з
ОСОБА_2, оскільки за цей період
зобов'язання по сплаті орендної плати
за землю перейшли до нового власника
виробничої бази - ОСОБА_2

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що податкове
повідомлення-рішення від 07.08.2013 №
в частині збільшення податкового
зобов'язання із сплати орендної плати
за землю за період грудень 2011 року -
грудень 2012 року на суму 67273,44 грн. і суму
штрафних санкцій у розмірі 33636,72 грн.
прийнято відповідачем безпідставно та
підлягає скасуванню.

Посилання представника відповідача, що
позивач повинен був розірвати договір
оренди колегія суддів не приймає до
уваги, так як підставою для нарахування
податкових зобов'язань є перехід права
власності на будівлю.

Надані докази були оцінені судом
першої інстанції, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Крім того, було оцінено
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності колегія суддів
дійшла висновку, що викладені у
позовній заяві доводи позивача є
обґрунтованими та, відповідно, його
вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202 - 204 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за яких рішення суду підлягає
скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційній скарзі
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі, тобто з 15
квітня 2014 року шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.