Справа № 752/18395/13-а (2а/752/290/13)
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Пасинок В. С.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

16 квітня 2014 року
м.
Київ

Київського апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Старової Н. Е.

суддів: Файдюка
В. В., Чаку Є. В.

при секретарі:
Приходько К. М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації на постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2) до
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації (далі відповідач, УПСЗН)
про визнання неправомірними дій,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
вчинити дії.

Постановою Голосіївського районного
суду м. Києва від 05.12.2013 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати, та
ухвалити нове судове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу, а представник позивача
заперечував проти її задоволення,
зазначав, що судом першої інстанції
вірно встановлено обставини справи та
вирішено її з належним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового процесу, які з`явилися у
судове засідання, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, категорія 1, учасник
ліквідації аварії на ЧАЕС, з 01 квітня 2001
року має 2 групу інвалідності довічно,
захворювання пов'язане з роботами по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.
с. 12).

Відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», позивач,
вважаючи, що має право на отримання
статусу інваліда війни, звернувся з
даного приводу до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації з заявою № 378
від 08.10.2013 року, але отримав відмову №
6075 від 10.10.2013 року вмотивовану
відсутністю у поданих ним документах
даних про залучення його до формувань
Цивільної оборони (а. с. 5-6).

Вважаючи таку відмову відповідача
незаконною та необґрунтованою, позивач
звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», до
інвалідів війни відносять осіб,
залучених до складу формувань
Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Будь-яких обмежень щодо поширення п. 9 ч.
2 ст. 7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» на осіб,
залучених до складу формувань
Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи, в
залежності від того, які саме органи
управління у справах Цивільної оборони
направляли осіб на ліквідацію
наслідків Чорнобильської катастрофи,
Законом не передбачено.

При цьому, Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», не встановлює
виключного переліку доказів, на
підставі яких може бути встановлено
факт залучення особи до складу
формувань Цивільної оборони.

Із матеріалів справи вбачається, що
позивач працював в Інституті фізики
напівпровідників ім. В.Є. Лашкарьова
НАН України в період з 19 травня 1980 року
по 09 липня 1987 року і науковому
структурному відділі
«Напівпровідникова інфрачервона
фотоелектроніка».

У відповідності із Програмою
робіт, затвердженою заступником
начальника Хімічних військ МО СРСР від
09 серпня 1986 року і рішенням Урядової
комісії № 96 від 11 серпня 1986 року, згідно
наказів Інституту, позивач був
направлений у відрядження на
Чорнобильську АЕС, де у складі групи
Управління начальника Хімічних військ
МО СРСР виконував в 30-ти кілометровій
зоні роботи по дистанційному
зондуванню в районі аварійного
енергоблоку ЧАЕС (а. с. 13-38).

Постановою Кабінету Міністрів
України № 302 від 12.05.1994 року затверджено
Положення «Про порядок видачі
посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни» (далі -Положення).

Згідно з п. 7 Положення,
«Посвідчення інваліда війни»,
«Посвідчення учасника війни»і
відповідні нагрудні знаки,
«Посвідчення члена сім'ї загиблого»
видаються органами праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до п. 10 Положення,
посвідчення інваліда війни видається
на підставі довідки медико-соціальної
експертизи про групу та причини
інвалідності.

В матеріалах справи міститься
експертний висновок Центральної
міжвідомчої експертної комісії по
встановленню причинного зв'язку
хвороб, інвалідності та смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
ЧАЕС, за наслідками засідання № 20 від
21.03.2001 року, відповідно до якого,
захворювання позивача, пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.

Крім цього, позивачем надані
копії посвідчень особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи серії НОМЕР_1 від 19.04.2011 року
з відповідною вкладкою до неї та
посвідчення серії НОМЕР_2 від 25.02.2002
року, яким підтверджено, що позивач є
інвалідом 2 групи, внаслідок
захворювання, що повязане з роботами по
ліквідації наслідків ЧАЕС 1 категорії
довічно (а. с. 11-12).

З огляду на зазначене, позивач був
залучений до складу формувань
Цивільної оборони та став інвалідом
внаслідок захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, а тому відповідно до Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»,
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 302 від 12.05.1994 року, позивач належить до
інвалідів війни та має право на
встановлення статусу інваліда війни і
на отримання документа, який
підтверджує вказаний статус, а саме:
посвідчення інваліда війни.

Судова колегія апеляційної
інстанції не вбачає порушень судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справі, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
05.12.2013 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації залишити без
задоволення, а постанову
Голосіївського районного суду м. Києва
від 05.12.2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.