Справа № 2а/0124/24/12 (2а-11322/11)
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/25840/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря
Левіної А.А.

представника позивача
неприбуття

представника відповідача
неприбуття

третьої особи
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Алупкінської міської ради на постанову
Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 19 жовтня 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2013
року

у справі № 2а/0124/24/2012

за позовом ОСОБА_3

до Алупкінської міської ради

третя особа ОСОБА_2

про визнання
незаконними та скасування рішень

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим з адміністративним
позовом до Алупкінської міської ради,
третя особа: ОСОБА_2, про визнання
протиправними та скасування рішень
Алупкінської міської ради від 29.10.2005
№34/88 «Про надання дозволу щодо
виконання проекту землеустрою по
відводу земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд ОСОБА_2»; від 09.06.2007
№17/5 «Про зміну редакції рішення №34/88
від 29 жовтня 2005 року 37-ої сесії 4
скликання ОСОБА_2»; від 24.07.2009 №24 «Про
зміну редакції рішення Алупкінської
міської ради фізичним та юридичним
особам» щодо дозволу громадянину
України ОСОБА_2 виконати проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність орієнтовною площею
0,10 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
район автостанції ПП «Клен» для
будівництва та обслуговування жилого
будинку господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка); від 30.12.2009
№ 19/3 «Про затвердження проекту
землеустрою та передачу у власність
ОСОБА_2 земельної ділянки, для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка)».

Постановою Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим від
19.10.2012, залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 08.04.2013,
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасований пункт 1.8
рішення Алупкінської міської ради 35-ої
сесії 5-го скликання від 24.07.2009 № 24 «Про
зміну редакції рішення Алупкінської
міської ради фізичним та юридичним
особам» щодо дозволу громадянину
України ОСОБА_2 виконати проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність орієнтовною площею
0,10 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
район автостанції ПП «Клен» для
будівництва та обслуговування жилого
будинку господарських будівель та
споруд (присадибна ділянка). Визнано
протиправним та скасовано рішення
39-ої сесії 5-го скликання Алупкінської
міської ради від 30.12.2009 № 19/3 «Про
затвердження проекту землеустрою та
передачу у власність ОСОБА_2 земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка)». У решті позову
відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій у частині
задоволеного позову, Алупкінська
міська рада оскаржила їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення названими судами
норм процесуального та матеріального
права, прийняти нове рішення - про
відмову у задоволенні позову повністю.

Касаційна скарга обґрунтована серед
іншого тим, що оспорюваними рішеннями
права та інтереси ОСОБА_3 порушено не
було, оскільки він є громадянином
іноземної держави, а відповідно до
земельного законодавства України
земельна ділянка для будівництва та
обслуговування жилого будинку може
бути передана у власність чи в оренду
виключно громадянам України.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутнього у судовому засіданні
ОСОБА_2, розглянувши та обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, у січні 2002 року ОСОБА_3
звернувся до Алупкінського міської
ради з заявою про отримання земельної
ділянки для індивідуального
будівництва площею 0,1 га за адресою:
АДРЕСА_1.

24.01.2002 на пленарному засіданні 39 сесії 23
скликання Алупкінської міської ради
було прийняте рішення № 23 про
затвердження ОСОБА_3 матеріалів
попередніх узгоджень та надано дозвіл
на складання проекту землеустрою щодо
відведення вказаної земельної ділянки.

За підсумком виконання
топо-геодезичних робіт відділом
геослужби Управління Головного
архітектора м. Ялта Боярінцеву В.С.
було погоджено технічний звіт і 12.06.2002
на Плані меж земельної ділянки було
проставлено відмітку на черговому
кадастровому плані та присвоєно
кадастровий номер земельній ділянці.

На виконання вказаного рішення ОСОБА_3
розробив проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки і
надіслав його на затвердження до
Алупкінської міської ради.

11.12.2008 на пленарному засіданні 29 сесії 5
скликання Алупкінська міська рада
прийняла рішення №10/13, яким затвердила
ОСОБА_3 проект землевпорядкування та
надала йому в оренду земельну ділянку
площею 0,1000 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер -
:01:004:0079) для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд та будівель
(присадибна ділянка).

18.03.2009 ОСОБА_3 встановлено в натурі та
погоджено межі земельної ділянки, що
підтверджується Актом встановлення в
натурі та погодження меж земельних
ділянок.

Згідно з Договором оренди земельної
ділянки від 03.09.2009, укладеного між
Алупкінською міською радою та ОСОБА_3, у
користуванні третьої особи
знаходиться земельна ділянка площею
0,1000 га, яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (кадастровий номер -
:01:004:0079), надана для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських споруд та будівель
(присадибна ділянка). Вказаний Договір
було зареєстровано у ЯВ КРФ ДБ «ЦДЗК»,
про що у Державному реєстрі земельних
ділянок зроблений запис від 29.11.2010 під
№78.

Крім того, судами установлено, що 29.10.2005
оспорюваним рішенням Алупкінської
міської ради №34/88 «Про надання
дозволу щодо виконання проекту
землеустрою по відводу земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
ОСОБА_2» було дозволено ОСОБА_2
виконати проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею 0,05
га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва
та обслуговування індивідуального
житлового будинку, господарських
будівель та споруд.

09.06.2007 рішенням №17/5 «Про зміну
редакції рішення №34/88 від 29 жовтня 2005
року 37-ої сесії 4 скликання ОСОБА_2»
вищезазначене рішення було викладено у
новій редакції та зазначено, що площа
земельної ділянки становить 0,08 га та її
адреса розташування - АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
індивідуального житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка).

Пунктом 1.8 рішення Алупкінської
міської ради від 24.07.2009 №24 рішення
Алупкінської міської ради від 09.06.2007
було викладено у новій редакції та
надано дозвіл гр. України ОСОБА_2
виконати проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки у
власність орієнтованою площею 0,10 га,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, район
автостанції ПП «Клен» для будівництва
та обслуговування житлового будинку
господарських будівель та споруд
(присадибна ділянка).

Відповідно до змісту листа заступника
начальника Держземінспекці Крим від
01.08.2007 № 646, останній звертався до
начальнику Ялтинського УЗР з проханням
не видавати будь-яких документів на
вищезазначену земельну ділянку гр.
ОСОБА_2

30.12.2009 рішенням Алупкінської міської
ради №19/3 ОСОБА_2 було затверджено
проект землеустрою та передано у
власність земельну ділянку площею 0,1000
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1,
район автостанції ПП «Клен».

На виконання вищезазначеного рішення
Алупкінської міської ради від 30.12.2009 №
19/3 ОСОБА_2 отримав державний акт на
право власності на земельну ділянку
серії ЯИ № 448544, який був зареєстрований
18.06.2010, відповідно до якого, ОСОБА_2
належить на праві власності земельна
ділянка площею 0,1000 га, розташована за
адресою: АДРЕСА_1, район автостанції ПП
«Клен».

У вказаній адміністративній справі за
клопотання представника позивача
судом першої інстанції була призначена
та проведена ТОВ «Екоземпроект»
судово-будівельно-технічна експертиза.
У висновку № 333 судової
будівельно-технічної експертизи від
01.10.2012 зазначено, що відповідно до
«Технічного звіту по виносу в натуру
меж земельної ділянки ОСОБА_3» та
матеріалів «Проекту землеустрою по
відведенню земельної ділянки гр.
ОСОБА_3» є накладання земельної ділянки
площею 0,01000 га за адресою: АДРЕСА_1,
район автостанції ПП «Клен», що
належить на праві власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,1000 га, за
адресою: АДРЕСА_1, якою користується
ОСОБА_3

Також у вказаному висновку зазначено,
що згідно з обмінним файлом (координат,
які і ньому знаходяться),
зареєстрованого в ДП «ЦДЗК»,
накладання земельної ділянки площею,
що належить на праві власності ОСОБА_2
на земельну ділянку, якою користується
ОСОБА_3 відсутнє.

Рішенням Ялтинського міського суду АР
Крим від 11.07.2011 у цивільній справі №
2-1348/2011 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи Алупкінська міська рада,
управління Держкомзему у м. Ялта
Автономної Республіки Крим про
визнання права власності, визнання
незаконними дій, положень договору
оренди та зобов'язання вчинити певні
дії, яке набрало чинності, було
встановлено факт накладення земельних
ділянок, що не заперечується сторонами.

Крім того, розбіжностям у проектній
документації та обмінному файлі надано
оцінку в ухвалі апеляційного суду АР
Крим від 11.06.2012 у цивільній справі
№2-1348/2011, в якій зазначено, що факт
відсутності накладання земельних
ділянок за даними автоматизованої
системи державного земельного
кадастру сам по собі не спростовує
обставини накладення земельних
ділянок згідно з їх межами,
встановленими на місцевості та
зазначеними у правовстановлюючих
документах, а є лише підставою для
оспорювання відповідних юридичних
фактів у судовому порядку. У листі від
08.04.2011 начальник Управління
Держкомзему в м. Ялта АРК вказав, що з
виїздом на місцевості встановлено
накладення меж земельних ділянок
позивача та третьої особа.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що накладання меж
земельних ділянок, наданих в оренду
позивачу та у власність третій особі
об'єктивно існує. Рішення Алупкінської
міської ради від 24.07.2009 № 24 та від 30.12.2009
№19/3 є протиправними, оскільки право на
земельну ділянку у ОСОБА_3 виникло
раніше, ніж у ОСОБА_2 У той же час,
відповідачу про це було достовірно
відомо, що підтверджується листом
виконкому Алупкінської міської ради
від 22.09.2009 № 2664/20-46.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись зі вказаними висновками
судів попередніх інстанцій та вважає
оскаржувані судові рішення
передчасними з огляду на таке.

Пунктом 34 частини першої статті 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (далі - Закон
№ 280/97-ВР) визначено, що виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
такі питання вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин.

Згідно з частиною десятою статті 59
зазначеного Закону акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

У той же час у статті 3 Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення
у статті 74 Закону № 280/97-ВР, згідно з
якою органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Пунктом 8 частини першої статті 3 КАС
України визначено, що позивач - особа,
на захист прав, свобод та інтересів
якої подано адміністративний позов до
адміністративного суду.

Відповідно до частин першої та другої
статті 93 Земельного кодексу України
право оренди земельної ділянки - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
провадження підприємницької та іншої
діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в
оренду громадянам та юридичним особам
України, іноземним громадянам і особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним об'єднанням і
організаціям, а також іноземним
державам.

У той же час, положеннями статті 40
Земельного кодексу України закріплено,
що громадянам України за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування можуть
передаватися безоплатно у власність
або надаватися в оренду земельні
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і гаражного
будівництва в межах норм, визначених
цим Кодексом.

Таким чином, з аналізу викладених вище
норм земельного законодавства України
вбачається, що законодавець чітко
визначив коло суб'єктів, які можуть
отримувати земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку у власність або в оренду,
визначивши такими лише громадян
України.

Згідно з частиною першою статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні (ч. 3 ст. 159 КАС України).

Рішення судів попередніх інстанцій
названим вимогам процесуального
закону відповідають не в повній мірі.

Ураховуючи вказані положення правових
норм адміністративного судочинства
стосовно обґрунтованості судового
рішення, колегія суддів звертає увагу
на те, що під час нового розгляду справи
для прийняття правильного рішення по
суті спору суду першої інстанції
необхідно встановити, чи оспорюваними
рішеннями відповідача дійсно порушено
права позивача, дослідивши при цьому та
надавши правову оцінку рішенням
Алупкінського міської ради, на
підставі яких ОСОБА_3 використовує
земельну ділянку площею 0,1000 га, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
(кадастровий номер - :01:004:0079) для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
споруд та будівель.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги заслуговують на
часткову увагу, у зв'язку з чим наявні
підстави для її часткового задоволення
та скасування рішень судів попередніх
інстанцій у частині задоволеного
позову.

Частиною першою статті 220 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судами попередніх
інстанцій під час прийняття рішення по
суті спору у цій справі було порушено
норми процесуального права, що
унеможливило встановлення фактичних
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Алупкінської міської
ради задовольнити частково.

Постанову Ялтинського міського суду
Автономної Республіки Крим від 19
жовтня 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 08 квітня 2013
року в цій справі скасувати, направивши
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.