Справа № 2а-1870/2036/12
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 р.
Справа №2a-1870/2036/12

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Мікулінцевої А.П.,

представника відповідача - Павлієнко
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №2a-1870/2036/12

за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Федеральна пасажирська
компанія"

до Сумського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України

про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне
товариство "Федеральна пасажирська
компанія" (Російська Федерація),
звернувся до Сумського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Сумського прикордонного
загону Східного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України про скасування
постанови від 10.02.2012 року № 98 про
правопорушення, пов'язане зі
здійсненням пасажирських перевезень,
якою застосовано штраф у сумі 8500грн.

Свої вимоги мотивує тим, що товариство
не є перевізником в розумінні Закону
України "Про відповідальність
перевізників під час здійснення
міжнародних пасажирських перевезень",
оскільки не підпадає під дію Закону
України "Про транспорт" та Закону
України "Про ліцензування певних видів
господарської діяльності", тому не може
нести відповідальність за
правопорушення, пов'язане зі
здійсненням перевізником міжнародних
пасажирських перевезень. Крім того,
позивач зазначив, що відповідно до
статті 38 Угоди про міжнародне
пасажирське сполучення, стороною якого
виступає Україна, перевізник не має
права контролювати дотримання
пасажирами паспортних правил,
встановлених при проїзді залізничним
транспортом, крім тих, що встановлені
міжнародними угодами в сфері
залізничних перевезень.

Представник позивача, належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, надіслав заяву (а.с.228), в якій
зазначив, що позовні вимоги підтримує у
повному обсязі та розгляд справи
просить проводити у його відсутність.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував, просив суд відмовити в їх
задоволенні. В письмовому відзиві,
поданому до суду (а.с.56-60), зазначив, що
постанова про накладення штрафу
прийнята відповідно до вимог чинного
законодавства, а саме Закону України
"Про відповідальність перевізників під
час здійснення міжнародних
пасажирських перевезень", оскільки
відповідно до листа Консульського
відділу Міністерства закордонних
справ (М 094/992-95 від 30.03.1995 року) при
виїзді громадян Киргизької Республіки
за кордон, заповнюється останній аркуш
паспорта киргизькою та англійською
мовами, фотокартка скріплюється
печатками відділу віз МВС або
підрозділів МЗС, дипломатичних
представництв та консульських установ
Киргизької Республіки за кордоном.
Отже, у громадянина Киргизької
Республіки ОСОБА_3 фактично був
відсутній необхідний документ для
виїзду до держави прямування, у зв'язку
з чим згідно з ч.1 ст.14 Закону України
«Про прикордонний кордон» прийнято
рішення про відмову в перетинанні
державного кордону України іноземцю
або особі без громадянства від 27.01.2012
року.

Вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, оцінивши наявні в ній докази в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 27 січня 2012 року о
20 год. 00 хв. під час здійснення
прикордонного контролю потягу № 33,
сполученням "Москва-Одеса" було
виявлено громадянина Киргизької
Республіки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
пред'явив для паспортного контролю
внутрішній паспорт громадянина
Киргизії НОМЕР_1 (а.с.76).

27 січня 2012 року працівниками
відповідача складений протокол серії
СхРУ № 001523 про адміністративне
правопорушення, відповідно до якого у
громадянина Киргизії були відсутні
документи для перетинання кордону
(а.с.69), зокрема вказано, що внутрішній
паспорт громадянина Киргизької
Республіки не дає права перетинати
державний кордон України.

На підставі даного протоколу рішенням
№ 32 від 27 січня 2012 року (а.с.68)
громадянину Киргизії відмовлено в
перетинанні державного кордону
України.

Крім того, 27 січня 2012 року
співробітниками прикордонного загону
також складено протокол № 530616 про
правопорушення, пов'язане зі
здійсненням перевізником міжнародних
пасажирських перевезень (а.с.61-62), де
зазначено про пред'явлення
громадянином Киргизької Республіки
ОСОБА_3 під час контролю паспорта
громадянина Киргизької Республіки,
який не дає права перетинати державний
кордон України.

10 лютого 2012 року першим заступником
начальника Сумського прикордонного
загону на підставі протоколу № 530616 від
27січня 2012 року прийнято оскаржувану
постанову № 98 про правопорушення,
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень,
якою на ВАТ "Федеральна пасажирська
компанія" (Російська Федерація)
накладено штраф у розмірі 8.500,00 грн.
(а.с.16-17).

Відповідно до ст. 22-1 Закону України "Про
залізничний транспорт" ( в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), під час перевезення у
міжнародному залізничному сполученні
пасажир зобов'язаний мати належним
чином оформлені документи, необхідні
для в'їзду до держави прямування,
держав за маршрутом слідування, та
пред'явити їх перевізникові на його
вимогу. Перевізник при перевезенні
пасажира у міжнародному залізничному
сполученні, крім обов'язків,
передбачених статтею 22 цього Закону,
зобов'язаний до початку перевезення
перевірити наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, держав за
маршрутом слідування, та відмовити у
перевезенні пасажиру, який на його
вимогу не пред'явив необхідні
документи.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України "Про
відповідальність перевізників під час
здійснення міжнародних пасажирських
перевезень" підприємства (їх
об'єднання), установи, організації,
фізичні особи - підприємці, які
здійснюють міжнародні пасажирські
перевезення (далі - перевізники), за
невиконання обов'язку перевірити перед
початком міжнародного пасажирського
перевезення наявність у пасажира
документів, необхідних для в'їзду до
держави прямування, транзиту, що
призвело до перевезення чи спроби
перевезення пасажира через державний
кордон України без необхідних
документів, несуть відповідальність у
вигляді штрафу від п'ятисот до однієї
тисячі неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за кожного такого
пасажира, але не більше двадцяти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян за одне перевезення.

Справи про правопорушення, передбачені
статтею 1 цього Закону, розглядають
відповідні органи охорони державного
кордону України. Від імені органів
охорони державного кордону України
розглядати справи про правопорушення
та накладати штрафи мають право
начальники органів охорони державного
кордону України та їх заступники.

При цьому, посилання позивача на те, що
до ВАТ "Федеральна пасажирська
компанія" (Російська Федерація)
неможливо застосовувати вимоги Закону
України "Про відповідальність
перевізників під час здійснення
міжнародних пасажирських перевезень"
є необґрунтованими, оскільки
відповідно до преамбули Закону України
"Про відповідальність перевізників під
час здійснення міжнародних
пасажирських перевезень" цей Закон
відповідно до Протоколу про
попередження і припинення торгівлі
людьми, особливо жінками і дітьми, і
покарання за неї та Протоколу проти
незаконного ввозу мігрантів по суші,
морю і повітрю, що доповнюють Конвенцію
Організації Об'єднаних Націй проти
транснаціональної організованої
злочинності, Конвенції Ради Європи про
заходи щодо протидії торгівлі людьми
встановлює відповідальність
перевізників за невиконання обов'язку
перевірити перед початком
міжнародного пасажирського
перевезення наявність, але не
справжність, у пасажирів документів,
необхідних для в'їзду до держави
прямування, транзиту, що призвело до
перевезення чи спроби перевезення
пасажирів через державний кордон
України без необхідних документів, а
також визначає порядок застосування
цієї відповідальності.

Тобто, вказаний Закон був прийнятий на
підставі міжнародно-правових актів, а
саме: Протоколу про попередження і
припинення торгівлі людьми, особливо
жінками і дітьми, і покарання за неї та
Протоколу проти незаконного ввозу
мігрантів по суші, морю і повітрю, що
доповнюють Конвенцію Організації
Об'єднаних Націй проти
транснаціональної організованої
злочинності, Конвенції Ради Європи про
заходи щодо протидії торгівлі людьми.

Стаття 7 ("Прикордонні заходи")
Конвенції Ради Європи про заходи щодо
протидії торгівлі людьми передбачає
наступне: без шкоди для міжнародних
зобов'язань стосовно вільного
пересування осіб Сторони будуть
посилювати, наскільки це можливо, такий
прикордонний контроль, який може бути
необхідним для запобігання й виявлення
торгівлі людьми; кожна Сторона вживає
законодавчих або інших відповідних
заходів для запобігання, наскільки це
можливо, використанню транспортних
засобів, які експлуатуються
комерційними перевізниками, для
вчинення правопорушень, визначених
згідно із цією Конвенцією; де це
доцільно й без шкоди для відповідних
міжнародних конвенцій такі заходи
включають запровадження обов'язку
комерційних перевізників, зокрема
будь-якої транспортної компанії або
власника чи оператора будь-якого
транспортного засобу, упевнитися, що
всі пасажири мають проїзні документи,
які вимагаються для в'їзду до
приймаючої держави; кожна Сторона
вживає необхідних заходів згідно зі
своїм внутрішнім законодавством для
забезпечення санкцій у випадках
порушення обов'язку, викладеного в
пункті 3 цієї статті; кожна Сторона
вживає таких законодавчих або інших
заходів, які можуть бути необхідними
згідно з внутрішнім законодавством
Сторони для відмови у в'їзді або
анулюванні віз особам, причетним до
здійснення правопорушень, визначених
згідно із цією Конвенцією.

Таким чином, будь-яка транспортна
компанія зобов'язана упевнитися, що всі
пасажири мають проїзні документи,
необхідні для в'їзду до приймаючої
держави.

Аналогічна норма передбачена статтею 11
("Заходи прикордонного контролю")
Протоколу про попередження і
припинення торгівлі людьми, особливо
жінками і дітьми, і покарання за неї та
статтею 11 Протоколу проти незаконного
ввозу мігрантів по суші, морю і повітрю,
що доповнюють Конвенцію Організації
Об'єднаних Націй проти
транснаціональної організованої
злочинності, Конвенції Ради Європи про
заходи щодо протидії торгівлі людьми.

Також відповідно до Угоди про
міжнародне пасажирське сполучення, що
діє з 01 листопада 1951 року з урахуванням
внесених змін та доповнень, які набрали
чинності 01 травня 2010 року (а.с.23-30),
перевізник при укладенні угоди
перевезення з пасажиром зобов'язаний
доставити пасажира із пункту
відправлення до пункту призначення,
або передати пасажира іншому
перевізнику. Таким чином, Комітетом
Організації співдружності залізничних
доріг зазначено, що перевізники як
Російської Федерації так і інші
перевізники, визначені в угоді, несуть
відповідальність за перевезення
пасажира по маршруту від станції
відправлення до станції призначення.

За змістом викладених норм,
відповідальність перевізника не
обмежується національними ліцензіями,
не залежить від країни, по території
якій здійснюється перевезення. Крім
того, комерційний перевізник, у тому
числі будь-яка транспортна компанія
або власник чи водій будь-якого
транспортного засобу, де це потрібно і
без шкоди для відповідних міжнародних
конвенцій, зобов'язаний упевнитися, що
всі пасажири мають проїзні документи,
необхідні для в'їзду до приймаючої
держави.

Тому, враховуючи, що громадянин
Киргизії ОСОБА_3 уклав договір
перевезення, про що свідчить копія
проїзного документа (квитка) № БМ 258 сполученням "Москва-Одеса" (а.с.76),
ВАТ "Федеральна пасажирська компанія"
(Російська Федерація) зобов'язано було
впевнитися, цей пасажир під час посадки
у потяг № 33 сполученням "Москва-Одеса"
мав документи, необхідні для в'їзду до
приймаючої держави.

Проте, на переконання суду, постанова №
98 від 10.02.2012 про правопорушення,
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень, є
протиправною та підлягає скасуванню.

Частиною 1 статті 9 Закону України 22
вересня 2011 року № 3773-VI "Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства " передбачено, що іноземці
та особи без громадянства в'їжджають в
Україну за наявності визначеного цим
Законом чи міжнародним договором
України паспортного документа та
одержаної у встановленому порядку
візи, якщо інше не передбачено
законодавством чи міжнародними
договорами України.

Так, вичерпний перелік документів,
необхідний громадянам Киргизії під час
перетину кордону для в'їзду до держави
прямування, визначений в пункті а)
частини 1 статті 2 Угоди від 25 лютого 2004
року між Кабінетом Міністрів України
та Урядом Киргизької Республіки про
взаємні поїздки громадян, а саме
документами, дійсними для виїзду за
кордон, у розумінні цієї Угоди для
громадян Киргизької Республіки є:
паспорт громадянина Киргизької
Республіки; дипломатичний паспорт; -
службовий паспорт; свідоцтво на
повернення в Киргизьку Республіку
(тільки для повернення в Киргизьку
Республіку); посвідчення члена екіпажу
повітряного судна (за наявності запису
в польотному завданні); посвідчення
особи робітника поїзних бригад (за
наявності маршрутних листів);
посвідчення особи моряка (за наявності
суднової ролі або виписки з неї);
посвідчення особи співробітника
міжурядового фельд'єгерського зв'язку.

З письмових заперечень відповідача на
позовну заяву (а.с.57) вбачається, що
підставою для винесення оскаржуваної
постанови став висновок
співробітників прикордонного загону
про відсутність у громадянина Киргизії
документів для перетинання державного
кордону України внаслідок не
заповнення останнього аркушу паспорта
громадянина Киргизької Республіки, як
це передбачено листом Консульського
відділу Міністерства закордонних
справ (М 094/992-95 від 30.03.1995).

Зокрема, відповідно до вказаного листа
при виїзді громадян Киргизької
Республіки за кордон, заповнюється
останній аркуш паспорта киргизькою та
англійською мовами, фотокартка
скріплюється печатками відділу віз МВС
або підрозділів МЗС, дипломатичних
представництв та консульських установ
Киргизької Республіки за кордоном.

Однак, суд не погоджується із таким
висновком відповідача, оскільки у
протоколі № 530616 про правопорушення,
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень
від 27.01.2012 року (а.с.61, зворотній бік), не
зазначено про неналежне оформлення
останньої сторінки паспорту
громадянина Киргизької Республіки
НОМЕР_1. При цьому, сама по собі
наявність даного паспорту на момент
здійснення прикордонного контролю
потягу №33 сполученням «Москва-Одеса» у
вагоні №09 посадовою особою Сумського
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України не
заперечувалась.

Більш того, в матеріалах справи не
міститься копії останньої сторінки
паспорту громадянина Киргизької
Республіки на ім'я ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
НОМЕР_1. (а.с.71), що свідчить про не
врахування цих обставин під час
винесення відповідачем спірної
постанови від 10.02.2012 року № 98.

Частиною 3 статті 1 Закону України "Про
відповідальність перевізників під час
здійснення міжнародних пасажирських
перевезень" встановлено, що перевізник
звільняється від відповідальності,
передбаченої цією статтею, якщо доведе,
що документи, надані йому пасажиром
перед початком міжнародного
пасажирського перевезення, дали йому
достатні підстави вважати, що пасажир
мав документи, необхідні для в'їзду до
держави прямування, транзиту.

Тобто, під час перетину державного
кордону України пасажир мав документ,
необхідний для в'їзду до держави
прямування, що унеможливлює
притягнення ВАТ "Федеральна
пасажирська компанія " до
відповідальності за правопорушення,
пов'язане зі здійсненням перевізником
міжнародних пасажирських перевезень.

Суд також не погоджується із
посиланнями представника відповідача
на постанову Конотопського
міськрайонного суду від 28.01.2012 року у
справі №1807/519/2012 про звільнення ОСОБА_3
від адміністративної
відповідальності, передбаченої ч.1
ст.204-1 КУпАП, у зв'язку із малозначністю
вчиненого правопорушення, як на
належний доказ вини позивача у даній
справі, оскільки юридична
відповідальність носить
індивідуально-правовий характер та
наявність складу відповідного
правопорушення підлягає встановленню
у кожному конкретному випадку.

Водночас, суд звертає увагу, що під час
розгляду Конотопським міськрайооним
судом справи №1807/519/2012 теж був
встановлений факт пред'явлення гр.
Киргизії ОСОБА_3 внутрішнього паспорту
серії НОМЕР_1 для перевірки документів
в момент здійснення прикордонного
контролю потягу №33 сполученням
«Москва-Одеса».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
про скасування постанови про
накладення штрафу від 10.02.2012 року № 98
визнаються судом обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Відкритого
акціонерного товариства "Федеральна
пасажирська компанія" до Сумського
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України про
скасування постанови -задовольнити.

Скасувати постанову Сумського
прикордонного загону Східного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України від 10.02.2012
року №98 про правопорушення, пов'язане
зі здійсненням пасажирських
перевезень, якою застосовано штраф у
сумі 8 500 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Осіпова

Повний текст постанови складено та
підписано 22.04.2014 року.