Справа № 2а-1497/09/0908
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/49358/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я. Гончар Л.Я. Чумаченко Т.А.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 28
грудня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 28
грудня 2009 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 червня 2012
року позовні вимоги задоволено. Дії
управління праці та соціального
захисту населення Калуської міської
ради щодо недоплати позивачу разової
щорічної допомоги за 2009 рік, як
учаснику бойових дій визнано
неправомірними. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_4 разової
щорічної допомоги за 2009 рік у розмірі
п'яти мінімальних пенсій за віком
згідно ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з урахуванням
виплаченої йому суми.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, управління праці
та соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області звернулось
з касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить їх скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_4 має статус учасника
бойових дій.

Відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» йому, як учаснику
бойових дій, щорічно до 5 травня повинна
виплачуватися разова грошова допомога
в розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком.

Згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування» та Закону України «Про
Державний бюджет на 2009 рік» мінімальна
пенсія за віком становить 544,00 грн.

Виходячи із встановлених чинним
законодавством розмірів мінімальної
пенсії за віком сума виплати щорічної
разової допомоги у 2009 році становить 2720
грн. Однак, позивачу виплачено лише 340
грн., а недоплаченою залишається сума 2
380 грн.

На звернення щодо здійснення
перерахунку, відповідач повідомив, що
вказані виплати проведені відповідно
Постанови Кабінету Міністрів України
№211, якою учасникам бойових дій
встановлено розмір разової грошової
допомоги у сумі 340 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій прийшли до
висновку, що позивач має право на
отримання допомоги до 5-го травня у
розмірі п'яти мінімальних пенсій за
віком, а отже відмова управління праці
та соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області у
здійсненні зазначеного перерахунку є
протиправною.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» учасникам
бойових дій, щорічно до 5 травня
передбачена виплата разової грошової
допомоги в розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України «Про прожитковий
мінімум» прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 3 ст. 4 зазначеного Закону
прожитковий мінімум на одну особу, а
також окремо для тих, хто відноситься
до основних соціальних і демографічних
груп населення, щороку затверджується
Верховною Радою України в законі про
Державний бюджет України на
відповідний рік.

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у пункті 5
своєї постанови від 1 листопада 1996 року
№ 9 "Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя",
судам при розгляді справи необхідно
виходити з того, що нормативно-правові
акти будь-якого державного чи іншого
органу (акти Президента України,
постанови Верховної Ради України,
постанови і розпорядження Кабінету
Міністрів України, нормативно-правові
акти Верховної Ради Автономної
Республіки Крим чи рішення Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
акти органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону.

Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Відтак, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при вирішенні
цього спору застосуванню підлягає саме
Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постанова Кабінету
Міністрів України №211.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується з висновками
судів попередніх інстанцій про
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4,
оскільки відсутність бюджетного
фінансування, на яку вказує відповідач,
не може бути підставою невиконання
відповідним суб'єктом владних
повноважень покладених на нього
обов'язків. В свою чергу реалізація
особою права на отримання соціальних
виплат не може бути поставлена у
залежність від наявності відповідних
бюджетних асигнувань.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судом апеляційної інстанції
допущено неправильне застосування
норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 224, 230, 231, КАС
України, колегія суддів,-

ухвалила:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Калуської міської ради
Івано-Франківської області залишити
без задоволення.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 28
грудня 2009 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді