Справа № 2а-699/11/0970
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року
Справа № 36961/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Рибачука А. І.;

за участю:

секретаря судового засідання -
Сердюк О. Ю.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
березня 2011 року в справі за позовом
суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 до
регіонального управління Департаменту
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів Державної податкової
адміністрації України у
Івано-Франківській області про
скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2011 року Івано-Франківським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 до регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової адміністрації
України у Івано-Франківській області
про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій № 090442
від 10 січня 2010 року на суму 6800 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що менеджер кафе-бару ОСОБА_2
не здійснювала продажу пива малолітнім
особам. Крім того, продаж
слабоалкогольних напоїв в закладі, що
перевірявся здійснюється іншим
суб'єктом підприємницької діяльності.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
березня 2011 року в задоволенні позову
відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
факт реалізації продавцем двох бокалів
пива підтверджується поясненнями
офіціанта. Дії працівників міліції під
час складання протоколу не є предметом
доказування в даній справі.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - суб'єктом
підприємницької діяльності-фізичною
особою ОСОБА_1, подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою повністю задовольнити
адміністративний позов та постановити
окрему ухвалу щодо неправомірних дій
посадових осіб відповідача пов'язаних
із підробкою та наданням фальшивих
доказів.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що відповідач
приймаючи оскаржуване рішення про
застосування штрафних санкцій повинен
був перевірити та встановити наявність
порушення та дійсність усіх фактичних
обставин справи. Відсутні пояснення
осіб, що здійснювали покупку пива.
Відповідачем долучено до матеріалів
справи фальшивий доказ направлення
позивачу повідомлення про дату, час та
місце розгляду питання про
застосування фінансових санкцій.
Особа, щодо якої складено протокол про
адміністративне правопорушення не
перебувала у трудових відносинах з
позивачем.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи за їхньої відсутності
без здійснення фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Судом апеляційної інстанції заслухано
суддю-доповідача, досліджено матеріали
справи та проаналізовано доводи
апеляційної скарги, внаслідок чого
зроблено висновок про необхідність
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови суду першої
інстанції.

Встановлено, що 29 грудня 2010 року
начальником Івано-Франківського
міського відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області
направлено до регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової адміністрації
України у Івано-Франківській області
матеріали адміністративної справи за
ст. 156 Кодексу України про
адміністративні правопорушення за
фактом продажу особі, яка не досягла
18-ти річного віку слабоалкогольних
виробів у кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», що
знаходиться по АДРЕСА_1 (а. с. 46).

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення серії
ІВ № 078084, ОСОБА_2, яка працює барменом у
кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», вчинила
правопорушення передбачене ст. 156
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (а. с. 49).

На підставі отриманих матеріалів
адміністративної справи відповідачем
10 січня 2011 року прийнято рішення № 090442
про застосування до позивача
фінансових санкцій згідно з абзацом 9 ч.
2 ст. 17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» у вигляді штрафу в розмірі 6800
грн (а. с. 13).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Здійснивши перевірку висновків суду
першої інстанції щодо відповідності
оскаржуваного рішення про
застосування фінансових санкцій
вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України суд
апеляційної інстанції непогоджується
з такими та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до ст. 15-3 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» (в редакції чинній
на момент виникнення спірних
правовідносин) (далі - Закон)
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів, зокрема, особам,
які не досягли 18 років. Продавець пива
(крім безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
або тютюнових виробів зобов'язаний
отримати у покупця, який купує пиво
(крім безалкогольного), алкогольні
напої, слабоалкогольні напої, вина
столові або тютюнові вироби, паспорт
або інші документи, які підтверджують
вік такого покупця, якщо у продавця
виникли сумніви щодо досягнення
покупцем 18-річного віку.

Законом України «Про захист прав
споживачів» визначено, що продавець -
це суб'єкт господарювання, який згідно
з договором реалізує споживачеві
товари або пропонує їх до реалізації.

Згідно із ст. 17 Закону за порушення
вимог ст. 15-3 цього Закону до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу в
розмірі 6800 грн.

Механізм застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» визначено
Порядком застосування фінансових
санкцій, передбачених статтею 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України № 790 від 02 червня 2003
року (далі - Порядок).

Згідно з п. 2 Порядку фінансові санкції
у вигляді штрафів у розмірах,
передбачених Законом, застосовуються,
до суб'єктів підприємницької
діяльності, винних у вчиненні порушень.

Відповідно до п. 5 Порядку однією з
підстав для прийняття рішення про
застосування фінансових санкцій є
матеріали правоохоронних, податкових
та інших органів виконавчої влади щодо
недотримання суб'єктами
підприємницької діяльності вимог
законодавчих та інших
нормативно-правових актів про
виробництво та обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Аналіз змісту ст. ст. 15-3, 17 Закону, на
думку суду апеляційної інстанції дає
підстави вважати, що необхідними
умовами застосування фінансових
санкцій є з'ясування органом,
уповноваженим застосовувати такі
санкції наступних обставин: 1)
встановлення факту продажу пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів, зокрема, особам,
які не досягли 18 років; 2) встановлення
суб'єкта господарювання, яким
здійснено продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів, зокрема, особам,
які не досягли 18 років.

Для з'ясування вказаних обставин
відповідно до п. 8 Порядку орган, що
приймає рішення про застосування
фінансових санкцій наділений правом
здійснювати розгляд питання про
застосування фінансових санкцій за
участю представника суб'єкта
підприємницької діяльності.

На думку суду апеляційної інстанції,
отримані відповідачем від
правоохоронних органів матеріали, не
давали підстав для прийняття рішення
про застосування фінансових санкцій до
позивача.

Так, 22 грудня 2010 року відносно
громадянки ОСОБА_2 складено протокол
про адміністративне правопорушення
серії ІВ № 078084 за ст. 156 Кодексу України
про адміністративні правопорушення (а.
с. 49).

В даному протоколі зазначено, що
громадянка ОСОБА_2, яка працює барменом
в кафе-барі «ІНФОРМАЦІЯ_2», здійснила
продаж двом неповнолітнім особам пива
«Чернігівське» 0,5 л (2 бокали).

Відповідно до статті 256 КУпАП в
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (у разі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами. У разі відмови особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, від підписання
протоколу, в ньому робиться запис про
це. Особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви свого відмовлення від
його підписання. При складенні
протоколу особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснюються її права і обов'язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 272 КУпАП визначено, що як свідок
у справі про адміністративне
правопорушення може бути викликана
кожна особа, про яку є дані, що їй відомі
які-небудь обставини, що підлягають
установленню по даній справі.

У протоколі про адміністративне
правопорушення серії ІВ № 078084 за ст. 156
Кодексу України про адміністративні
правопорушення свідків даного
правопорушення не вказано. У графі суть
вчиненого правопорушення зазначено
про факт продажу пива двом
неповнолітнім особам, однак не вказано
жодних даних, що дають змогу
ідентифікувати таких осіб. Крім того,
матеріали адміністративної справи не
містять письмових пояснень таких осіб.

Виходячи із змісту ст. 272 КУпАП суд
апеляційної інстанції вважає, що особи,
яким було здійснено продаж пива, є
безпосередніми свідками
правопорушення.

Відсутність інформації про осіб, яким
здійснено продаж пива та пояснень
таких щодо обставин справи, виключає
можливість вважати встановленим факт
такого продажу неповнолітнім особам.

Наявність у матеріалах
адміністративної справи копій
свідоцтв про народження громадян
України ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 47 зворот, 48)
даного висновку суду апеляційної
інстанції не спростовує, оскільки з
огляду на недоліки протоколу про
адміністративне правопорушення
неможливо встановити, що такі копії
підтверджують вік саме тих осіб, які
були свідками правопорушення.

ОСОБА_2 надано наступні пояснення: «28
грудня 2010 року у кафе-бар прийшло двоє
невідомих мені чоловіків, я не спитала
скільки їм років і двом невідомим
хлопцям продала пиво «Чернігівське» 0,5
л і «Чернігівське» 0,3 л та банош з
бринзою. Хочу добавити, що я знаходжусь
на стажуванні в даному кафе-барі.» (а. с.
47).

На думку суду апеляційної інстанції,
такі пояснення ОСОБА_2 лише
підтверджують факт продажу пива, однак
не вказують, що таке продано особам, які
не досягли 18 років, що є визначальною
ознакою для встановлення факту
правопорушення, а тому, протилежні
твердження відповідача є
безпідставними.

Поряд з цим, відповідачем, при
прийнятті рішення про застосування
фінансових санкцій до позивача, не
з'ясовано в чиїх інтересах ОСОБА_2
здійснено реалізацію пива.

Встановлено, що на підставі свідоцтва
про державну реєстрацію суб'єктом
підприємницької діяльності № 422665 від 20
грудня 2002 року позивачем здійснюється
підприємницька діяльність у кафе-барі
«ІНФОРМАЦІЯ_2» за адресою АДРЕСА_1.

Приміщення за адресою АДРЕСА_1
знаходиться у володіння та
користуванні позивача на підставі
договору оренди нежитлових приміщень
від 14 вересня 2007 року (а. с. 30-36).

Відповідно до договору суборенди
нежитлового приміщення від 31 серпня 2009
року фізична особа-підприємець ОСОБА_1
передав у тимчасове володіння та
користування фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 частину
приміщення розташованого за адресою
АДРЕСА_1 площею 10 м2 з метою розміщення
пивного устаткування та здійснення
підприємницької діяльності, пов'язаної
з роздрібною реалізацією
слабоалкогольних напоїв, а саме, пива
(а. с. 18-21).

Про передачу в суборенду майна
сторонами договору суборенди
нежитлового приміщення від 31 серпня 2009
року підписано акт прийому-передачі
частини нежитлового приміщення (а. с.
22-23).

05 грудня 2010 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2
укладено договір стажування терміном
на 2 місяці з моменту укладення (а. с.
24-25).

Дані обставини, на думку суду
апеляційної інстанції, виключають
можливість застосування відповідачем
фінансових санкцій до позивача,
оскільки ОСОБА_2 не є працівником
позивача, тому останній не є продавцем
пива в розумінні Закону України «Про
захист прав споживачів» та не винний у
вчиненні порушення вимог ст. 15-3 Закону.

Таким чином, на думку суду апеляційної
інстанції, відсутня сукупність
обставин, існування яких є необхідними
для застосування фінансових санкцій
відповідно до ст. ст. 15-3, 17 Закону.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
оскаржуване рішення про застосування
фінансових санкцій відповідачем
прийнято необґрунтовано, нерозсудливо
та без дотримання балансу між
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції
ґрунтується на неповно, необ'єктивно і
всебічно не з'ясованих обставинах,
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст. ст. 158-163, 195, 196, п. 3
ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 25
березня 2011 року в справі № 2а-699/11/0970 -
скасувати.

Адміністративний позов суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної
особи ОСОБА_1 до регіонального
управління Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової адміністрації
України у Івано-Франківській області
про скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації України у
Івано-Франківській області № 090442 від 10
січня 2011 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у випадку
коли, відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС
України, складення постанови в повному
обсязі відкладено - з дня складення
постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
В. В.
Клюба

А. І.
Рибачук