Справа № 806/730/14
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року
Житомир справа № 806/730/14

час прийняття: 12 год. 45 хв.
категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді ЧерновоїГ.В.,

за участі секретаря Стралківської К.П.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Дубчак М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області про визнання
протиправним та скасування рішення від
25.01.2014 р. № в частині застосування
штрафних санкцій,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернулася з позовом до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення від
25.01.2014 р. № в частині застосування
штрафних санкцій в розмірі 10668,30грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
чазначає, що сума штрафних санкцій
становить 11199,11грн., яка складається із
сум штрафів в розмірі 10% від сум
податкового зобов"язання у зв"язку з
порушенням термінів їх сплати, а саме:
10668,30грн. за затримку сплати податку з
доходів фізичних осіб на один день та
за затримку сплати на 13днів. ОСОБА_3
вважає, що податковим органом
неправомірно застосовано штрафну
санкцію у розмірі 10668,30грн., оскільки
затримки в сплаті вказаного податку не
було.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і зазначив, що за
результатами камеральної перевірки
було винесено оскаржуване податкове
повідомлення - рішення про
застосування фінансових санкцій за
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань. На думку представника
Позивача, Відповідач безпідставно
дійшов висновку про порушення строку
сплати узгодженого зобов'язання, так як
термін сплати припадав на 20.02.2011року, що
був вихідним днем (неділя) , а тому був
сплачений 21.02.2011року. Крім цього, як
зазначив представник Позивача, вказане
податкове правопорушення мало місце в
першому півріччі 2011року, а тому розмір
штрафних санкцій міг застосовуватися
лише в межах 1грн.

Представник відповідача, Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції, проти позову заперечила і
пояснила, що дійсно 15.01.2014року
уповноваженою посадовою особою
інспекції була проведена камеральна
перевірка позивача щодо своєчасності
розрахунків з бюджетом по податку з
доходів фізичних осіб у 2011році. За
результатами такої перевірки було
встановлено, що позивач податок з
доходів фізичних осіб за 2010рік повинен
був сплати в строк до 19.02.2011року, але
фактично сплатив лише 21.02.2011року.
Вказане порушення, на думку
представника Позивача, правомірно
стало підставою для винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення про
застосування фінансових санкцій.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню за таких
підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по
даній справі щодо застосування
фінансових санкцій за порушення
строків сплати грошових зобов'язань з
податку на доходи фізичних осіб
регулюються правовими нормами
Податкового кодексу України, що були
чинні на день виникнення таких
відносин.

В судовому засіданні встановлено, що
15.01.2014року уповноваженою посадовою
особою інспекції була проведена
камеральна перевірка позивача щодо
своєчасності розрахунків з бюджетом по
податку з доходів фізичних осіб у
2011році, про що був складений
відповідний акт перевірки від
15.01.2014року. За результатами такої
перевірки було винесено оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
№ від 25.01.2014 р., відповідно до
якого до позивача були застосовані
фінансові санкції у вигляді штрафу в
сумі 111991,1грн. за порушення строків
сплати узгодженого податкового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб.

Відповідно до розрахунку штрафних
санкцій за несвоєчасну сплату
узгодженого податкового зобов"язання з
податку з доходів фізичних осіб
строком на 2 дні до ОСОБА_3 застосовано
штрафну санкцію в розмірі 10668,30грн.

Як зазначено в оскаржуваному
податковому повідомленні - рішенні
№ від 25.01.2014 р. підставою для його
винесення щодо застосування
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
сумі 10668,30грн. стали порушення
Позивачем на два дні строків сплати
податку на доходи фізичних осіб за
результатами річного декларування (за
2010рік).

В судовому засіданні встановлено та не
заперечується сторонами, що загальна
сума податку на доходи з фізичних осіб,
що підлягала сплаті Позивачем за
результатами річного (за 2010рік)
декларування складала 106682,97грн.
Сторони також визнають, що вказані
кошти Позивачем були сплачені
21.02.2011року шляхом перерахування через
банківську установу.

В розумінні вимог ч.3 ст.72 КАС України
вказані обставини, як такі, що
визнаються сторонами по справі, перед
судом не доказувалися.

Суть спору по даній справі між
сторонами зведена до строків сплати
зазначеної суми податку на доходи
фізичних осіб та розміру фінансових
санкцій, які можуть бути застосовані за
вказане податкове правопорушення.

Податковий орган вважає, що Позивач
повинен був сплатити 10668,30грн. податку з
доходів фізичних осіб за результатами
декларування доходів за 2010рік до
19.02.2011року, але фактично сплатив
21.02.2011року. Порушення на два дня строків
сплати зазначеного податку, на думку
податкового органу, є підставою для
застосування штрафу у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Така позиція податкового органу не
відповідає обставинам справи та не
ґрунтується на вимогах чинного
податкового законодавства з огляду на
таке.

В розумінні вимог пп.49.18.5 п.49.18 ст.49
Податкового кодексу України, в
редакції на день виникнення спору,
Позивач як платник податку на доходи
фізичних осіб - підприємців
зобов'язаний подати річну податкову
декларацію з цього податку за 2010рік
протягом 40 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) року, тобто до
09.02.2011року.

За приписами п.57.1 ст.57 Податкового
кодексу України, в редакції на день
виникнення спору, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
такого податкового зобов'язання,
зазначену у поданій ним податковій
декларації, протягом 10 календарних
днів, що настають за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого цим Кодексом для подання
податкової декларації, тобто до
19.02.2011року. 19.02.2011року припадало на
суботу, тобто на вихідний день.

Правові норми статті 31 (строки сплати
податку та збору) та правові норми
статті 57 (строки сплати податкового
зобов'язання) Податкового кодексу
України не містять врегулювання
відносин зумовлених тим, що останній
день сплати податкового зобов'язання
припадає на вихідний або святковий
день.

Частиною 7 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що у разі відсутності
закону, що регулює відповідні
правовідносини, суд застосовує закон,
що регулює подібні правовідносини
(аналогія закону), а за відсутності
такого закону суд виходить із
конституційних принципів і загальних
засад права (аналогія права).

Зважаючи на наведене, в спірних
правовідносинах слід застосувати
аналогію закону, а саме положення п.49.20
ст.49 Податкового кодексу України, тобто
слід вважати, що, якщо останній день
строку сплати податкового зобов'язання
припадає на вихідний або святковий
день, то останнім днем строку
вважається операційний (банківський)
день, що настає за вихідним або
святковим днем.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що останнім днем строку сплати
Позивачем 10668,30грн. податку з доходів
фізичних осіб за результатами
декларування доходів за 2010рік слід
вважати 21.02.2011року.

Зазначене свідчить, що вказана сума
податку позивачем сплачена своєчасно,
а тому відсутні підстави для
застосування фінансових санкцій,
зазначених в оскаржуваному
податковому повідомленні - рішенні.

Крім цього, суд вважає обґрунтованими
доводи представника позивача про
безпідставне неврахування податковим
органом при винесенні оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення
положень п.7 підрозділу 10 розділу ХХ
Перехідних положень Податкового
кодексу України в редакції станом на
21.02.2011року, відповідно до яких штрафні
санкції за порушення податкового
законодавства за період з 1 січня по 30
червня 2011 року застосовуються у
розмірі не більше 1 гривні за кожне
порушення.

Вказана правова норма застосовується
до всіх правопорушень, що мали місце з 1
січня по 30 червня 2011 року незалежно від
виду податкового правопорушення та
виду платника податку.

При вирішенні даного спору суд не
враховує лист ДПА України від
09.02.2011року №2967/7/10-009, так як вказаний
лист не є нормативно-правовим актом, що
регулює спірні правовідносини.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що податкове повідомлення
- рішення Житомирської об'єднаної
державної податкової інспекції №
від 25.01.2014 р., в частині
застосування до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 фінансових
санкцій у вигляді штрафу в розмірі
10668,30грн. за порушення строків сплати
узгодженого податкового зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб,
винесено не на підставі вимог чинного
законодавства та без врахування всіх
обставин, що мали значення для його
винесення, а тому є протиправним та
підлягає скасуванню, а позов -
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.94 КАС України
судові витрати Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 у вигляді
судового збору в сумі 182,70грн.
підлягають відшкодуванню за рахунок
державного бюджету.

Керуючись ст.ст.159-163,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити, визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 25.01.2014 р. № в частині
застосування штрафних санкцій в
розмірі 10668,30грн.

Судові витрати Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 у вигляді
судового збору в сумі 182,70грн.
підлягають відшкодуванню за рахунок
державного бюджету.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Г.В. Чернова

Повний текст постанови виготовлено: 25
березня 2014 р.