Справа № 2а-9540/10/0870
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/12473/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

за участю секретаря:
Горголь І.С.

представників:

позивача: ОСОБА_4

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Хортицькому районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 22.12.2010 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 25.10.2012 року

у справі № 2а-9540/10/0870

за позовомСуб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи
ОСОБА_3доДержавної податкової
інспекції у Хортицькому районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій
областіпроскасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа ОСОБА_3 (далі по тексту -
позивач, СПД ФО ОСОБА_3) звернулась до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Хортицькому районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області (далі
по тексту - відповідач, ДПІ) про
скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 22.12.2010 року
адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 25.10.2012 року апеляційну скаргу ДПІ
залишено без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

У запереченні на касаційну скаргу
позивач, посилаючись на те, що суди
першої та апеляційної інстанції не
допустили порушень норм матеріального
та процесуального права, просить
касаційну скаргу ДПІ залишити без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника позивача, дослідивши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку щодо
наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ проведено
позапланову виїзну перевірку
фінансово-господарської діяльності
СПД ФО ОСОБА_3 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 15.07.2009 року по
22.10.2010 року, за результатами якої
складено акт №914/172/НОМЕР_1 від 27.10.2010

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено ст. 13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» №13-92
від 26.12.1992 року, що призвело до
заниження податку з доходів фізичних
осіб 7278,84 грн.; п. 4 ст. 14 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий
податок з громадян» №13-92 від 26.12.1992
року, в зв'язку з неподанням декларації
про доходи; ст. 4.1 ст. 4, п. 6.1, п. 7.3.1, п. 9.1,п.
9.22, п. 9.6, п. 10.1 Закону України «Про
податок на додану вартість» у
результаті не нарахування податку на
додану вартість за квітень 2009 року - 4000
грн., травень 2010 року - 25424 грн.

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки, ДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення від 05.11.2010 року
№0/0, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб в сумі 7278 грн. 84
коп. за основним платежем, та №/0,
яким позивачу визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість в сумі 45156 грн., у тому числі за
основним платежем 29425 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 15732 грн.

Суд першої інстанції, рішення якого
залишено без змін судом апеляційної
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги СПД ФО ОСОБА_3 дійшов висновку
про необґрунтованість оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень,
виходячи з того, що під об'єкт
оподаткування податком на додану
вартість підпадає тільки винагорода
експедитора. Посередники, в тому числі
експедитори, оподатковують податком на
додану вартість тільки суму своєї
винагороди, а транзитні кошти/послуги
не входять до бази оподаткування, у
зв'язку з чим нарахування, здійснене
податковим органом є неправомірним.

Колегія суду вважає такі висновки
судів передчасними та такими, що
винесені з неповним з'ясуванням всіх
обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (який
був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) (далі - Указ)
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для таких
суб'єктів малого підприємництва:
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Тобто застосовується касовий метод
обчислення виручки, при якому
враховуються всі надходження коштів,
отримані на розрахунковий рахунок або
(та) в касу суб'єкта малого
підприємництва.

Таким чином, до обсягу виручки від
реалізації товарів (робіт, послуг)
необхідно включати суми всіх коштів, що
надійшли на розрахунковий рахунок або
(та) в касу платника єдиного податку
фізичної особи у звітному податковому
періоді.

Згідно ст. 5 Указу у разі порушення
вимог, установлених статтею 1 цього
Указу, платник єдиного податку повинен
перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Суб'єкти малого підприємництва несуть
відповідальність за правильність
обчислення, своєчасність подання
розрахунків та сплати сум єдиного
податку згідно із законодавством
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно акту перевірки СПД ФО ОСОБА_3
перебуваючи на спрощеній системі
оподаткування перевищила обсяг
виручки 500 тис. грн. у 2010 року від
здійснення транспортно-експедиційних
послуг на суму 407698,41 грн. (за період з
01.04.2010 року по 30.06.2010 року).

Також, з матеріалів справи вбачається,
що за період, що перевірявся, СПД ФО
ОСОБА_3 здійснювала діяльність на
спрощеній системі оподаткування
(єдиний податок) у період з 01.08.2009 року
по 30.06.2010 року відповідно до Указу
Президента «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єкта малого підприємництва» від
03.07.1998 року.

Проте, на думку колегії суду, судами
попередніх інстанцій при вирішенні
даної справи не було досліджено та
надано належної правової оцінки
вищевказаним обставинам справи, крім
того, не враховано при вирішені спору
позицію Верховного Суду України
викладену у постанові від 06.03.2012 року.

Отже, колегія суду приходить до
висновку, що суди попередніх інстанцій
не дослідили та не розглянули належним
чином докази, що містяться в матеріалах
справи, не надали належну оцінку
обставинам справи, порушили та невірно
застосували норми матеріального права,
та, як наслідок, прийняли незаконні
рішення.

Викладене свідчить про порушення
судами вимог ст. 159 КАС України, якою
передбачено, що судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а обґрунтованим - рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Касаційна ж інстанція згідно з ч. 2 ст. 220
КАС України не може досліджувати
докази, встановлювати або визнавати
доведеними обставини, що не були
встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене, колегія суду,
відповідно до вимог ст. 227 КАС України
дійшла висновку про неповне
встановлення обставин справи та
обумовлену цим неможливість надання
належної юридичної оцінки всім
обставинам у справі, у зв'язку з чим
оскаржувані судові рішення підлягають
скасуванню, а справа підлягає
направленню на новий розгляд для
достовірного з'ясування та правильного
вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду
справи судам необхідно врахувати
викладене, повно та об'єктивно
дослідити обставини справи, дати їм
належну юридичну оцінку, в залежності
від встановленого, правильно
застосувати до спірних правовідносин
норми матеріального права та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до вищевикладеного,
касаційна скарга відповідача підлягає
частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Хортицькому районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
задовольнити частково.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 22.12.2010 року
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 25.10.2012 року - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов