Справа № 431/3820/13-а
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Зайцев Л.М.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
справа №431/3820/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Жаботинської С.В., Лях О.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Старобільського
районного суду Луганської області від
20 лютого 2014 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_2 до
Чмирівської сільської ради Луганської
області, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про оскарження рішення органу
місцевого самоврядування у земельному
спорі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з
даним позовом, в якому з урахування
уточнення просила скасувати рішення 25
сесії шостого скликання Чмирівської
сільської ради від 19.11.2013 р. № 25/19 в
частині, що стосується розгляду
земельного спору та затвердження акту
обміру зі встановлення меж земельної
ділянки по АДРЕСА_1, яка знаходиться в
користуванні ОСОБА_5; вирішити земельні
спори між нею та ОСОБА_3 і ОСОБА_4,
визначивши розміри її земельної
ділянки.

Ухвалою Старобільського районного
суду Луганської області від 27 грудня 2013
року у відкритті провадження в частині
позовних вимог щодо вирішення
земельних спорів між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і
ОСОБА_4 відмовлено.

Постановою Старобільського районного
суду Луганської області від 20 лютого 2014
року в задоволенні іншої частини
позову відмовлено за
необґрунтованістю.

Позивач, не погодившись з таким
рішенням, подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
з'ясування обставин справи, просить
постанову суду скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову. На
обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що судом неповно з»ясовані
обставини справи, при цьому, суд
керувався одними доказами та не брав до
уваги інші, які мають суттєве значення
для правильного вирішення справи і
могли б істотно вплинути на його
висновки.

Належним чином повідомлені про дату,
час і місце апеляційного розгляду
учасники судового розгляду до суду не
прибули, тому, відповідно до ч.1 ст.197 КАС
України, справу розглянуто в порядку
письмового провадження, крім того,
відповідач просив розглянути справу у
відсутність його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів Донецького
апеляційного адміністративного суду
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом установлено і вбачається з
матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 є
власником будинків за адресами АДРЕСА_2
та АДРЕСА_1.

Земельні ділянки, на яких розташовані
вказані домоволодіння, перебувають у
комунальній власності Чмирівської
сільської ради, разом з тим, рішенням
Чмирівської сільської ради від 18.12.2009
№27/78 ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку
технічної документації із землеустрою
на земельну ділянку для ведення
особистого селянського господарства,
орієнтованою площею 0,22 га, за адресою
АДРЕСА_1.

Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_3,
належить третій особі ОСОБА_4 на
підставі Державного акта про право
власності на земельну ділянку.

Третій особі ОСОБА_3 належить
домоволодіння за адресою АДРЕСА_4, яке
розташоване на земельній ділянці, що
значиться у комунальній власності.

Розпорядженням сільського голови
Чмирівської сільської ради від 28
жовтня 2013 року №45-а/г для вирішення
земельного спору між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які є сусідами, призначено
погоджувальну комісію, якою у
присутності вказаних осіб було
здійснено обстеження, встановлено
межові границі та обмір земельних
ділянок, на яких розташовані будинки
цих осіб, про що складено Акт від 07.11.2013
(а.с.11).

В ході обстеження комісія здійснила
заміри земельних ділянок, звірила їх
розмірі із записами у погосподарських
книгах і дійшла висновку, що межова
границя між земельними ділянками не
порушена, оскільки відповідно до ст.107
Земельного кодексу України основою для
відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації, які
в даному випадку відсутні, в той час, як
у разі неможливості виявлення дійсних
меж їх встановлення здійснюється за
фактичним використанням земельної
ділянки.

При цьому, комісія встановила, що
фактично позивачка ОСОБА_2
користується земельною ділянкою
загальною орієнтованою площею 0,577 га.

Даний Акт обміру та встановлення меж
земельної ділянки було затверджено
рішенням Чмирівської сільської ради
від 19 листопада 2013 року №25/19 , яке є
предметом цього позову, оскільки
позивачка вважає його протиправним.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб»єктів владних
повноважень адміністративні суду
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несправедливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
установлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб»єкта владних
повноважень обов»язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
відповідач, як суб»єкт владних
повноважень, довів суду, що діяв
правомірно, в межах наданих
повноважень та на їх виконання, в той
час, як позивачка своїх доводів
належним чином не довела.

Колегія суддів погоджує такий висновок
суду першої інстанції з огляду на
наступне.

Так, статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в України»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються відповідно до закону
питання регулювання земельних
відносин.

В свою чергу, згідно ст.12 Земельного
кодексу України, до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить організація
землеустрою; здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства; вирішення земельних
спорів.

Частиною 3 ст. 158 Земельного кодексу
України визначено, що органи місцевого
самоврядування вирішують земельні
спори у межах населених пунктів щодо
меж земельних ділянок, що перебувають у
власності і користуванні громадян, та
додержання громадянами правил
добросусідства, а також спори щодо
розмежування меж районів у містах.

Статтею 107 Земельного кодексу України
встановлено, що основою для
відновлення меж земельних ділянок є
дані земельно-кадастрової
документації. У разі неможливості
виявлення дійсних меж їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки. Якщо
фактичне використання ділянки
неможливо встановити, то кожному
виділяється однакова за розміром
частина спірної ділянки. У випадках,
коли в такий спосіб визначення меж не
узгоджується з виявленими обставинами,
зокрема, з встановленими розмірами
земельних ділянок, то межі
визначаються з урахуванням цих
обставин.

З огляду на те, що земельно-кадастрової
документації щодо спірних земельних
ділянок у сільській раді немає, як
немає її і у сторін земельного спору,
комісією правомірно було встановлено
межі земельних ділянок за фактичним
використанням, про що зафіксовано в
Акті від 07.11.2013, який в подальшому
затверджено сільською радою.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи і судове рішення ухвалено у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, тому підстав для
скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,211,212,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Старобільського районного суду
Луганської області від 20 лютого 2014 року
в адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до Чмирівської сільської ради
Луганської області, треті особи -
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про оскарження рішення
органу місцевого самоврядування у
земельному спорі - залишити без
задоволення, а постанову суду -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий:
Л.В. Губська

Судді:
С.В.
Жаботинська

О.П. Лях