Справа № 2а-6404/11
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 2а-6404/11
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Грищенко Т.М., Мацедонської В.Е.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
на постанову Лисянського районного
суду Черкаської області від 12 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання неправомірною відмови
щодо виплати додаткової пенсії,-

ВСТАНОВИВ

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом про зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
(надалі за текстом - «Управління»)
провести з 20.01.2011 року по день ухвалення
судового рішення у справі перерахунок
доплати за проживання у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю.

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 12 вересня 2011
року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
відповідача та зобов'язано провести за
період з 20.01.2011 року по 22.07.2011 року
перерахунок і виплатити позивачеві
доплату до пенсії в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням проведених за цей період
виплат.

В апеляційній скарзі Управління,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення.

Перевіривши повноту встановлення
місцевим загальним судом фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, Київський
апеляційний адміністративний суд
дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач - непрацюючий пенсіонер,
зареєстрований та постійно проживає в
смт. Лисянка, Черкаської області, яке
відповідно до додатку 1 до постанови
Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991
року (Перелік населених пунктів,
віднесених до зон радіоактивного
забруднення внаслідок чорнобильської
катастрофи) віднесено до зони
посиленого радіоекологічного
контролю.

Відповідно до ст. 39 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 р. № 796-XII (надалі за текстом -
«Закон № 796-XII») громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах:

- у зоні безумовного (обов'язкового)
відселення - три мінімальні заробітні
плати;

- у зоні гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати;

- у зоні посиленого радіоекологічного
контролю - одна мінімальна заробітна
плата.

Всупереч ст. 39 Закону № 796-XII позивачу
вказана доплата виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному відповідно до постанови
КМУ № 836 від 26 липня 1996 року, а не в
кратному відношенні до мінімальної
заробітної плати, як того вимагають
положення названого Закону.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VІ «Про Державний бюджет України на
2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені зміни у статтю 39 Закону № 796-XII.

Відповідно до цих змін із названої
статті Закону № 796-XII виключено норму,
що передбачала виплату підвищення до
пенсії непрацюючим пенсіонерам.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа
щодо предмета та змісту закону про
Державний бюджет України) визнані
неконституційними положення підпункту
9 пункту 28 Розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо змін,
унесених до статті 39 Закону № 796-XII.

В силу вимог частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, після
прийняття Конституційним Судом
України вказаного рішення знову почали
діяти положення статті 39 Закону № 796-XII
в їх первинній редакції.

Тобто з часу прийняття цього рішення у
позивача відновилось право на
підвищення пенсії на одну мінімальну
заробітну плату.

Виходячи з загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, слід погодитись з
висновком суду попередньої інстанції,
що відповідач, ігноруючи зазначені
норми матеріального права та не
здійснюючи виплату підвищення до
пенсії у розмірі визначеному Законом
«Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», порушив
указане право позивача.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим судом
при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини.

Проблеми надання бюджетних коштів
Управлінню для виконання покладених на
нього обов'язків у справах цієї
категорії виходять за межі заявлених
вимог.

Крім того, органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів, як на підставу невиконання
своїх зобов'язань, які встановлені ст.
46 Конституції України.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо
періоду, за який позивачеві підлягають
перерахунку державної соціальної
допомоги, допущено порушення норм
процесуального права.

Позивач щомісяця отримував пенсію і
підвищення до неї, тобто усвідомлював
її розмір і мав можливість з'ясувати, з
яких виплат вона складається. Таким
чином, позивач повинен був і міг (мав
реальну можливість) знати про
порушення свого права з дати
опублікування Рішень КСУ № 6-рп/2007 від
09.07.2007р. та № 10-рп/2008 від 22.05.2008р. Правова
необізнаність особи не може бути
визнана поважною причиною для
пропущення строку звернення до суду, як
і підставою для його поновлення,
оскільки усі закони,
нормативно-правові акти, судові
рішення, є доступними для ознайомлення
усіма громадянами, і можливість
обізнаності людини про те чи інше
положення законодавства залежить
виключно від бажання цієї людини. Право
на судовий захист гарантується кожному
(стаття 6 КАСУ).

Особа, право, свобода чи інтерес якої
порушуються, не визнаються чи
оспорюються, має право на звернення до
суду за їх захистом чи поновленням.
Проте позивач звернувся до суду лише 29
серпня 2011 року.

Частиною 2 статті 99 КАС України
встановлено шестимісячний строк для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи.

Наслідком пропущення строку звернення
до суду, за приписами статті 100 КАСУ, є
залишення позову без розгляду.

Суд першої інстанції на зазначені
положення уваги не звернув та
припустився помилки задовольнивши
позовні вимоги, заявлені поза межами
строку звернення до суду.

Оскільки ухвалене у справі судове
рішення не відповідає вимогам статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності та
обґрунтованості, то воно підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області
задовольнити частково.

Постанову Лисянського районного суду
Черкаської області від 12 вересня 2011
року скасувати та прийняти нову
постанову.

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Лисянському районі
Черкаської області протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Лисянському районі
Черкаської області здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_2 з
01.03.2011 року доплату до пенсії в розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
відповідно до ст. 39 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням проведених за цей період
виплат.

Адміністративний позов в частині
позовних вимог за період до 28.02.2011 року
залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів з моменту набрання нею законної
сили шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
Т.М.Грищенко

суддя
В.Е.Мацедонська

Головуючий суддя

Лічевецький І.О.

Судді:

Грищенко Т.М.

Мацедонська В.Е.