Справа № 520/16507/13-а
Суддя: Рева С. В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

________________________________________________________________________
________________________________________________________
Провадження № 2-а/520/49/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2014 року Київський
районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі
Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Одесі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України у Київському районі міста
Одеси про визнання дій протиправними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, який під час розгляду
справи був уточнений та відповідно до
якого посилається на те, що 20 лютого 2013
року Київський районний суд м.Одеси
ухвалив постанову по адміністративній
справі № 1512/13222/2012, якою визнав
незаконним та скасував рішення
Управління пенсійного фонду України у
Київському районі м.Одеси за №1545 від 04
вересня 2012 року про відмову у
призначенні йому пенсії за віком на
пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 1
Тимчасової угоди між Урядом України та
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі, та в
місцевостях, які прирівняні до даних
районів, в галузі пенсійного
забезпечення від 19 січня 1993 року та п. 1.6
ст. 28 Закону Російської Федерації «Про
трудові пенсії в Російській
Федерації».

При ухвалені вищевказаної
постанови суд виходив з того, що на
момент відмови в призначенні пенсійних
виплат ОСОБА_1, застосуванню підлягали
норми «Тимчасової угоди» та п. 1.6 ст. 28
Закону Російської Федерації «Про
трудові пенсії в Російській
Федерації», яким передбачено, що
громадянам, які пропрацювали в районах
Крайньої Півночі не менше 7 років і 6
місяців, трудова пенсія призначається
із зменшенням віку, встановленого ст. 7
цього Закону, а саме на 4 місяці за кожен
повний календарний рік роботи в цих
районах.

З огляду на це, ОСОБА_1 вважає, що
набув права на пенсію на пільгових
умовах ще 20 серпня 2012 року, оскільки він
має 13 повних календарних років роботи
на Крайній Півночі, тому повинен вийти
на пенсію на 52 місяці (13 років помножити
на 4 місяці за кожен повний календарний
рік роботи = 52 місяця), або 4 роки і 4
місяця раніше від загальноприйнятого
віку (60 років).

16 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся
до Управління пенсійного фонду України
в Київському районі м. Одеси із заявою
про призначення йому пенсії на
пільгових умовах з урахуванням
вищевказаної постанови Київського
районного суду м. Одеси від 20 лютого 2013
року по адміністративній справі №
1512/13222/2012.

Однак, 25 квітня 2013 року Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси постановило рішення за
№ 19364, яким відмовило ОСОБА_1 у
призначенні пенсії на пільгових умовах
через відсутність у нього 15
календарних років роботи у районах
Крайньої Півночі або 20 календарних
років у місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі.

У листопаді 2013 року ОСОБА_1
звернувся до начальника Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м Одеси із вимогами виконати
постанову Київського районного суду
м.Одеси по адміністративній справі №
1512/13222/2012 від 20 лютого 2013 року в частині
призначення йому пенсії за віком на
пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 1
Тимчасової угоди між Урядом України та
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі, та в
місцевостях, які прирівняні до даних
районів, в галузі пенсійного
забезпечення від 19 січня 1993 року та п. 1.6
ст. 28 Закону Російської Федерації «Про
трудові пенсії в Російській
Федерації».

Відповіддю Управління пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Одеси від 15 листопада 2013 року за вих. №
216/П-01 роз'яснено ОСОБА_1, що йому
відмовлено у призначенні пенсії на
пільгових умовах через відсутність у
нього 15 календарних років роботи у
районах Крайньої Півночі або 20
календарних років у місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої
Півночі.

З огляду на вищевказане, ОСОБА_1
вважає, що Управління пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси
незаконно та безпідставно відмовило
йому у призначенні пенсії на пільгових
умовах, оскільки ця відмова суперечить
діючому законодавству України.

У зв'язку з чим ОСОБА_1 просить суд
визвати незаконним рішення від 25
квітня 2013 року за № 19364 та відповідь
управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси від 15
листопада 2013 року за вих. № 216/П-01 про
відмову у призначенні йому пенсії з
урахуванням постанови Київського
районного суду м. Одеси по
адміністративній справі № 1512/13222/2012 від
20 лютого 2013 року та ч. 3 ст. 1 Тимчасової
угоди між Урядом України та Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі, та в місцевостях, які
прирівняні до даних районів, в галузі
пенсійного забезпечення від 19 січня 1993
року та п. 1.6 ст. 28 Закону Російської
Федерації «Про трудові пенсії в
Російській Федерації», а також
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Одеси призначити йому з 20 серпня 2012
року пенсію на пільгових умовах з
урахуванням постанови Київського
районного суду м. Одеси від 20 лютого 2013
року по адміністративній справі №
1512/13222/2012 та ч. 3 ст. 1 Тимчасової угоди
між Урядом України та Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі, та в місцевостях, які
прирівняні до даних районів, в галузі
пенсійного забезпечення від 19 січня 1993
року та п. 1.6 ст. 28 Закону Російської
Федерації «Про трудові пенсії в
Російській Федерації».

Не погодившись з вказаним
позовом, під час розгляду справи
представник відповідача Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси надав суду
заперечення проти позову, в якому
посилається на те, що при винесені
рішення № 19364 Управлінням враховано
встановлені судом обставини, та
розраховано ОСОБА_1 трудовий стаж:
загальний стаж складає 34 роки 7 місяців,
з яких 1 місяць у місцевостях, які
прирівняні до Крайньої Півночі та 14
років 1 місяць - райони крайньої
Півночі.

Таким чином на дату звернення
ОСОБА_1 до Управління із заявою про
призначення йому пенсії на пільгових
умовах було відсутнє право на пенсійне
забезпечення на пільгових умовах,
оскільки для призначення пенсії йому
необхідно не менше 15 календарних років
стажу у районах Крайньої Півночі або не
менше 20 календарних років у
місцевостях які прирівняні до Крайньої
Півночі.

На підставі чого просить суд
відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних
вимог за безпідставністю.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав та просив суд
позов задовольнити, посилаючись на те,
що якщо міжнародним договором України,
згода на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші норми, ніж ті, що передбачені
законодавством України про пенсійне
забезпечення, то застосовуються норми
міжнародного договору.

Представник відповідача
Управління пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси у судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, однак про причини
неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення позивача
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено,
що 20 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернувся
до Управління пенсійного фонду України
у Київському районі м. Одеси із заявою
про призначення йому пенсії за віком на
пільгових умовах на підставі
Тимчасової угоди між Урядом України і
Урядом Російської Федерації «Про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі у галузі пенсійного
забезпечення».

04 вересня 2012 року Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси винесло рішення за № 1545,
яким відмовило ОСОБА_1 у призначенні
йому пенсії за віком на пільгових
умовах згідно ч. 3 ст. 1 Тимчасової угоди
між Урядом України та Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі, та в місцевостях, які
прирівняні до даних районів, в галузі
пенсійного забезпечення від 19 січня 1993
року та п. 1.6 ст. 28 Закону Російської
Федерації «Про трудові пенсії в
Російській Федерації» через
відсутність у нього 15 календарних
років роботи у районах Крайньої
Півночі або 20 календарних років у
місцевостях, які прирівняні до районів
Крайньої Півночі.

20 лютого 2013 року Київський
районний суд м. Одеси ухвалив постанову
по адміністративній справі № 1512/13222/2012,
якою визнав протиправною за скасував
рішення Управління пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси за
№ 1545 від 04 вересня 2012 року.

Постанова суду мотивована тим, що
в момент призначенні пенсійних виплат
ОСОБА_1 застосуванню підлягали норми
«Тимчасової угоди» та п. 1.6 ст. 28 Закону
Російської Федерації «Про трудові
пенсії в Російській Федерації».
Постанова набрала законної сили.

Згідно із ч. 1 ст. 255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

16 квітня 2013 року ОСОБА_1 знов
звернувся до Управління пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Одеси із заявою про призначення йому
пенсії на пільгових умовах з
урахуванням вищевказаної постанови
Київського районного суду м. Одеси від
20 лютого 2013 року по адміністративній
справі № 1512/13222/2012.

25 квітня 2013 року Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси рішенням № 19364 знов
відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії
на пільгових умовах з тих самих
підстав, що у попередній раз, а саме
через відсутність у нього 15
календарних років роботи у районах
Крайньої Півночі або 20 календарних
років у місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі.

Однак, суд вважає, що Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси необґрунтовано та
безпідставно відмовило ОСОБА_1 у
призначенні йому пенсії на пільгових
умовах з урахуванням ч. 3 ст. 1
Тимчасової угоди між Урядом України та
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі, та в
місцевостях, які прирівняні до даних
районів, в галузі пенсійного
забезпечення від 19 січня 1993 року та п. 1.6
ст. 28 Закону Російської Федерації «Про
трудові пенсії в Російській
Федерації», виходячи з наступного.

Уряд України і Уряд Російської
Федерації, керуючись ст. 3 Угодою «Про
гарантії правгромадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у галузі пенсійного
забезпечення» від 13 березня 1992 року,
виходячи з необхідності врегулювання
питань у галузі пенсійного
забезпечення громадян обох держав, які
працювали в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, які прирівняні до
районів Крайньої Півночі, погодились
про під писання Тимчасової угоди.

Відповідно ч. 3 ст. 1 Тимчасової
угоди між Урядом України та Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі, та в місцевостях, які
прирівняні до даних районів, в галузі
пенсійного забезпечення від 19 січня 1993
року, у випадках, коли законодавством
однієї з сторін, що домовляються,
передбачені більш пільгові умови і
норми пенсійного забезпечення
громадян, які більш пільгові умови і
норми пенсійного забезпечення
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі та місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої
Півночі, при призначенні пенсії по
старості (за віком) на території даної
держави застосовується чинне
законодавство цієї сторони.

Згідно із ст. 9 Конституції
України, чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 9 КАС
України встановлено, що суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого суд
вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

У разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу (ч. 4 ст. 9 КАС України).

Частиною 1 та 2 ст. 4 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачено, що
законодавство про пенсійне
забезпечення базується на Конституції
України, складається з Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, цього Закону,
закону про недержавне пенсійне
забезпечення, законів, якими
встановлюються умови пенсійного
забезпечення, відмінні від
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та
недержавного пенсійного забезпечення,
міжнародних договорів з пенсійного
забезпечення, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, а
також інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне
забезпечення, що регулюють відносини у
сфері пенсійного забезпечення в
Україні.

Якщо міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України,
встановлено інші норми, ніж ті, що
передбачені законодавством України
про пенсійне забезпечення, то
застосовуються норми міжнародного
договору.

Відповідно до ст. 5 Угоди «Про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення» від 13
березня 1992 року, яка підписана
Україною, дана Угода поширюється на всі
види пенсійного забезпечення громадян,
які встановлені або будуть встановлені
законодавством держав-учасниць Угоди.

Згідно із п. 5 Перехідних Положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», період роботи з 01 січня
1991 року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього СРСР, а
також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах передбачених
законодавством, що діяло до 01 січня 1991
року.

З огляду на вищезазначене,
можливо зробити висновок, що статтею 3
тимчасової Угоди між Урядом України та
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі, та в
місцевостях, які прирівняні до даних
районів, в галузі пенсійного
забезпечення від 19 січня 1993 року,
дозволено обчислювати стаж за нормами
Закону Російської Федерації «Про
державні гарантії і компенсації для
осіб, працюючих і проживаючих в районах
Крайньої Півночі та прирівняних
місцевостях» від 19 лютого 1993 року, тим
самим на рівні міжнародних угод
укладених між Україною та Росією
встановлено, що на території України
гарантується пенсійне забезпечення
громадян, які працювали на території
Росії в районах Крайньої Півночі та
прирівняних до них місцевостях.

Таким чином, з урахуванням
пріоритетності норм міжнародної угоди,
суд вважає, що під час ухвалення
рішення за № 19364 від 25 квітня 2013 року
Управлінням пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси про відмову
ОСОБА_1 у призначенні пенсії на
пільгових умовах, Управління повинно
було застосовувати норми Тимчасової
Угоди між Урядом України та Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі та місцевостях, які
прирівняні до районів Крайньої
Півночі, в галузі пенсійного
забезпечення.

Пунктом 1.6 ст. 28 Закону Російської
Федерації «Про трудові пенсії в
Російській Федерації» передбачено, що
громадянам, які пропрацювали в районах
Крайньої Півночі не менше 7 років і 6
місяців, трудова пенсія призначається
із зменшенням віку, встановленого ст.7
цього Закону, а саме на 4 місяці за кожен
повний календарний рік роботи в цих
районах.

Так, постановою Київського
районного суду м. Одеси від 20 лютого 2013
року по адміністративній справі №
1512/13222/2012 встановлено, що ОСОБА_1 має 13
повних календарних років роботи на
Крайній Півночі, тому з урахуванням п.
1.6 ст. 28 Закону Російської Федерації
«Про трудові пенсії в Російській
Федерації» повинен вийти на пенсію на 52
місяці (13 років помножити на 4 місяці за
кожен повний календарний рік роботи = 52
місяця), або 4 роки і4 місяця раніше від
загальноприйнятого віку (60 років),
тобто у віці 55 років 8 місяців.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, а 55 років 8
місяців йому виповнилося 19 серпня 2012
року, тому з 20 серпня 2012 року він набува
право на пенсію на пільгових умовах.

Оцінивши всі доводи у їх
сукупності, суд дійшов до висновку, що
Управління пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси при ухвалені
рішення за № 19364 від 25 квітня 2013 року не
врахувало вищенаведені обставини та не
надало їм відповідної правової оцінки,
що призвело до порушення діючого
законодавства України та прав
ОСОБА_1 щодо призначення йому пенсії за
віком на пільгових умовах.

Оскільки рішення № 19364 від 25
квітня 2013 року Управління пенсійного
фонду України у Київському районі м.
Одеси винесено із значним порушенням
норм діючого законодавства України,
чим грубо порушило законні права
ОСОБА_1, а тому вони підлягають захисту
шляхом визнання протиправною відмову у
призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на
пільгових умовах.

За такими обставинами, суд дійшов
до висновку, що ОСОБА_1 має право на
призначення йому пенсії за віком на
пільгових умовах, що підтверджується
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи, у зв'язку з чим слід зобов'язати
Управління пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси призначити
ОСОБА_1 з 20 серпня 2012 року пенсію на
пільгових умовах з урахуванням
постанови Київського районного суду
м.Одеси по адміністративній справі №
1512/13222/2012 від 20 лютого 2013 року та ч. 3 ст. 1
Тимчасової угоди між Урядом України та
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі, та в
місцевостях, які прирівняні до даних
районів,в галузі пенсійного
забезпечення від 19 січня 1993 року та п. 1.6
ст. 28 Закону Російської Федерації «Про
трудові пенсії в Російській
Федерації».

При цьому, суд критично оцінює
заперечення представника відповідача
Управління пенсійного фонду України у
Київському районі м. Одеси проти
задоволення позову, оскільки вони не
засновані на законі, не
підтверджуються зібраними по справі
доказами та ними спростовуються.

Отже, з урахуванням вказаного, суд
дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
у повному обсязі шляхом визнання
протиправною відмовою Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси щодо призначення пенсії
ОСОБА_1 за віком на пільгових
умовах та зобов`язання Управління
пенсійного фонду країни у Київському
районі м. Одеси призначити ОСОБА_1 з 20
серпня 2012 року пенсію на пільгових
умовах з урахуванням постанови
Київського районного суду м. Одеси по
адміністративній справі № 1512/13222/2012
від 20 лютого 2013 року та ч. 3 ст. 1
Тимчасової угоди між Урядом України та
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі, та в
місцевостях, які прирівняні до даних
районів, в галузі пенсійного
забезпечення від 19 січня 1993 року та п. 1.6
ст. 28 Закону Російської Федерації «Про
трудові пенсії в Російській
Федерації».

Керуючись ст.ст. 8-9, 17-18, 71-72, 159-163, 167,
171-2 КАС України, на підставі ст. 9
Конституції України, ст.ст. 4 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», Угодою
про гарантії прав громадян
держав-учасниць Співдружності
Незалежних Держав в галузі пенсійного
забезпечення,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати незаконним рішення від 25
квітня 2013 року за № 19364 та відповідь
управління Пенсійного фонду України у
Київському районі міста Одеси від 15
листопада 2013 року за вих. № 216/П-01 про
відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії з
урахуванням постанови Київського
районного суду міста Одеси по
адміністративній справі № 1512/13222/2012 від
20 лютого 2013 року та ч. 3 ст. 1 Тимчасової
угоди між Урядом України та Урядом
Російської Федерації про гарантії прав
громадян, які працювали в районах
Крайньої Півночі, та в місцевостях, які
прирівняні до даних районів, в галузі
пенсійного забезпечення від 19 січня 1993
року та п. 1.6 ст. 28 Закону Російської
Федерації «Про трудові пенсії в
Російській Федерації».

Зобов'язати Управління
пенсійного фонду України у Київському
районі міста Одеси призначити ОСОБА_1 з
20 серпня 2012 року пенсію на пільгових
умовах з урахуванням постанови
Київського районного суду міста Одеси
по адміністративній справі № 1512/13222/2012
від 20 лютого 2013 року та ч. 3 ст. 1
Тимчасової угоди між Урядом України та
Урядом Російської Федерації про
гарантії прав громадян, які працювали в
районах Крайньої Півночі, та в
місцевостях, які прирівняні до даних
районів, в галузі пенсійного
забезпечення від 19 січня 1993 року та п. 1.6
ст. 28 Закону Російської Федерації «Про
трудові пенсії в Російській
Федерації».

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Київський районний суд міста
Одеси апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення.

Суддя
Рева С. В.