Справа № 812/2332/14
Суддя: Т.І. Ковальова
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2332/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Ковальової Т.І.,

при секретарі судового засідання -
Ворошило О.Є.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державної фінансової
інспекції в Луганській області до
Білокуракінського професійного
аграрного ліцею про зобов'язання
виконати п. 2 вимоги №710-14/1692 від 18.11.2013
року,-

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов позов Державної фінансової
інспекції в Луганській області до
Білокуракінського професійного
аграрного ліцею про зобов'язання
виконати п.п. 2,3 вимоги №710-14/1692 від
18.11.2013 в частині відшкодування
встановлених ревізією порушень у
загальній сумі 12023,83 грн.

14 квітня 2014 року через канцелярію
Луганського окружного
адміністративного суду від
представника позивача надійшло
уточнення позовних вимог, відповідно
до якого позивач просив суд зобов'язати
відповідача виконати пункт 2 вимоги
№710-14/1692 від 18.11.2013 в частині
відшкодування встановлених ревізією
порушень в сумі 8665,43 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначено, що ДФІ в Луганській
області, відповідно до п.2.1 Плану роботи
на 4 квартал 2013 року, проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності Білокуракінського
професійного аграрного ліцею за період
з 01.10.2011 по 30.09.2013, за результатами якої
складено акт від 08.11.2013 № 710-21/014, який
було підписано без заперечень.

Позивач, керуючись ст.ст.10,15 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» направив відповідачу вимогу
від 18.11.2013 № 710-14/1692, з терміном
виконання та надання інформації до
12.12.2013.

Ревізією дотримання законодавства при
встановленні та нарахуванні посадових
окладів і тарифних ставок, надбавок та
доплат за період з 01.10.2011 по 30.09.2013,
встановлено 3 випадки проведення
завищених витрат на оплату праці
внаслідок завищення посадових окладів
(тарифних ставок), чим недотримано
вимоги п. 1.2, п. 1.5, п. 5.7 Типового
положення про атестацію педагогічних
працівників України, затвердженого
наказом Міністерства освіти і науки
України від 06.10.2010 № 930 та п. 3.1, п. 6.1
Типового положення про атестацію
педагогічних працівників,
затвердженого наказом Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України від 20.12.2011 № 1473, в частині
послідовного присвоєння
кваліфікаційних категорій за
результатами атестації.

Вказане порушення призвело до зайвого
нарахування періоду та виплати
заробітної плати за період з 01.10.2011 по
30.09.2013.

На підставі вищевикладеного позивач
просив уточнені позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача у судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, надав до
суду заяву про розгляд справи за його
відсутності (а.с. 108).

Представник відповідача не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, надав
до суду відзив на позовну заяву, в якому
зазначив, що пункт 3 вимоги №710-14/1692 від
18.11.2013 виконаний у повному обсязі 08.04.2014,
а пункт 2 вимоги №710-14/1692 від 18.11.2013
виконаний частково, а саме, залишається
невідшкодованою заробітна плата у сумі
6357,66 грн., оскільки згідно чинного
законодавства щомісячна сума
утриманих коштів не може перевищувати
20% посадового окладу працівника. Також
представник відповідача зазначив, що
повне погашення заборгованості буде
здійснено у лютому 2015 року. Просив суд
розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст.69-72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з огляду на наступне.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що
Білокуракінською міжрайонною
державною фінансовою інспекцією,
відповідно до п. 2.1 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Держфінінспеції в Луганській області
на 4 квартал 2013 року, проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності Білокуракінського
професійного аграрного ліцею за період
з 01.10.2011 по 30.09.2013, за результатами якої
складено акт від 08.11.2013 № 710-21/014 (а.с.8-94).

З метою повного усунення виявлених
порушень, попередження їх виникнення в
подальшому, позивачем на підставі ст.10
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" відповідачу
направлено вимогу від 18.11.2013 № 710-14/1692
(а.с.5-7), зокрема, до п. 2 якої вбачається
наступне:

ревізією дотримання законодавства при
встановленні та нарахуванні посадових
окладів і тарифних ставок, надбавок та
доплат за період з 01.10.2011 по 30.09.2013,
встановлено 3 випадки проведення
завищених витрат на оплату праці
внаслідок завищення посадових окладів
(тарифних ставок), чим отримано вимоги
п. 1.2, п. 1.5, п.5.7 Типового положення про
атестацію педагогічних працівників
України, затвердженого наказом
Міністерства освіти України від 06.10.2010
№ 930 та п.3.1, п.6.1 «Типового положення про
атестацію педагогічних працівників»
№1473 від 20.12.2011, в частині послідовного
присвоєння кваліфікаційних категорій
за результатами атестації. Як наслідок
протягом періоду з 01.10.2011 по 30.09.2013 зайво
нараховано та виплачено заробітної
плати у загальній сумі 14530,69 грн., та
відповідно зайво нараховано та
перераховано єдиного соціального
внеску у сумі 5274,64 грн., до Пенсійного
фонду України в Білокуракинському
районі. У зв'язку з чим вимагаємо
відшкодувати збитки на реєстраційний
рахунок 004 у сумі 13630,68 грн., в
іншому випадку стягнути відповідну
суму з осіб винних у зайвому нараховані
та виплаті заробітної плати.

Відповідачу відповідно до вимоги було
запропоновано надіслати на адресу
Білокуракинської МДФІ інформацію про
вжиті заходи разом з копіями завірених
первинних, розпорядчих та інших
документів та виконати вимоги в термін
до 12.12.2013 року.

Станом на час розгляду справи пункт 2
вимоги від 18.11.2013 № 710-14/1692 відповідачем
в повному обсязі не виконано.
Відповідач на надав суду доказів, які б
підтверджували виконання пункту 2
вказаної вимоги щодо відшкодування
суми зайво нарахованої та виплаченої
заробітної плати у розмірі 8665,43 грн.

Статус Державної фінансової інспекції
України, її функції та правові основи
діяльності визначені Законом України
від 26 січня 1993 року № 2939-XII "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" та
Положенням про Державну фінансову
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України від 23 квітня
2011 року № 499/2011.

Державна фінансова інспекція України
(Держфінінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України (далі - Міністр), входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю (п.1 Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23 квітня 2011 року № 499/2011).

Головним завданням Державна фінансова
інспекція України відповідно до ст.2
Закону України від 26 січня 1993 року 2939-XII
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" є здійснення державного
фінансового контролю за використанням
і збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Згідно із ст.10 Закону України від 26
січня 1993 року № 2939-XII "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
головному контрольно-ревізійному
управлінню України,
контрольно-ревізійним управлінням в
Республіці Крим, областях, містах Києві
і Севастополі, контрольно-ревізійним
підрозділам (відділам, групам) у
районах, містах і районах у містах
надається право, зокрема:

- пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів, вилучати в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, ставити перед відповідними
органами питання про припинення
бюджетного фінансування і
кредитування, якщо отримані
підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства (пункт 7);

- звертатися до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів (пункт 10).

За приписами ч.2 ст.15 Закону України від
26 січня 1993 року № 2939-XII "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Відповідачем обставини зазначені в
акті ревізії щодо завищення витрат на
оплату праці внаслідок завищення
посадових окладів (тарифних ставок), а
також зайве нарахування та виплата
заробітної плати та відповідно зайвого
нарахування та перерахування єдиного
соціального внеску не оспорюються та
фактично визнаються.

Відповідно до ч.3 ст.72 КАС України
обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
звільненими від доказування обставини
зазначені в акті ревізії щодо
наявності завищення витрат на оплату
праці внаслідок завищення посадових
окладів (тарифних ставок), які виникли
внаслідок зайвого нарахування та
виплати заробітної плати та відповідно
зайвого нарахування та перерахування
єдиного соціального внеску за період з
01.10.2011 по 30.09.2013.

Суд не може прийняти до уваги доводи
відповідача, відповідно до яких він
зазначає, що на момент подання позову
залишається невідшкодованою заробітна
плата у сумі 6357,66 грн., оскільки сума
утриманих коштів не може перевищувати
20% посадового окладу працівника, з
огляду на таке.

В обгрунтування своїх доводів
відповідачем надано заяву ОСОБА_1 щодо
утримання з неї зайво нарахованої
заробітної плати від 28.10.2013 року та
розрахунок утримання зайво
нарахованої заробітної плати,
відповідно до якого стягнення будуть
відбуватися щомісячно по лютий 2015 року
починаючи з жовтня 2013 року (а.с.101,102,104).

При цьому, відповідачем не надано суду
доказів саме удержання з працівника
коштів та це не призвело до фактичного
виконання на час розгляду
адміністративної справи пункту 2
вимоги Держфінінспекції, а отже,
вказані документи не можуть бути
доказами виконання пункту 2 вимоги, а
свідчать лише про те, що відповідачем
вживаються заходи щодо виконання
вимоги Держфінінспекції.

Інших доказів виконання п.2 вимоги
відповідачем суду не надано.

З урахуванням вищевикладеного судом
встановлено, що пункт 2 вимоги є
законним та підлягає виконанню.

З урахуванням того, що пункт 2 вимоги
Державної фінансової інспекції в
Луганській області від 18 листопада 2013
року № 710-14/1692 є законним, а також те, що
вказаний пункт вимоги
Білокуракінським професійним аграрним
ліцеєм у добровільному порядку не
виконаний, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Враховуючи вимоги ч.4 ст.94 КАС України, а
також те, що позивач від сплати
судового збору звільнений, судові
витрати у цій справі не підлягають
стягненню з відповідача, оскільки у
справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Згідно ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства України
у судовому засіданні 14 квітня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Складення постанови
у повному обсязі відкладено до 15 квітня
2014 року, про що згідно вимог ч.2 ст.167
Кодексу адміністративного судочинства
України повідомлено після
проголошення вступної та резолютивної
частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 71, 87, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Луганській
області до Білокуракінського
професійного аграрного ліцею про
зобов'язання виконати п. 2 вимоги
№710-14/1692 від 18.11.2013 року, - задовольнити.

Зобов'язати Білокуракінський
професійний аграрний ліцей виконати п.2
вимоги Державної фінансової інспекції
в Луганській області від 18 листопада 2013
року № 710-14/1692 в частині відшкодування
суми у розмірі 8665,43 грн. (вісім тисяч
шістсот шістдесят шість п'ять гривень 43
коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Повний текст постанови складено 15
квітня 2014 року.

Суддя
Т.І. Ковальова