Справа № 2а-1696/10/1370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Справа №
27225/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга
О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді Запотічний
І.І.

секретар судового засідання
Корнієнко О.А.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача Гейвич М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Галицькому районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 19.05.2010 року
у справі № 2а-1696/10/1370 за позовом ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 звернулась з позовом до
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення № 000132172/0 від
02.11.2009 року, яким позивачці визначено
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб за основним платежем у
розмірі 6070,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач покликається на наступне. При
винесені оскаржуваного
повідомлення-рішення відповідачем не
було враховано, що при спрощеній
системі оподаткування суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа підприємець звільняється від
сплати податку з доходів фізичних
осіб, та не було враховано норми
законодавчих актів, які прямо на це
вказують. У акті перевірки податковим
органом зазначено про те, що
позивачкою було отримано дохід в сумі
53956,70 грн. від інших видів діяльності, що
не відповідають виду діяльності,
зазначеному у свідоцтві про сплату
єдиного податку. Вважає, що висновки
податкового органу ґрунтуються на
припущеннях, та не підтверджуються
доказами, оскільки інших видів
діяльності, ніж торгівля
непродовольчими товарами, нею не
здійснювались. Всі доходи від
здійснення нею підприємницької
діяльності відображались у книзі
обліку доходів і витрат. Відтак,
просить визнати нечинним податкове
повідомлення-рішення № 000132172/0 від
02.11.2009 року.

Постановою Львівського
окружного адміністративного суду від
19 травня 2010 року адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу. З посиланням на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права
апелянт просить постанову суду
скасувати, та прийняти нову, якою у
задоволені позову відмовити.

Позивач в судовому засіданні
просить апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову суду
першої інстанції без змін.

Представник апелянта підтримує
вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 55
Кодексу адміністративного судочинства
України у справі здійснено заміну
відповідача Державна податкова
інспекція у Галицькому районі м.
Львова правонаступником, Державна
податкова інспекція у Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Серії АВ №
371815.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

26.10.2009р. відповідачем було проведено
документальну планову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_1 за період з 17.09.2007р. по
30.06.2009р., про що було складено Акт
№2820/17-2/НОМЕР_1.

Згідно Акту перевірки позивач
перебувала у господарських відносинах
з постачальником WECO West-Tast-Contact Gmbh & Co/ KG
(Німеччина), а контрагентами-покупцями
були фізичні особи громадяни.
Діяльність здійснювалася позивачкою
одноособово, праця найманих
працівників не використовувалась.

Податковим органом зазначено, що в
порушення п.13 Декрету КМУ «Про
прибутковий податок з громадян» №13-92
від 26.12.1992р., позивачка занизила суму
чистого доходу, що підлягає
оподаткуванню.

Перевіркою встановлено порушення п.4.1
ст.4, пп.8.1.3 п.8.1 ст.8, пп.9.12.2 п.9.12.ст.9
Закону України «Про податок доходів
фізичних осіб» №889-4 від 22.05.2003р., за
результатами якої СПД ФО ОСОБА_1 було
донараховано податок з доходів
фізичних осіб в сумі 6070,13 грн.

За наслідками проведення перевірки
винесено податкове
повідомлення-рішення №000132172/0 від
02.11.2009р., яким позивачці визначено
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб за основним платежем у
розмірі 6070,13 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачкою були подані звіти, як
платника єдиного податку за четвертий
квартал 2008р (отриманий ДПІ у Галицькому
районі 02.01.09р. №146675), у якому
задекларовано виручку у розмірі 10000
грн., перший квартал 2009р. (отриманий ДПІ
у Галицькому районі 04.04.09р. №19321), у
якому задекларовано виручку у розмірі
14500 грн., другий квартал 2009р. (отриманий
ДПІ у Галицькому районі 03.07.09р. №51415), у
якому задекларовано виручку у розмірі
65500 грн.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивачка у період, що
перевірявся, перебувала на спрощеній
системі оподаткування, а тому
оподаткування повинно здійснюватись
відповідно до норм пп. 9.12.1 ст. 9, п. 22.10 ст.
22 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» та розділу IV Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян», Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємства».

Норми Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» передбачають сплату
лише єдиного податку у межах від 20 до 200
грн. та за найманих працівників 50
відсотків за кожну особу від ставки
єдиного податку, й в тому випадку, коли
провадиться діяльність, яка не вказана
у свідоцтві про сплату єдиного податку.
При цьому позивачкою за період, по
якому проводилась перевірка, платився
єдиний податок за максимальною
ставкою, а саме в розмірі 200 грн. за
кожний місяць (податок сплачений у
повному обсязі).

Згідно з абз.3 п.2 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» у
разі, коли фізична особа - суб'єкт
малого підприємництва здійснює кілька
видів підприємницької діяльності, для
яких установлено різні ставки єдиного
податку, нею придбавається одне
свідоцтво і сплачується єдиний
податок, що не перевищує встановленої
максимальної ставки.

Відповідно до абз.8 п.2 цього Указу
доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника та осіб,
що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Порядок переходу суб'єкта малого
підприємництва на спрощену систему
оподаткування врегульовано п.4
вказаного Указу.

Згідно з абз.2 п.4 Указу форма та порядок
видачі свідоцтва про право сплати
єдиного податку встановлюються
Державною податковою адміністрацією
України і є єдиними на всій території
України. Для переходу на спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єкт малого
підприємництва подає письмову заяву до
органу державної податкової служби за
місцем державної реєстрації.

Згідно з Порядком видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку, затв. наказом
ДПА України № 599 від 29.10.1999р., підставою
для видачі Свідоцтва є подання
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою письмової заяви згідно
з додатком 1 до зазначеного Порядку. У
рядку 2 вказаної заяви зазначається вид
(види) діяльності, яким суб'єкт
підприємницької діяльності передбачає
займатися. Зазначені суб'єктом малого
підприємництва види діяльності
записуються податковим органом у
Свідоцтві про сплату єдиного податку.

Нормами Указу не передбачено обов'язку
суб'єкта малого підприємництва, який
бажає перейти на спрощену систему
оподаткування, обирати вичерпний
перелік видів підприємницької
діяльності, якими він планує займатися.
Натомість про наявність такого
обмеження можна зробити висновок зі
змісту підзаконного нормативного акта,
яким є Порядок видачі Свідоцтва про
сплату єдиного податку.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень
цього Закону з 01.07.2005р. до прийняття
Закону України «Про спрощену систему
оподаткування» Указ Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
застосовується з урахуванням таких
особливостей.

Спрощена система оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва не поширюється на:
суб'єктів підприємницької діяльності,
які провадять діяльність у сфері
грального бізнесу (в тому числі
діяльність, пов'язану із влаштуванням
казино, інших гральних місць (домів),
гральних автоматів з грошовим або
майновим виграшем, проведенням лотерей
(у тому числі державних) та розіграшів з
видачею грошових виграшів у готівковій
або майновій формі), здійснюють обмін
іноземної валюти; суб'єктів
підприємницької діяльності, які є
виробниками підакцизних товарів,
здійснюють господарську діяльність,
пов'язану з експортом, імпортом та
оптовим продажем підакцизних товарів,
оптовим та роздрібним продажем
підакцизних пально-мастильних
матеріалів; суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють: видобуток
та виробництво дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, дорогоцінного
каміння органогенного утворення;
оптову, роздрібну торгівлю
промисловими виробами з дорогоцінних
металів, що підлягають ліцензуванню
відповідно до Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності».

Інших обмежень щодо видів
підприємницької діяльності, під час
здійснення яких може застосовуватися
спрощена система оподаткування, чинне
законодавство не містить. При цьому
додаткові обмеження не можуть
встановлюватися підзаконними
нормативними актами, зокрема Порядком
видачі Свідоцтва про сплату єдиного
податку.

У свою чергу, вичерпний перелік умов,
дотримання яких є необхідним для
застосування спрощеної системи
оподаткування, встановлені п.1 Указу. Ці
умови не обмежують суб'єкта малого
підприємництва у виборі здійснюваних
ним видів діяльності лише тими, що
зазначені у свідоцтві про сплату
єдиного податку чи в будь-якому іншому
документі.

Отже, суб'єкт малого підприємництва має
право займатися будь-якими видами
підприємницької діяльності, за
винятком тих, що не можуть
здійснюватися з використанням
спрощеної системи оподаткування в силу
прямої законодавчої заборони.

За таких обставин режим оподаткування
єдиним податком поширюється на всі
доходи суб'єкта малого підприємництва,
що обрав спрощену систему
оподаткування, незалежно від видів
підприємницької діяльності, від яких
ці доходи одержані.

Наявність певного рядка в заяві
суб'єкта малого підприємництва про
видачу свідоцтва про сплату єдиного
податку та зміст самого свідоцтва не
можуть слугувати такими обмеженнями,
оскільки відповідно до ст.1 Закону
України «Про систему оподаткування»
механізм справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів) не може
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів
про оподаткування.

Ураховуючи наведене, норми Указу
поширюються на всі доходи суб'єкта
спрощеної системи оподаткування,
отримані ним як виручка від реалізації
товарів, робіт, послуг у межах усіх
видів здійснюваної ним
підприємницької діяльності.

При цьому ставка, за якою сплачується
єдиний податок таким суб'єктом малого
підприємництва, визначається з
урахуванням абз.3 п.2 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва».

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №5922760 від
12.05.2010р. серед видів діяльності
позивача зазначено: оптова торгівля
іншими непродовольчими товарами
споживчого призначення, оптова
торгівля парфумерними та косметичним
товарами, роздрібна торгівля
парфумерними та косметичним товарами,
роздрібна торгівля іншими
непродовольчими товарами.

Позивачкою документально
підтверджено факт отримання виручки за
період з жовтня 2008 року по вересень 2009
року від реалізації нею непродовольчих
товарів в процесі здійснення нею
підприємницької діяльності, яка
зазначена у свідоцтві платника єдиного
податку, та становить 75500,00 грн., що
підтверджується наявним у матеріалах
справи витягом з Книги обліку доходів і
витрат. Позивачкою було подано
вантажні митні декларації, які
засвідчують факт ввезення на територію
України товару, який в подальшому і був
реалізований, як за накладними так і за
готівку, вартість отриманого товару
співпадає з розмірами від суми
реалізацїї.

Згідно вимог п. 2.3.4. «Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства» затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України від 10.08.2005 N 327 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 925/11205,
не допускається відображення в акті
перевірки необґрунтованих даних, а
також суб'єктивних припущень
перевіряючими, які не мають
підтверджених доказів, та різного роду
висновків щодо дій посадових осіб
суб'єкта господарювання.

Матеріалами справи доведено, що
діяльність позивачки за охоплений
перевіркою період не призвело до
заниження єдиного податку, оскільки
нею сплачувався єдиний податок за
максимальною ставкою (200 грн.), і не є
підставою для оподаткування на
загальних підставах доходів позивача
від цих видів діяльності. Враховуючи
положення ст. 6 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» від 3
липня 1998 року N 727/98 суб'єкт малого
підприємництва, який сплачує єдиний
податок, звільняється від сплати
податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції зазначає, що судом першої
інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 19.05.2010 року
у справі № 2а-1696/10/1370 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.