Справа № 2а-3673/10/1970
Суддя: Леонтович К.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/12101/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі

суддів: Васильченко Н.В., Горбатюка С.А.,
Леонтович К.Г.,

розглянувши у попередньому розгляді
справу за касаційною скаргою Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2010
року та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2014 року у справі № 2а-3673/10/1970
за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області до ОСОБА_1,
треті особи: Мельнице-Подільська
селищна рада Борщівського району
Тернопільської області, ОСОБА_2 за
участі прокурора Львівської області
про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1,
треті особи: Мельнице-Подільська
селищна рада Борщівського району
Тернопільської області, ОСОБА_2 за
участі прокурора Львівської області, в
якому просила зобов'язати ОСОБА_1
припинити самочинне проведення
будівельних робіт за адресою АДРЕСА_1
та зобов'язати за власні кошти
демонтувати самочинне будівництво
вищевказаного будинку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
будівництво проводилося без дозволу
органу місцевого самоврядування, без
погодженої та затвердженої проектної
документації та дозволу на виконання
будівельних робіт органів державного
архітектурно-будівельного. За вказане
правопорушення ОСОБА_1 притягнутий до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2010
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року змінене рішення суду першої
інстанції шляхом його скасування в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області про
зобов'язання ОСОБА_1 припинити
самочинне проведення будівельних
робіт за адресою АДРЕСА_1, прийняте нове
рішення, яким позов в цій частині
задоволений. Зобов'язано ОСОБА_1
припинити самочинне проведення
будівельних робіт за адресою АДРЕСА_1. В
решті постанова залишена без змін.

Не погоджуючись з ухваленими по справі
рішеннями інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області звернулася до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення судів першої і
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
судове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши матеріали касаційної
скарги, проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що відсутні підстави для скасування
судових рішень, а касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 23 листопада 1995р. між
представництвом Фонду державного
майна України в Борщівському районі та
ОСОБА_1 укладений договір
купівлі-продажу будівлі (споруди,
приміщення) на аукціоні, предметом
якого є будівля загальною площею 98,6
кв.м., яка знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. На підставі даного договору 25
грудня 1995р. був виготовлений технічний
паспорт на дану будівлю, де у
відповідності до запису про
експлуатацію земельної ділянки
вказаний розмір земельної ділянки 515
кв. м. Згідно інвентарної справи, площа
земельної ділянки закріпленої за
вказаним будинком також становить 515
кв. м.

Згідно рішення восьмої сесії двадцять
другого скликання
Мельнице-Подільської селищної ради
народних депутатів від 23.01.1996р.
земельна ділянка площею 515 кв.м. біля
будинку АДРЕСА_1 закріплена за ОСОБА_1,
який приватизував цей будинок.

Відповідно рішення виконавчого
комітету Борщівської міської ради від
16.07.1998р. №181 "Про надання дозволу на
відкриття торгової точки підприємцю
ОСОБА_1" вирішено надати дозвіл
підприємцю ОСОБА_1 на відкриття
торгової точки в орендованому
приміщенні магазину "Овочі".

Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно (серія ССС
№ 615323) 25.04.2007р. Борщівським районним БТІ
зареєстроване право власності за
ОСОБА_1 на нежитлове приміщення
магазину, за адресою АДРЕСА_1. Разом з
тим, з інвентарної справи від 25 грудня
1995р. також видно, що у дворі вказаного
вище приватизованого будинку на
земельній ділянці 515 кв.м вже
зафіксоване незавершене будівництво
даної спірної споруди розміром 13.67м. х
14.75 м.

Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області 01.09.2010р.
складений протокол про
адміністративне правопорушення за ст.
97 КУпАП України, яким зафіксоване
будівництво ОСОБА_1 без відповідних
погоджувальних та дозвільних
документів об'єкта розміром 13.70 х 11.53 м
Постановою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області від 07.09.2010р. на
ОСОБА_1 накладений штраф у розмірі 170
грн. Проведення будівництва без
відповідних дозвільних документів у
2010р. підтверджується також реагуванням
управління Держкомзему у Борщівському
районі Тернопільської області,
Борщівського районного відділу ГУ МНС
України в Тернопільській області та
Тернопільською обласною
санітарно-епідеміологічною станцією,
відповідні документи наявні в
матеріалах справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_1 мав всі правові
підстави на зведення будівлі на
земельній ділянці, що надана йому на
законних підставах.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
апеляційний суд виходив з того, що суд
першої інстанції помилково відмовив
позивачу у задоволенні вимог про
зобов'язання відповідача припинити
самочинне проведення будівельних
робіт за відсутності дозвільної
документації, оскільки зазначені
вимоги ґрунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно ст.31 Закону України "Про
планування і забудову територій"(в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) державний
контроль за плануванням, забудовою та
іншим використанням територій
здійснюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
питань містобудування та архітектури,
відповідними спеціально
уповноваженими органами з питань
містобудування та архітектури,
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією України та її
територіальними органами, а також
іншими спеціально уповноваженими
органами виконавчої влади. Порядок
здійснення державного контролю за
плануванням, забудовою та іншим
використанням територій визначається
законодавством.

Згідно ст.10 Закону України "Про
архітектурну діяльність"(в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) для забезпечення під
час забудови територій, розміщення і
будівництва об'єктів архітектури
додержання суб'єктами архітектурної
діяльності затвердженої містобудівної
та іншої проектної документації,
місцевих правил забудови населених
пунктів, вимог вихідних даних, а також з
метою захисту державою прав споживачів
будівельної продукції здійснюється в
установленому законодавством порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури.
Державний контроль та нагляд у системі
центрального органу виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи
(далі - Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю).

Отже, інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області встановивши
факт проведення будівництва без
відповідних дозвільних документів у
2010р. діяла в межах повноважень та у
відповідності із законом.

За таких обставин, апеляційний суд
вірно зазначив, що позовні вимоги
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області в частині
зобов'язання ОСОБА_1 припинити
самочинне проведення будівельних
робіт за адресою АДРЕСА_1 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, оскільки відповідач
проводив будівельні роботи без
погодженої та затвердженої проектної
документації та дозволу на виконання
будівельних робіт.

Разом з тим, стосовно позовних вимог в
частині зобов'язання ОСОБА_1 за власні
кошти демонтувати самочинне
будівництво будинку за адресою
АДРЕСА_1, слід зазначити наступне.

Судами встановлено, що рішенням №1364
від 24.03.2010р. Мельнице-Подільською
селищною радою ОСОБА_1 для
обслуговування приміщення магазину в
АДРЕСА_1 наданий дозвіл на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду терміном на
30 років.

Згідно журналу внутрішніх обмірів та
розрахунків площ приміщень від 06.09.2010р.
площа незавершеного будівництва, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та
зареєстрована, як крамниця складає 242,7
кв.м.

Відповідно ч.7 ст.376 ЦК України у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

З огляду на зазначене інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області
наділена правом звернення до суду в
порядку ч.7 ст.376 ЦК України з позовом
про знесення самочинного будівництва.
Разом з цим, для задоволення вимоги про
знесення самочинного будівництва
необхідна наявність певних умов,
зокрема: істотного відхилення від
проекту, суперечності суспільним
інтересам або порушення права інших
осіб, істотного порушення будівельних
норм і правил, неможливості проведення
відповідної перебудови або відмови
особи від такої перебудови.

Судами встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області,
крім складення відповідного протоколу
та постанови про накладення штрафу,
перевірку спірного об'єкту не
проводила. Інспекцією також не вказано
чим порушені права селищної ради і
третьої особи ОСОБА_2 В матеріалах
справи відсутні пропозиції позивача
про перебудову і приведення об'єкта у
відповідність до норм ДБН, а також
висновок про неможливість такої.

За таких обставин вірним є висновок
судів попередніх інстанцій стосовно
безпідставності позовних вимог в
частині зобов'язання ОСОБА_1
демонтувати самочинне будівництво.

Враховуючи вищенаведене суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли до вірних
висновків про часткове задоволення
позовних вимог.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи
касаційної скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судами норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного
вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами
першої і апеляційної інстанцій
винесені законні і обґрунтовані
рішення, постановлені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права і підстав для їх скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області відхилити.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 грудня 2010
року, змінену постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 січня 2014 року, та постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5
днів після направлення її копій особам,
які беруть участь у справі і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

(підписи)

З оригіналом згідно

помічник судді
М.В. Дрибас