Справа № 826/16026/13-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Межевича М.В.

за участю
секретаря Рижкової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ардіс" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ардіс" до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ардіс», звернулось
до суду з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів та
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправним та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 16.09.2013 р. №
100270000/2013/410613/2, визнання протиправною та
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації (митному оформленні)
від 16.09.2013 р. № 100270000/2013/10648, та
повернення з Державного бюджету суми
надмірно сплаченого податку на додану
вартість та ввізного мита на загальну
суму 23 480,15 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 жовтня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, представник Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ардіс»
подав апеляційну скаргу про скасування
незаконної, на його думку, постанови
суду першої інстанції та постановлення
нового рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі. У
своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
оскаржуваного рішення, неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи, а також
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
залишенню без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
05.09.2013 р. позивачем Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ардіс»
було подано до митного оформлення
відповідачу 1 Київській
міжрегіональній митниці Міндоходів
електронну митну декларацію №
100190000/2013/252719 та товаросупровідні
документи на товар, який був заявлений
в режимі імпорт - 40 товар: «частини до
велосипедів», виробник - «KUNTENG (SHENZHEN)
PRECISION IND.CO.». Країна виробництва CN
(Китай).

Так, митна вартість зазначених товарів
була заявлена декларантом позивача за
першим методом, а саме за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) у
відповідності до вимог статті 58
Митного кодексу України від 13.03.2012 р. №
4495-VI (зі змінами та доповненнями).

До митного контролю разом з
електронною митною декларацією
позивачем було подано також
товаросупровідні документи, перелік
яких, зазначений в гр. 44 ВМД.

Однак, за наслідками дослідженні
наданих позивачем документів для
розмитнення товару, відповідачем 1 було
встановлено, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються у зв'язку з
тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53
МК України, містять розбіжності.

Також, за результатами розгляду
поданих позивачем до митного
оформлення документів, на підставі
спрацювання критерію ризику АС АУР
(автоматизована система аналізу та
управління ризиками), митницею було
виявлено, що митна вартість поданого до
митного оформлення товару є заниженою
з порівнянням до подібних товарів.

В результаті такого контролю митним
органом було встановлено, що документи,
надані позивачем на підтвердження
заявленої митної вартості товару, не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості.

Зважаючи на таке, відповідно до частини
3 статті 53 МКУ, посадовою особою митного
органу було почато процедуру
узгодження та запропоновано
декларанту надати додаткові документи
на підтвердження заявленої митної
вартості товару, про що декларант був
повідомлений, та процедура
консультацій проведена.

Так, декларанту, на підтвердження
правильності заявленої ним митної
вартості товару, що надавався до
митного оформлення, було запропоновано
надати наступні додаткові документи:
за наявності інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
прайс-листи виробника товару; висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини; транспортні
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів; інші
документи за бажанням декларанта, що
підтверджують митну вартість товару.

Дані вимоги були доведені до
декларанта ТОВ «Ардіс» за допомогою
ПІК «Інспектор-2006» та підписано
посадовою особою цифровим ключем.

Отже, 12.09.2013 р. митним органом було
проведено процедуру консультацій з
декларантом ТОВ «Ардіс» по
застосуванню другорядних методів
визначення митної вартості товарів,
проте як декларант ТОВ «Ардіс» не
скористався своїм правом надати
митному органу витребувані останнім
додаткові документи на підтвердження
правильності задекларованої митної
вартості товару за ціною контракту.

У зв'язку із ненаданням позивачем на
пропозицію відповідача 1 зазначених
додаткових документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товарів під час їх митного
оформлення, відповідач 1 виніс рішення
про коригування митної вартості
товарів від 16.09.2013 р. № 100270000/2013/410613/2, та
склав картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
16.09.2013 р. № 100270000/2013/10648.

Не погоджуючись із таким рішенням
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 16.09.2013 р. №
100270000/2013/410613/2, та карткою відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 16.09.2013 р. № 100270000/2013/10648,
позивач оскаржив їх у судовому порядку.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позову прийшов до
висновку, що відповідач прийняв
оскаржуване рішення про визначення
митної вартості товару в межах
повноважень та з дотриманням вимог
чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вказане рішення прийняте відповідачем
в межах своїх повноважень та в спосіб
передбачений законодавством України
зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 265 Митного кодексу
України -митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями Митного кодексу України.
Митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України - митна вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є їх ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари обчислена відповідно до
положень цього Кодексу.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що при проведенні
контролю правильності визначення
митної вартості товарів відповідно до
методичних рекомендацій щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Держмитслужби України від 13.07.2012 р. № 362,
відповідачем 1 було здійснено, окрім
інших, у тому числі таки заходи:

- вивчення характеристик товарів, які
впливають на рівень їх митної вартості;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- перевірку наявності ознак підробки
документів та наявності розбіжностей у
документах, які підтверджують митну
вартість товарів.

В результаті такого контролю митицею
було встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, на
підставі яких позивачем проводився
розрахунок митної вартості, не містять
всіх даних відповідно до обраного
методу визначення митної вартості,
такі документи містять неточності та
розбіжності, та відповідно не є
достатніми для підтвердження обраного
позивачем методу визначення митної
вартості товару за ціною контракту.

Проте, за результатами розгляду
поданих позивачем до митного
оформлення документів (що містили
неточності та розбіжності), на підставі
спрацювання критерію ризику АС АУР
(автоматизована система аналізу та
управління ризиками), відповідачем 1
було виявлено, що митна вартість
поданого до митного оформлення товару
є заниженою з порівнянням до подібних
товарів.

В результаті такого контролю
встановлено, що документи, не містять
всіх даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості та містять розбіжності, а
саме:

- відповідно до пункту 4.1
зовнішньоекономічної угоди від 17.06.2013
р. № 2013ТР- UА-02, поставка товару
здійснюється на умовах FОВ, проте як
порт відвантаження не зазначено;

- в інвойсі від 02.08.2013 р. № АТ-130531 деякі
позиції товару мають однаковий опис,
але різну вартість за одиницю виміру, а
саме: позиції 2,3 «КТ-МD4R АLLOY RЕАR DISC HUB 14/36
М10*135W*145ММ»., ціна товару 1,47 USD/шт. та
відповідно 1,47 USD /шт., позиції 9,10 «КТ-122F
STEEL FRONT HUB 14/28 3/8*100*145ММ. СР» ціна 0,71 USD /шт.
та відповідно 0,696 USD/шт., позиції 11,12
«КТ-305RА СОASTER ВRАКЕ 11/36 3/8*110W*165ММ.W/22Т FІХЕD
РАRТS, СР» ціна 2,045 USD/шт. та відповідно
2,044 USD/шт. Крім того, декларантом не було
надано документального обґрунтування
різниці в цінах на ідентичні товари у
вищезазначеному інвойсі;

- відповідно до інформації, вказаної в
графі 44 митної декларації, яка подана
до митного оформлення 05.09.2013 р. за №
/2013/252719, поставка товару
здійснюється відповідно до
зовнішньоекономічної угоди від 17.06.2013
р. № 2013ТР-UА-02, стороною продавцем якої є
виробник товарів, а саме фірма «TOP PATTERN
INTERNATIONAL CO., LTD ZONE NO.C SONGSHAN INDUSTRIAL, SHAJING TOWN BAN
AN COUNTRY SHENZHEN, CHINA». В той же час, як
відповідно до відомостей зазначених в
графі 31 митної декларації виробником
товару є «KUN TENG (SHENZHEN) PRECISION IND.CO., LTD). Так,
згідно з інформацією, яка зазначена в
листі від 03.09.2013 р. КТ-130/23, компанія «TOP
PATTERN INTERNATIONAL CO., LTD» являється філіалом
та входить до групи КТ. Головним офісом
і материнською компанією групи КТ
являється компанія «KUN TENG INDUSTRY CO., LTD»
Тайвань. Додатково зазначено, що даний
лист завірено не материнською
компанією «KUN TENG INDUSTRY CO., LTD», а фірмою
філіалом - стороною
зовнішньоекономічної угоди «TOP PATTERN
INTERNATIONAL CO., LTD»;

- відомості щодо номера судна: «MSK TARANTO
FT330R», які вказані в інвойсі та
транспортному документі BILL OF LANDING від
02.08.2013 р. № MSCUV8841719 не співпадає з
інформацією, що зазначена в рахунку на
транспортні витрати від 30.08.2013 р. №
IMINP/14337/2013- MSU, а саме: судно «WESTERDIEK/DF335A».

Враховуючи зазначене, з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в декларанта та
в митному органі, митницею з
декларантом було проведено
консультації.

Однак, як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується наявним
матеріалами справи, повного пакету
зазначених додаткових документів на
запит митного органу, зокрема, але не
виключно, - висновків про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформації біржових організацій про
вартість товару або сировини, ТОВ
«Ардіс» митному органу надано не було,
що відповідно не дає можливості
достовірно ідентифікувати заявлений
до розмитнення товар,

Крім того, всіх додаткових документів
на підтвердження правильності
визначення митної вартості товару
позивачем не було надано і після
прийняття відповідачем оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товару, та випуску товару у
вільний обіг, за його митною вартістю,
що визначена відповідачем в
оскаржуваному рішенні про коригування
митної вартості товарів від 16.09.2013 р. №
100270000/2013/410613/2.

Тобто, суд першої інстанції
обгурнтовано зазначає, що не надання
позивачем (або надання вибірково, проте
не всіх) додаткових документів на запит
митного органу, не може вважатися
належним та повним виконанням ТОВ
«Ардіс» вимог митного органу щодо
необхідності надання додаткових
документів на підтвердження
правильності визначення митної
вартості товару за першим методом
(ціною контракту), оскільки, первинно
подані позивачем документи до митного
оформлення товару, містили недостатні
відомості щодо правильності обраного
методу, неточності та розбіжності.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанці, що
через не надання позивачем на запит
митного органу всіх додаткових
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товару згідно
електронної митної декларації від
05.09.2013 р. № 100190000/2013/252719, а також
відсутність в наданих позивачем до
митного оформлення товару документах
всіх даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості (за ціною договору), та
наявність в таких документах
неточностей та розбіжностей, рішенням
про коригування митної вартості
товарів від 16.09.2013 р. № 100270000/2013/410613/2
митниця правомірно відкоригувала
митну вартість заявленого позивачем до
розмитнення товару за резервним
методом, та склала карту відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення від 16.09.2013 р. № 100270000/2013/10648.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що прийняте митним органом оскаржуване
рішення про коригування митної
вартості товару а також складена
картка про відмову в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення - повністю
відповідають вимогам статті 55 МКУ щодо
коригування митної вартості та
послідовності застосування методів,
про що зроблена відмітка у Рішенні про
визначення митної вартості.

Методи визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну
викладені в ст. 266 Митного кодексу
України.

Пунктами 5-7 ст. 267 Митного кодексу
України передбачено, що при визначенні
вартості товарів до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, додаються
подальші витрати, якщо вони не
включалися до ціни, що була фактичне
сплачена або підлягає сплаті, зокрема:
витрати на транспортування оцінюваних
товарів до аеропорту, порту або іншого
місця ввезення на митну територію
України; витрати на завантаження,
розвантаження та обробку оцінюваних
товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України; витрати на
страхування цих товарів.

Основним методом визначення митної
вартості товарів є метод за ціною угоди
щодо товарів, які імпортуються.

Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у ч.1
ст. 266 Митного кодексу України методів.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Так, як встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується наявними
матеріалами справи, методи визначення
митної вартості за ціною договору щодо
ідентичних товарів, за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів не
використовувались у зв'язку з
відсутністю інформації щодо митної
вартості ідентичних та подібних
(аналогічних) товарів, які продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Для використання методу
визначення митної вартості на
основі віднімання вартості у митного
органу була відсутня інформація щодо
ціни одиниці товару, за якою оцінювані
ідентичні чи подібні товари продаються
найбільшою партією на території
України одночасно або у час,
максимально наближений до часу
ввезення, або на найбільш ранню дату
після ввезення товарів, які оцінюються,
але до сплину 90-денного строку.

Метод визначення митної вартості на
основі додавання вартості не був
використаний у зв'язку з тим, що
позивачем не були надані документи на
основі яких можливо застосувати даний
метод: вартості матеріалів та витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів, обсягу прибутку та
загальних витрат, витрат на
завантаження, розвантаження та обробку
оцінюваних товарів, витрат на
страхування цих товарів та інших
витрат, пов'язаних із ввезенням цих
товарів в Україну.

Таким чином, суд прийшов до
обгрунтовнаого висновку, що митницею
правомірно був застосований резервний
метод визначення митної вартості.
Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

З матеріалів справи вбачається, що
митний орган послідовного обґрунтував
неможливість застосування кожного з
п'яти попередніх методів визначення
митної вартості товару.

В порушення ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивач не надав неправомірності
застосування відповідачем резервного
методу визначення митної вартості
товарів, разом з тим, відповідач надав
докази правомірності винесеного
оскаржуваного рішення, а всі доводи, на
які позивач посилається спростовані
матеріалами справи.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про правомірність дій
відповідача, а тому судом першої
інстанції правомірно визначено, що
підстав для скасування рішення
Київської регіональної митниці про
визначення митної вартості не має.

Підсумовуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень суд перевіряє чи вчинені
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, визначений Конституцією і
законами України.

Надані докази були оцінені судом
першої інстанції, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Крім того, було оцінено
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду -без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ардіс"-
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 жовтня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі, тобто з 08
квітня 2014 року шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

М.В. Межевич

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Горбань Н.І.

Межевич М.В.