Справа № 2а-18596/10/0570
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2014 року
м. Київ К-34385/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Рибченка А.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Дочірнього
підприємства "Аварійно-диспетчерська
служба "Комунального підприємства
"Красноармійський центр єдиного
замовника" на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від
03.09.2010 та ухвалу донецького
апеляційного адміністративного суду
від 06.10.2010 у справі № 2а-18596/10/0570

за позовом Дочірнього
підприємства "Аварійно-диспетчерська
служба "Комунального підприємства
"Красноармійський центр єдиного
замовника"

до Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції

про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємство в судовому порядку
оскаржило податкове
повідомлення-рішення від 28.02.2007 №
, якими позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з єдиного
податку у сумі 3 500,00 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції з доходів
фізичних осіб у розмірі 980,00 грн.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Господарського суду
Донецької області від 16.04.2007, залишеною
без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2007, позов Підприємства у справі
№ 22/108а (22а-793/07) задоволено. Визнано
недійсним податкове
повідомлення-рішення від 28.02.2007 №
/0. Стягнуто з Державного бюджету
України на користь позивача судовий
збір в сумі 3,40 грн.

За наслідками перегляду судових рішень
першої та апеляційної інстанцій у
справі № 22/108а (22а-793/07) в касаційному
порядку ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
23.06.2010 № К-15927/07 постанову
Господарського суду Донецької області
від 16.04.2007 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26.06.2007 скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції з метою встановлення
правової природи фінансової допомоги,
одержаної Підприємством з місцевого
бюджету, для того, щоб надати правильну
оцінку тому, чи включаються отримані
позивачем відшкодування витрат по
заробітній платі та відрахувань із
заробітної плати до об'єкту
оподаткування єдиним податком.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 03.09.2010 у
справі № 2а-18596/10/0570, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 06.10.2010, у
задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи судове рішення про відмову у
позові, суд першої інстанції у цій
справі, з думкою якого погодився
апеляційний суд, виходив з того, що
юридичні особи для визначення бази
оподаткування єдиним податком повинні
включати всі надходження, отримані на
розрахунковий (поточний) рахунок та в
касу від продажу продукції (послуг),
позареалізаційні доходи та виручку
іншої реалізації. При цьому суд
зазначив, що відповідно до пп. 4.1.6
Закону України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств"
валовий дохід включає доходи з інших
джерел, у тому числі, але не виключно, у
вигляді сум дотацій і субсидій з фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або бюджетів,
отриманих платником податків.

У касаційній скарзі Підприємство
вважає, що судові рішення у справі №
2а-18596/10/0570 ухвалені з порушенням
матеріального права. Просить Вищий
адміністративний суд України
здійснити перегляд матеріалів справи у
касаційному порядку, скасувати
зазначені судові рішення і ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити. При цьому позивач
обґрунтовує касаційну скаргу тим, що
судами не враховано приписи Указу
Президента України від 03.07.1998 № 727 "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва", який має вичерпне
визначення щодо об'єкту оподаткування
платників єдиного податку, яким є сума
фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операції з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг), тому
застосування до цих правовідносин
положень Закону № 334/94-ВР є
безпідставним. Вважає, що підтримка з
місцевого бюджету Підприємству у
вигляді фінансової допомоги на
відшкодування витрат по заробітній
платі та відрахувань з заробітної
плати в 2006 року на суму 3 500,00 грн. не є
виручкою у розумінні Указу № 727, яка
підлягає включенню до об'єкта
оподаткування, а тому донарахування
податку оспорюваним рішенням
податкового зобов'язання є
неправомірним.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що у період
виникнення спірних відносин
Підприємство як юридична особа
перебувало на спрощеній системі
оподаткування.

Державною податковою інспекцією була
проведена позапланової виїзної
перевірки Підприємства з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 21.04.2004 по 12.02.2007, за підсумками
якої складено акт від 22.02.2007. На
підставі цього акта Державна податкова
інспекція прийняла оспорюване
податкове повідомлення-рішення, яким
позивачу було визначено податкове
зобов'язання (з урахуванням фінансових
санкцій) з єдиного податку у сумі 4 480,00
грн. за допущене порушення ст. 1, ст. 3
Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування", п. 2, п. 5 Порядку
складання Розрахунку сплати єдиного
податку суб'єктом малого
підприємництва - юридичною особою,
затвердженого Наказом ДПА України від
28.02.2003 № 98, яке полягало у тому, що
позивач, отримавши у 2006 році
безповоротну фінансову підтримку з
місцевого бюджету на відшкодування
витрат по заробітній платі та
відрахувань із заробітної плати в сумі
3 500 грн., не включив її до бази
оподаткування єдиним податком.

Зі ст. 3 Указу Президента України від
03.07.1998 № 727 "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва"
випливає, що об'єктом оподаткування
єдиним податком є сума виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг).

Згідно з ч. 3 ст. 1 цього Указу виручкою
від реалізації продукції (товарів,
робіт, послуг) вважається сума,
фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно з пунктами 2, 3, 5 Порядку ведення
Книги обліку доходів і витрат суб'єкта
малого підприємництва -юридичної
особи, яка застосовує спрощену систему
оподаткування, обліку і звітності,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України від
12.10.1999 № 554, у графі 6 "Загальна сума
виручки та позареалізаційних доходів"
відображаються всі надходження,
отримані на розрахунковий (поточний)
рахунок та в касу суб'єктом малого
підприємництва від продажу продукції
(товарів, робіт, послуг), майна,
включаючи основні фонди, які належать
суб'єкту малого підприємництва й
реалізовані у звітному (податковому)
періоді, позареалізаційні доходи та
виручка від іншої реалізації. У графі 3
"Сума виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг)" відображається
сума доходів, отриманих від
виробництва та продажу продукції
(товарів, робіт, послуг). У графі 5
"Позареалізаційні доходи та виручка
від іншої реалізації" відображаються
суми, фактично отримані суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий (поточний) рахунок та в
касу від інших операцій (фінансовий
результат від продажу цінних паперів,
малоцінних швидкозношуваних
предметів, матеріалів, палива, орендна
плата, проценти, грошові кошти,
отримані у вигляді безповоротної
фінансової допомоги, кредиторська
заборгованість, щодо якої минув строк
позовної давності, а також дивіденди,
якщо вони не були оподатковані у
джерела виплати відповідно до Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств").

Зважаючи на викладене, платник єдиного
податку з метою оподаткування єдиним
податком під виручкою від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
повинен вважати всі надходження
коштів, фактично отриманих на
розрахунковий рахунок та в касу від
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг), виручку від іншої реалізації,
позареалізаційні доходи.

Як вбачається з матеріалів справи та
обставин, встановлених попередніми
судовими інстанціями, згідно положення
№ 3 до рішення від 29.12.2005 № 4/27-10
Красноармійської міської ради "Про
місцевий бюджет 2006 року" із змінами
згідно рішення міської ради від 28.02.2007
№ 5/11-337 Підприємству як розпоряднику
бюджетних коштів із місцевого бюджету
за кодом економічної класифікації "1310"
була надана фінансова підтримка на
житлово - експлуатаційне господарство
у сумі 3 500,00 грн.

3гідно Роз'яснення щодо застосування
економічної класифікації видатків
бюджету, затверджені наказом
Держказначейства України від 04.11.2004 №
194, економічна класифікація видатків
бюджету забезпечує чітке розмежування
видатків за економічними ознаками з
детальним розподілом коштів за їх
предметними ознаками (заробітна плата,
нарахування, всі види господарської
діяльності, виплати населенню, що
іменуються як трансферти населенню, та
інші категорії). Такий розподіл дає
можливість виділити захищені статті
бюджету та забезпечити єдиний підхід
до всіх отримувачів з точки зору
виконання бюджету. Під видатками
розуміють державні платежі, які не
підлягають поверненню. Вони бувають
відплатними, тобто здійсненими в обмін
на товар чи послугу, або невідплатними
(односторонніми). Категорія видатків не
включає платежі в рахунок погашення
державного боргу, які класифікуються
як фінансування. Видатки бюджету за
економічною класифікацією групуються
в єдині блоки і поділяються на поточні
і капітальні.

Там же зазначено, що код економічної
класифікації "1310" (Субсидії та поточні
трансферти підприємствам (установам,
організаціям)) є поточним видатком, за
яким здійснюються видатки одержувачам
бюджетних коштів.

До категорії "Субсидії і поточні
трансферти (1300)" відносяться всі
невідплатні державні платежі, які не
підлягають поверненню і
передбачаються лише на поточні цілі
одержувача бюджетних коштів. Під
субсидіями розуміють всі невідплатні
поточні виплати підприємствам, які не
передбачають компенсації у вигляді
спеціально обумовлених виплат або
товарів і послуг в обмін на проведені
платежі, а також видатки, пов'язані з
відшкодуванням збитків державних
підприємств. Трансфертні платежі є
невідплатними і безповоротними і не
являють собою придбання товарів чи
послуг, надання кредиту або виплату
непогашеного боргу. Таке визначення
дає також міжнародна визнана
термінологія "Трансфертні платежі": <
бюджетні дотації, субсидії та
субвенції - це три види прямих
бюджетних трансфертів. Трансфертні
платежі - невідплатні та безповоротні
платежі, які не є придбанням товарів чи
послуг, наданням кредиту або виплатою
непогашеного боргу >.

Код 1310 - субсидії та поточні трансферти
підприємствам (установам,
організаціям) - це поточні платежі
юридичним особам, які включають
субсидії госпрозрахунковим
підприємствам, установам та
організаціям; субсидії підприємствам і
організаціям сільського господарства;
субсидії на покриття збитків
підприємств; державна підтримка
підприємств; приріст обігових коштів (в
т. ч. шляхом внесків у статутні фонди);
державна підтримка громадських
організацій інші субсидії (Роз'яснення
№ 194).

У той же час Указ № 727 не містить
положень, які б регулювали питання
оподаткування сум, отриманих платником
податків з державного бюджету.

За таких обставин оподаткування
доходів, отриманих платником єдиного
податку коштів із державного бюджету,
повинно здійснюватися із
застосуванням правил загальної
системи оподаткування.

Підпунктом 4.1.6 пп. 4.1 ст. 4 Закону України
від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про оподаткування
прибутку підприємств" передбачено, що
до складу валового доходу платника
податку включаються доходи з інших
джерел у вигляді сум дотацій і субсидій
з фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування
або бюджетів, отриманих платником
податку.

З огляду на зазначене у суду наявні усі
правові підстави для висновку про
законність оскарженого податкового
повідомлення-рішення.

За таких обставин переглянуті судові
рішення у справі № 2а-18596/10/0570
відповідають приписам чинного
законодавства, а доводи касаційної
скарги визнаються непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Дочірнього
підприємства "Аварійно-диспетчерська
служба "Комунального підприємства
"Красноармійський центр єдиного
замовника" відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 03.09.2010 та
ухвалу донецького апеляційного
адміністративного суду від 06.10.2010 у
справі № 2а-18596/10/0570 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К Голубєва

А.О. Рибченко