Справа № 2а-2210/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Справа № 140325/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Заверухи О.Б.,

суддів -
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації на постанову
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 07
червня 2011 року в справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Галицької районної
державної адміністрації про стягнення
недоплаченої разової щорічної
грошової допомоги як учаснику війни,-

В С Т А Н О В И В :

11.05.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації (надалі Управління) про
стягнення недоплаченої разової
щорічної грошової допомоги як учаснику
війни відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантій
їх соціального захисту». Просить
зобов'язати відповідача виплатити
недоплачену щорічну разову допомогу до
5-ого травня за 2007-2010 роки.

Постановою Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 07
червня 2011 року заявлений
адміністративний позов задоволено
частково. Визнано протиправною
бездіяльність Управління та
зобов'язано провести нарахування та
виплату на користь ОСОБА_1 разової
грошової допомоги як учаснику війни до
5-го травня за 2007-2010 роки відповідно до
ст. 14 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту».

Не погоджуючись з прийнятою постановою
її оскаржило Управління, в апеляційній
скарзі просить скасувати оскаржувану
постанову і прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Згідно із ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню підлягає частково.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивачу, суд першої інстанції виходив
з того, що позивач має право щорічно до
5-ого травня отримувати грошову
допомогу відповідно до вимог Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту».
Однак, розмір отриманої позивачем за
2007-2010 роки разової грошової допомоги до
5-ого травня був вихначений в меншому
розмірі ніж це передбачено
законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Конституції
України виключно Законом України про
Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу
України при здійсненні бюджетного
процесу в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються лише в частині, в якій
вони не суперечать Конституції
України, Бюджетного кодексу України та
Закону України «Про державний бюджет
України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року № 10 рп/2008 - нормою Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік» зупинено на 2008 рік дію ст.ст.
12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту».

При цьому відповідно до ч.2 ст.152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність. Тобто
рішення Конституційного Суду України
не має зворотної дії в часі. Оскільки
норми Законів, якими обмежувалась дія
ст. 14 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" 3551-XII від 22.10.1993
року визнані неконституційними і
втратили свою чинність, то у 2007-2010 роках
ст. 14 цього Закону діяла у редакції
відповідно до якої, щорічно до 5 травня
учасникам війни, виплачується разова
грошова допомога. Розмір вказаної
допомоги регламентується ст. 14
вищенаведеного закону, яка встановлює,
що щорічно до 5 травня учасникам війни,
нагородженим орденами і медалями
колишнього СРСР за самовіддану працю
та бездоганну військову службу в тилу в
роки Великої Вітчизняної війни,
виплачується разова грошова
допомога у розмірі чотирьох
мінімальних пенсій за віком, іншим
учасникам війни - у розмірі трьох
мінімальних пенсій за віком".

Окрім цього відповідно до ч. 3 ст. 2
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
нормативні акти органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, які обмежують права і
пільги ветеранів війни, передбачені
цим Законом, є недійсними.

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що при
нарахуванні та виплаті щорічної
одноразової грошової допомоги
позивачу, слід виходити із розміру
мінімальної пенсії за віком
встановленої ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» відповідно до якої
мінімальний розмір пенсії за віком
встановлюється у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.

Положення ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Також, слід зазначити, що оскільки
стосовно вказаної виплати ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин слід застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду
визначений ст.ст.99, 100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин).

Судом першої інстанції не вірно
враховано обставини щодо обчислення
строку звернення до суду, оскільки
позивач пропустив строк звернення до
суду, звернувся з позовом 19.07.2011 року та
не надав доказів того, що ним був
пропущений строк для звернення до суду
з поважних причин, тому, з огляду на
наведене, позовні вимоги в частині
виплати оспорюваної допомоги за 2007-2010
роки слід залишити без розгляду.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню, а
адміністративний позов слід залишити
без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 195, 197, п. 4 ч. 1 ст.
198, ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Галицької районної державної
адміністрації - задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 07
червня 2011 року у справі №2а-2210/11
скасувати , а позовну заяву залишити
без розгляду.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В. Ніколін