Справа № 2-а-913/11/0214
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-913/11/0214
Головуючий у 1-й інстанції: Кащук А.С.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Ватаманюк Р.В.

судді: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчак В.
Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Літинському районі Вінницької області
на постанову Літинського районного
суду Вінницької області від 22 липня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до
управління Пенсійного фонду України у
Літинському районі Вінницької області
(далі - відповідач) про перерахунок
пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив: визнати
неправомірною бездіяльність щодо
невиплати підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за весь період в межах позовної
давності; стягнути недоплачену суму
підвищення до пенсії за шість місяців,
які передували даті звернення до суду;
рішення допустити до негайного
виконання.

Постановою Літинського районного суду
Вінницької області від 22.07.2011року позов
задоволено: визнано протиправними дії
відповідача щоо відмови позивачу в
перерахунку пенсії як дитині війни;
стягнуто з відповідача на користь
позивача недоплачену суму підвищення
до пенсії, як дитині війни відповідно
до ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, з а весь
період з 11.01.2011 року із врахуванням
проведених виплат; допущено до
негайного виконання.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказану постанову та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції, відповідно
до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України,
проводить розгляд справи в порядку
письмового провадження, при цьому
згідно частини 6 статті 12, частини 1
статті 41 КАС України, повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів справи, позивач
є особою, що належить до соціальної
категорії громадян "діти війни" в
розумінні статті 1 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", а
відтак, на позивача повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2010 рік" збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідно
зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення позивача до суду,
нарахування доплати до його пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим він
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, відповідач не
правомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Зважаючи на викладене колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
дійшовши обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача на
перерахунок та виплату доплати до її
пенсії в розмірі 30% від мінімальної
пенсії за віком, відповідно до ст. 6
Закону України " Про соціальний захист
дітей війни".

Щодо вимоги провести стягнення з
відповідача недоплаченої пенсії.

Згідно правовій позиції Верховного
Суду України, викладеній в постанові
від 28 жовтня 2008 року, в якій вказано, що
відповідно до статей 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідачі порушили норми права, які
регулюють спірні відносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов'язати
відповідачів здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум.

Згідно ч. 1 ст. 244-4 КАС України, рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку стягнувши
недоплачену пенсію.

По-скільки позивач просить визнати дії
відповідача неправомірними, то з
врахуванням вимог ст. 162 КАС України,
колегія суддів вважає, що вірним
способом захисту порушених прав буде
визнання дій протиправними та
зобов'язання проводити перерахунок
пенсії по день припинення такого права.

Щодо вимоги, захистити порушене право
за шість місяців, які передували даті
звернення до суду, колегія суддів
виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 99 КАС України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Оскільки позивач звернувся до суду
11.07.2011 року то враховуючи строки
звернення до суду, визначені ч. 2 ст. 99
КАС України, право позивача на
отримання щомісячної державної
соціальної допомоги у вигляді
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком підлягає
захисту за період з 11.01.2011 року.

Також, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про
звернення рішення суду до негайного
виконання, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 256 КАС
України негайно виконуються постанови
суду про присудження виплати пенсії,
інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів у межах
суми стягнення за один місяць, також
негайно виконуються постанови суду,
прийняті в порядку скороченого
провадження.

Частиною 2 ст. 256 КАС України
передбачено, що суд, який прийняв
постанову, за заявою осіб, які беруть
участь у справі, або з власної
ініціативи може звернути постанову до
негайного виконання у разі стягнення
всієї суми боргу при присудженні
платежів, визначених п.п.1, 2 ч.1 ст. 256 КАС
України.

По-скільки рішенням суду є
зобов'язального характеру, тому на
нього не поширюються правила ч. 2. ст. 256
КАС України, оскільки не визначена сума
боргу, що підлягає стягненню.

З огляду на вище викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку звернувши
рішення суду до негайного виконання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку задовольнивши
адміністративний позов в указаний
спосіб, оскільки вірним способом
захисту порушених прав позивача буде
визнання дій протиправними та
зобов'язання провести перерахунок з
11.01.2011 року по 11.07.2011 року та по день
припинення такого права. В задоволенні
адміністративного позову в іншій
частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
першої інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Оскільки позов задоволено частково, на
користь позивача має бути присуджено
1,70 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у Літинському
районі Вінницької області
задовольнити частково.

Постанову Літинського районного суду
Вінницької області від 22 липня 2011 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у Літинському районі
Вінницької області про перерахунок
пенсії - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України у Літинському
районі Вінницької області щодо
нарахування та виплати ОСОБА_2
підвищення до пенсії, як дитині війни, в
розмірі меншому ніж передбачено ст. 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни".

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Літинському районі
Вінницької області провести
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, з
підвищенням її на 30% мінімальної пенсії
за віком, як дитині війни, відповідно до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни", виходячи з розміру,
встановленого ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" з 11.01.2011 року по
11.07.2011 року з врахуванням проведених
виплат та по день припинення такого
права.

В задоволенні адміністративного
позову в іншій частині відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 1,70 грн. (судовий збір),
які підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунку суб'єкта владних
повноважень - відповідача.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.