Справа № 2а-6375/12/1370
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року
Справа №
935/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Кузьмича В.М., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

представника позивача Кірш
Х.В.,

представника відповідача
Збитковської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівської митниці Державної митної
служби України на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 року
у справі за позовом Мостиського
районного центру зайнятості до
Львівської митниці Державної митної
служби України, ОСОБА_3 про стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2012 року Мостиський районний
центр зайнятості (далі - Позивач,
Мостиський РЦЗ) звернувся до суду з
позовом до Львівської митниці
Державної митної служби України (далі -
Відповідач, Львівська митниця) про
стягнення коштів в сумі 24636, 66 грн.

Ухвалою суду першої інстанції до
участі в справі в якості другого
відповідача залучено ОСОБА_3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
громадянин ОСОБА_3 звернувся до
Мостиського центру зайнятості у пошуку
роботи. Згідно заяви від 14.02.2011 року
йому надано статус безробітного та
призначено виплату допомоги з
безробіття відповідно до п. п.п. 1.3.4 ст. 22
п. 1 ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» та п. 2.1 «Порядку
надання допомоги по безробіттю у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності».

Згідно постанови Львівського
окружного адміністративного суду від
10.05.2011 року у справі № 2а-11523/10/1370 визнано
протиправним та скасовано Наказ ДМСУ
України № 2189-к від 24.11.2010 року «По
особовому складу» та Наказ Львівської
митниці № 1080-к від 25.11.2010 року «Про
оголошення наказу Держмитслужби
України» в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_3

ОСОБА_3 поновлений на роботі за
постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10.05.2011 року
з 25.11.2010 року, однак наказом № 192-Л ДМСУ
ОСОБА_3 було поновлено на посаді лише 25
квітня 2012 року.

Так як ОСОБА_3 перебував на обліку у
Мостиському РЦЗ з 14.02.2011року по 16.02.2012
року та отримав допомогу з безробіття в
сумі 24636, 66 грн., то такі кошти, на думку
Позивача, підлягають поверненню
працедавцем.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 року
позов задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції
оскаржила Львівська митниця, подавши
на неї апеляційну скаргу. Просить
скасувати постанову та винести нову
про відмову в позові.

Відповідач зазначає, що не
погоджується з висновком суду першої
інстанції та вважає, що постанова
підлягає скасуванню. Як обґрунтування
апеляційної скарги звертає увагу на
порушення судом норм матеріального
права. Зокрема, зазначив, що на час
розгляду справи Львівській митниці не
було відомо про звернення 07.02.2011 року
ОСОБА_3 за послугами до Мостиського РЦЗ,
де 14.02.2011 року він набув статус
безробітного і йому було виплачено
допомогу по безробіттю в сумі 24636,66 грн.
і таким чином митниця не могла
повідомити Мостиський районний центр
зайнятості про винесення судом рішення
про поновлення в митних органах ОСОБА_3
Крім того, вказує на порушення судом
норм процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника Відповідача, який просить
задовольнити апеляційну скаргу,
представника Позивача, який просить в
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття визначаються
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» №1533-ІІІ від 02.03.2000 року
(далі - Закон №1533-ІІІ).

Згідно частини 4 статті 35 Закону №
1533-ІІІ із роботодавця утримується сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
безробітному у разі поновлення його на
роботі за рішенням суду.

Відповідно до пункту 20 Порядку
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.02.2007 року № 219, громадяни,
зареєстровані як такі, що шукають
роботу, та безробітні, знімаються з
обліку з дня поновлення безробітного
на роботі за рішенням суду, що набрало
законної сили. Повернення виплачених
безробітному коштів здійснюється
відповідно до частини 4 статті 35 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття».

Слід зазначити, що згідно із п. 9
«Порядку розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення
безробітним» рішення центру
зайнятості щодо повернення коштів може
бути оскаржено в центрі зайнятості
вищого рівня або в судовому порядку,
проте Львівською митницею претензію та
наказ у встановленому законом порядку
та строки не оскаржено та до цього часу
кошти службі зайнятості не повернуті.

Щодо доводів апеляційної скарги про
непідсудність даного спору судам
адміністративної юрисдикції, слід
зазначити наступне.

Відповідач мотивує свої доводи
посиланням на ч. 2 ст. 21 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), згідно якої вимоги
про відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС
України, юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема

- спори фізичних чи юридичних осіб
із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності;

- спори з приводу прийняття
громадян на публічну службу, її
проходження, звільнення з публічної
служби;

- спори за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених Конституцією та законами
України.

Абзац 7 ч. 1 ст. 34 Закону № 1533-ІІІ
передбачає право Фонду стягувати з
роботодавця суму страхових коштів та
вартість соціальних послуг, наданих
безробітному в разі поновлення його на
роботі за рішенням суду, а також
незаконно виплачені безробітному суми
матеріального забезпечення в разі
неповідомлення роботодавцем Фонду про
прийняття його на роботу.

Спори, що виникають із правовідносин за
цим Законом, вирішуються в судовому
порядку (ст. 39 Закону № 1533-ІІІ).

Таким чином, в даному випадку має місце
самостійний адміністративно-правовий
спір, можливість якого передбачена
законом і який, як виняток,
розглядається в порядку
адміністративного судочинства. Тобто,
стягнення коштів, наданих
безробітному, що поновлений на роботі,
вже само собою становить
адміністративно-правовий спір.
Відповідно до таких обставин не може
бути застосовано положення ч. 2 ст. 21 КАС
України.

Відтак, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
необхідність стягнення коштів в сумі
24636,66 грн.

Доводи апеляційної скарги не
відповідають законодавству України та
не можуть бути підставою для її
задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Державної митної служби України
залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 03.12.2012 року
у справі № 2а-6375/12/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді С.М. Кузьмич

З.М. Матковська

Повний текст виготовлено 11.04.2014 року