Справа № 826/20413/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Келеберда В.І.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі Зубрицькому
Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Укртелеком» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.01.2014 у справі за адміністративним
позовом публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» до Державної
казначейської служби України про
стягнення боргу,-

В
С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції із позовом, в якому просив:
зобов'язати Державну казначейську
службу України повністю виконати
рішення Господарського суду м. Києва по
справі № 45/199 про стягнення залишку
коштів в сумі 3 522, 02 грн. з боржника
Державного агентства резерву України -
на користь ПАТ «Укртелеком» та
перерахувати на рахунок Чернігівської
філії ПАТ «Укртелеком».

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23.01.2014 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище
судовим рішенням позивач звернувся із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову, як
таку, що ухвалена з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нову, якою позовні вимоги
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового процесу, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
23.09.2010 головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження з примусового
виконання наказу Господарського суду
м. Києва №45/199, виданого 06.04.2010 про
стягнення з Державного комітету
України з державного матеріального
резерву на користь ВАТ «Укртелеком» 28
657,10 грн. основного боргу, 285,17 грн. -
витрат по оплаті державного мита, 312,5
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, 5 965,44
грн. витрат на проведення судової
експертизи (всього на суму 35 220,21 грн.).

28.10.2010 на рахунок Міністерства юстиції
України згідно з платіжною вимогою від
22.10.2010 №163/4-2 та на виконання
згадуваного наказу Господарського
суду м. Києва здійснено стягнення з
Державного комітету України з
державного матеріального резерву на
користь ВАТ «Укртелеком» боргу в сумі 35
220,21 грн.

Постановою державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
від 24.11.2010 постановлено стягнути з
державного комітету України з
державного матеріального резерву
виконавчий збір у сумі 3 522,02 грн.

Відповідно до копії банківської
виписки 19.05.2011 на рахунок ВАТ
«Укртелеком» з рахунку Міністерства
юстиції України надійшли коти в сумі 31
698,19 грн. на підставі наказу
Господарського суду м. Києва №45/199,
виданого 06.04.2010.

В подальшому, постановою від 15.03.2013 на
підставі п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження»
наказ Господарського суду м. Києва
№45/199, виданий 06.04.2010 повернуто
стягувачу (позивачу).

29.04.2013 позивачем надіслано до Державної
казначейської служби України заяву
№11-23/159 із оригіналом наказу
Господарського суду м. Києва №45/199,
виданого 06.04.2010, про стягнення з
Державного комітету України з
державного матеріального резерву на
користь ВАТ «Укртелеком» залишку боргу
в сумі 3 522,02 грн.

Листом від 04.06.2013 №5-08/5788-13760 Державна
казначейська служба України повернула
позивачу вказаний вище наказ
Господарського суду м. Києва із
доданими документами без виконання та
повідомила, що 28.10.2010 на рахунок
Міністерства юстиції України згідно з
платіжною вимогою від 22.10.2010 №163/4-2 та на
виконання вказаного вище наказу
здійснено стягнення з Державного
комітету України з державного
матеріального резерву на користь ВАТ
«Укртелеком» борг в сумі 35 220,21 грн.

25.07.2013 позивач повторно звернувся до
Державної казначейської служби
України із заявою щодо стягнення з
Державного комітету України з
державного матеріального резерву на
користь ВАТ «Укртелеком» залишку боргу
в сумі 3 522,02 грн. на виконання наказу
Господарського суду м. Києва №45/199,
виданого 06.04.2010.

Листом від 07.10.2013 №5-08/1231-2Н623 Державна
казначейська служба України повернула
позивачу вказаний вище наказ
Господарського суду м. Києва із
доданими документами без виконання з
підстав вказаних вище.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки відповідачем в
повному обсязі стягнуто з Державного
комітету України з державного
матеріального резерву борг відповідно
до наказу Господарського суду м. Києва
№45/199, виданого 06.04.2010 з примусового
виконання рішення Господарського суду
м. Києва по справі №45/199, то підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідачем в порушення «Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників» повернуто без виконання
наказ Господарського суду м. Києва від
06.04.2010 по справі №45/199 про стягнення на
користь позивача з Державного комітету
України з державного матеріального
резерву залишку боргу в сумі 3 522, 02 грн.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
безпідставними та погоджується з
рішенням суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження» визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України, що
передбачає ч.1 ст. 2 даного Закону.

Статтею 3 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
передбачено, що виконання рішень суду
про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів з
рахунків такого державного органу, а в
разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України «Про
виконавче провадження», із заявою про
виконання рішення суду. Разом із заявою
стягувач подає до Державної
казначейської служби України
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. У разі якщо стягувач
подав не всі необхідні для
перерахування коштів документи та
відомості, Державна казначейська
служба України протягом п'яти днів з
дня надходження заяви повідомляє в
установленому порядку про це
стягувача. У разі неподання стягувачем
документів та відомостей у місячний
строк з дня отримання ним повідомлення
Державна казначейська служба України
повертає заяву стягувачу. Стягувач має
право повторно звернутися до Державної
казначейської служби України для
виконання рішення суду у визначені
частиною другою цієї статті строки,
перебіг яких починається з дня
отримання стягувачем повідомлення
Державної казначейської служби
України. Перерахування коштів
стягувачу здійснюється у тримісячний
строк з дня надходження до Державної
казначейської служби України
необхідних для цього документів та
відомостей.

У відповідності до п. 3 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №
8453, рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Тобто, даними нормами закріплено право
органу державної казначейської служби
здійснювати заходи для виконання
рішення суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган.
Дане право реалізується шляхом
списання коштів з рахунків такого
державного органу, а в разі відсутності
у зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду. Списання коштів
відбувається на підставі відповідного
виконавчого документу.

Відповідно до п. 6 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників у
разі прийняття рішення про стягнення
коштів стягувач подає органові
Казначейства в установлений
зазначеним органом спосіб: заяву про
виконання такого рішення із
зазначенням реквізитів банківського
рахунка, на який слід перерахувати
кошти, або даних про перерахування
коштів у готівковій формі через банки
або підприємства поштового зв'язку,
якщо зазначений рахунок відсутній;
оригінал виконавчого документа; судові
рішення про стягнення коштів (у разі
наявності); оригінал або копію
розрахункового документа (платіжного
доручення, квитанції тощо), який
підтверджує перерахування коштів до
відповідного бюджету.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Згідно пункту 9 зазначеного Порядку
орган Казначейства повертає
виконавчий документ стягувачеві у
разі, коли виконавчий документ: не
підлягає виконанню органом
Казначейства; подано особою, що не має
відповідних повноважень; пред'явлено
до виконання з пропущенням
установленого строку; видано або
оформлено з порушенням установлених
вимог; рішення про стягнення коштів не
набрало законної сили, крім випадків,
коли судове рішення про стягнення
коштів допущено до негайного виконання
в установленому законом порядку; суми
коштів, зазначених у судовому рішенні
про стягнення коштів, повернуті
стягувачеві за поданням органу, що
контролює справляння надходжень
бюджету, або за рахунок таких коштів
виконано грошові зобов'язання чи
погашено податковий борг стягувача
перед державним або місцевим бюджетом;
відсутній залишок невідшкодованого
податку на додану вартість, узгоджений
із стягувачем; стягувач відмовився від
виконання виконавчого документа або
відкликав його без виконання; наявні
інші передбачені законом випадки.

З постанови відділу примусового
виконання рішень ДВС України від 15.03.2013
про повернення виконавчого документа
стягувачеві вбачається, що в ході
примусового виконання частково
стягнуто в рахунок погашення боргу
грошові кошти в сумі 31 698, 19 грн. та
виконавчий збір в сумі 3 522, 02 грн.;
залишок боргу складає 3 522, 02 грн.

Вказана постанова примусового
виконання рішень ДВС України не
оскаржувалась.

Більш того, в резолютивній частині
постанови відділу примусового
виконання рішень ДВС України від 15.03.2013
роз'яснено, що виконавчий документ може
бути повторно пред'явлений для
виконання в строк до 15.03.2014.

Згідно з ч. 5 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав, передбачених цією статтею (в
тому числі на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47
цього Закону), не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

Тобто, не існувало правових перешкод
для подачі позивачем виконавчого
документа для виконання органами
казначейства у відповідності до
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів з державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
посилання позивача на наявність
обов'язку Державною казначейською
службою України виконати рішення
Господарського суду м. Києва по справі
№45/199 про стягнення з Державного
комітету України з державного
матеріального резерву коштів в сумі 3
522,02 грн. є необґрунтованим та таким, що
не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 23.01.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Василенко
Я.М

Судді:

Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений
07.04.2014.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.