Справа № 2а-2688/10/1770
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Справа №
17088/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.,

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у місті Рівне на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2010 року по справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
«Рівнеавтогума - Сервіс» до Державної
податкової інспекції у місті Рівне про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач в особі товариство з обмеженою
відповідальністю
«Рівнеавтогума-Сервіс» (далі - ТзОВ
«Рівнеавтогума-Сервіс») звернулося з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Рівне про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
07.06.2010р. №000422344/0/23-318.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що позивачем було
дотримано вимоги Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997р.
№168/97-ВР (далі - Закон №168/97-ВР) для
отримання бюджетного відшкодування. З
аналізу норм п.1.8 ст.1, пп.7.7.1 та пп.7.7.2 п.7.7
ст.7 Закону №168/97-ВР вбачається, що
умовою бюджетного відшкодування
податку на додану вартість виступає
фактична сплата цього податку
постачальнику товарів (послуг) в ціні
придбання таких товарів (послуг).
Відповідачем в акті перевірки не
заперечується факт сплати позивачем
контрагентам податку на додану
вартість в ціні отриманого товару.
Відтак, оспорюване податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає до скасування.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2010 року задоволено позовні вимоги. Суд
виходив з того, що господарські
операції позивача з ТОВ «Техноопторг»
та ТОВ «Шина-Трейдінг» мали місце, що
підтверджується первинними
документами та не заперечується
відповідачем. Крім того, із системного
тлумачення Закону №168/97-ВР слідує, що
для отримання платником податків права
на формування податкового кредиту не
передбачається обов'язкової умови
фактичного надходження цих сум до
бюджету.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В основному покликається на те, що по
ланцюгу відносин позивача з
контрагентами підтвердити
взаємовідносини неможливо, то у
відповідності до пп.7.4.1 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР із змінами та
доповненнями включення до складу
податкового кредиту, сплачених по
операціях з такими контрагентами, є
безпідставними. Таким чином, у
відповідності до п.1.6 ст. 1, пп.7.2.3 п. 7.2,
пп7.4.1 п. 7.4 ст. 7 згаданого вище Закону, у
підприємства відсутні підстави для
включення до податкового кредиту сум
ПДВ, оскільки відсутній факт сплати
податку на додану вартість до бюджету.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-УІ), що є достатнім
для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ДПІ у м. Рівне
складено акт від 26.05.2010р. №697/551/23-300/33450250,
у висновках якого зазначено порушення
ТОВ «Рівнеавтогума-Сервіс» п.1.8. ст.1,
пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР, в
результаті чого було завищено заявлену
суму бюджетного відшкодування за
серпень 2009р. в сумі 82335,67грн., за жовтень
2009р. в сумі 28799,39грн., за грудень 2009р. в
сумі 50163,00грн., за січень 2010р. в сумі
15406грн. (т.1 - а.а.с.11-19).

На підставі зазначеного вище акту
перевірки 26.05.2010р. №697/551/23-300/33450250
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 07.06.2010р.
№000422344/0/23-318, яким ТОВ
«Рівнеавтогума-Сервіс» зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 176704,06грн. (т.1 -
а.с.5).

Відповідно до пункту 1.7 статті 1,
підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий кредит - сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим законом;
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 цього ж
Закону визначено, що датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг). Підставою для нарахування
податкового кредиту відповідно до
підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 цього
Закону є видана платником податку на
вимогу покупця податкова накладна із
заповненням всіх обов'язкових
реквізитів.

Отже, необхідною умовою для включення
податку на додану вартість до
податкового кредиту, що безпосередньо
впливає на зменшення суми податкових
зобов'язань, є, зокрема, фактична
наявність господарських операцій з
придбання товарів (робіт, послуг). При
цьому, правові наслідки у податковому
обліку створюють лише реально вчинені
господарські операції, тобто дії або
події, які викликають зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства та відповідають
змісту, відображеному в укладених
платником податку договорах.

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону №
168/97-ВР, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Як вбачається із матеріалів справи,
згідно з поданою ТзОВ
«Рівнеавтогума-Сервіс» до ДПІ у м.
Рівне податковою декларацією з ПДВ за
серпень 2009 року (вх.№ від 17.09.2009р.),
з врахуванням уточнюючих розрахунків
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок, та розрахунком суми
бюджетного відшкодування, сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку, складає
133949грн. (т.1 - а.а.с.155-160, 162-163).

Згідно з поданою ТОВ
«Рівнеавтогума-Сервіс» до ДПІ у м.
Рівне податковою декларацією з ПДВ за
жовтень 2009 року (вх. № від 16.11.2009р.),
з врахуванням уточнюючих розрахунків
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок, та розрахунком суми
бюджетного відшкодування сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку, складає
89360,00грн.

Згідно з поданою ТОВ «Рівнеавтогума -
Сервіс» до ДПІ у м. Рівне податковою
декларацією з ПДВ за грудень 2009 року
(вх.№ від 19.01.2010р.) та розрахунком
суми бюджетного відшкодування сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку, складає
134705,00грн. (т.1 - а.а.с.173-188).

Крім того, постановами Рівненського
міського суду від 02.07.2010р. №3-7416/10 та від
02.07.2010р. №3-7415/10 провадження у справах
про адміністративні правопорушення,
передбачені ч.1 ст.163-1 КУпАП щодо
керівника та головного бухгалтера ТзОВ
«Рівнеавтогума-Сервіс» ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 закрито за відсутністю у їх діях
складу правопорушення (т.1 - а.а.с.193-194).

Відтак, рішеннями Рівненського
міського суду, що набрали законної
сили, встановлено відсутність порушень
посадовими особами ТзОВ
«Рівнеавтогума-Сервіс» вимог Закону
№168/97 в частині завищення заявленої до
бюджетного відшкодування суми податку
на додану вартість у розмірі та за
періоди, вказані в акті перевірки від
26.05.2010р. №697/551/23-300/33450250 та оспорюваному
податковому повідомленні-рішенні.

Отже, колегія суддів погоджується із
твердженнями суду першої інстанції, що
чинне законодавство не ставить в
залежність право позивача на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентом податку
до бюджету. Питання податкового
кредиту поширюється тільки на окремо
взятого платника податків і не ставить
цей факт у залежність від розрахунків з
бюджетом третіх осіб. Зазначена
обставина не є підставою для
позбавлення добросовісного платника
податків права на податковий кредит у
разі якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо
отримання такого відшкодування і має
документальне підтвердження розміру
податкового кредиту.

Відтак, з огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги в цілому суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Рівне
залишити без задоволення, постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 19 листопада
2010 року по справі № 2а-2688/10/1770, без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга