Справа № 821/861/13-а
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/861/13-а

Категорія: 9.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Попов В.Ф.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду, у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В.,
Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Іванівського відділення Генічеської
міжрайонної державної податкової
інспекції Херсонської області
Державної податкової служби на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року, у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
українсько-грецького
сільськогосподарського підприємства
"Афіни" до Іванівського відділення
Генічеської міжрайонної державної
податкової інспекції Херсонської
області Державної податкової служби
про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року задоволено позов та скасовано
податкове повідомлення-рішення
відповідача № від 22.02.2013 року, на
загальну суму 87284 грн.

Не погоджуючись з постановленим у
справі судовим рішенням відповідачем
подано апеляційну скаргу, з якої
вбачається, що рішення у справі
прийнято в порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати постанову
суду та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовано тим, що судом першої
інстанції неповно встановлено
обставини справи та зроблено
необґрунтований висновок щодо
неправомірності вищевказаного рішення
податкового органу, так як в ході
проведеної перевірки, податковим
органом встановлено, що в порушення
п.п.138.1 ст.138 Податкового кодексу
України та ст.215, 216 Цивільного Кодексу
України - позивачем укладено угоди з
ПВКП "Аверс", які не спрямовані на
реальне настання наслідків, тобто є
нікчемними, що призвело до заниження
позивачем податку на додану вартість
за серпень 2012 року, а тому податковим
органом правомірно прийнято рішення
про збільшення розміру ПДВ та
застосування штрафних санкцій.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, судова
колегія приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а судове рішення - без
змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що в період з 30.01.2013 року по
05.02.2013 року податковим органом
проведено невиїзну позапланову
документальну перевірку позивача з
питань дотримання вимог податкового
законодавства, за період з вересня по
грудень 2012 року, про що складено акт
№3/22-2/33582550, яким встановлено порушення
позивачем ч.1 ст.203, 215, 228 ЦК України, а
саме укладання правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, та п.198.3, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України, що
призвело до заниження суми податкового
зобов'язання з ПДВ, за вказаний період,
у загальному розмірі 58188,85 грн.

Порушення полягає у тому, що між
позивачем та ПВКП "Аверс" укладено
угоди, які не спрямовані на реальне
настання наслідків, тобто є нікчемними,
а тому позивачем неправомірно включено
розмір ПДВ, по господарським операціям
з даними контрагентами, до складу свого
податкового кредиту.

За результатами перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 22.02.2013
року, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання з ПДВ та застосовано
штрафні (фінансові) санкції, на
загальну суму 87284 грн.

За результатом встановлених
обставин судом першої інстанції
зроблено висновок щодо
обґрунтованості позовних вимог, з яким
погоджується судова колегія з огляду
на наступне.

Статтею 200 Податкового Кодексу
України передбачено, що сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом.

Правила формування податкового
кредиту визначені ст.198 цього ж Кодексу,
відповідно до якої право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає, зокрема, у разі здійснення
операцій придбання або виготовлення
товарів та послуг. Датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Наявність у позивача належно
оформлених документів, необхідних
відповідно до Закону для віднесення
певних сум до валових витрат, не є
безумовною підставою для включення до
валових витрат, якщо податковий орган
доведе, зокрема, що відомості, які
містяться в таких документах, не
відповідають дійсності.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, грунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», первинні
документи, тобто податкові, видаткові
накладні, рахунки, довіреності, акти
виконаних робіт, акти прийому -
передачі товарів, робіт, послуг
оформлені на паперових носіях та при
наявності таких обов'язкових
реквізитів: назва документа (форми);
дата і місце складання; назва
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильності її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Судовою колегією встановлено, що
відповідно до акту перевірки позивачем
занижено розмір ПДВ за серпень 2012 року,
на суму 58188,85 грн.

На формування розміру ПДВ за
вказаний період вплинули господарські
операції позивача з ПВКП "Аверс" щодо
придбання дизельного палива та
бензину, які здійснено на підставі
договору купівлі-продажу №12 від 01.04.2012
року.

На підтвердження господарських
відносин з даним підприємством, судом
зібрано наступні документи (том 1):
копія договору купівлі-продажу (а.с.132),
податкова та видаткова накладні (а.с.128,
129), реєстр отриманих та виданих
податкових накладних, у якому
зареєстровано вищевказану накладну
від постачальника (а.с.157),
товарно-транспортна накладна на
відпуск нафтопродуктів, згідно якої
доставку пального здійснено третьою
особою - ФОП Літвіновим (а.с.130),
сертифікат якості пального від
постачальника (а.с.223), доказ
електронного відсилання копії
податкової накладної до Державної
податкової служби (а.с.131), докази
подальшого використання придбаного
пального у власній господарській
діяльності (оброблення земельних
ділянок спеціальною
сільськогосподарською технікою)
(а.с.133-154).

Судовою колегією досліджено дані
документи та встановлено, що між
позивачем та ПВКП "Аверс" укладено
договір купівлі продажу пального, яке
використане позивачем, як
сільськогосподарським підприємством,
для оброблення земельних ділянок
спеціальною технікою, а належними
доказами підтверджено надходження
даного товару до позивача, його
отримання та використання у своїй
подальшій господарській діяльності,
тобто позивачем доведено товарність
проведеної операції та підтверджено
право на віднесення сум за даним
договором до складу свого податкового
кредиту.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що
оскільки позивачем підтверджено
зазначений розмір ПДВ за вказаний
період - оскаржуване рішення
податкового органу є необґрунтованим
та правомірно скасовано судом першої
інстанції.

Судова колегія не погоджується з
посиланнями апелянта, що відсутність
контрагента позивача за його
юридичними адресами є підставою для
визнання нікчемними господарських
операцій між ними (т.2 а.с.2), оскільки
позивачем добросовісно придбано товар
у вищевказаної юридичної особи, а якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи.

Такої правової позиції
додержується й Верховний Суд України у
постанові від 09.09.2008 року, по справі
№21-500во08, від 01.06.2010 року, по справі
№21-573во10 та від 31.01.2011 року, по справі
№21-47а10.

Враховуючи вищевикладене судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, що є підставою для
залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Іванівського
відділення Генічеської міжрайонної
державної податкової інспекції
Херсонської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: Судді:
О.В. Яковлєв
А.В. Бойко

Т.М. Танасогло