Справа № 808/606/14
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року Справа № 808/606/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого судді Нечипуренка О.М., за
участю секретаря Петрусь Д.К.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали адміністративної
справи

за позовною заявою Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про визнання протиправними дій та
скасування вимоги від 16.12.2013 № Ф-290-У,-

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреність № 737
від 10.06.2013)

від відповідача - Жовтоножко Д.Ф.
(довіреність №2439/10/08-25-10-180 від 26.11.2013)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суд надійшла
позовна заява Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання протиправними дій
стосовно зобов'язання відповідача
сплачувати єдиний соціальний внесок
та скасування вимоги ДПІ у Заводському
районі м. Запоріжжя по сплату недоїмки
№Ф-290-У від 16.12.2013.

Ухвалою суду від 26.02.2014, в порядку ст. ст.
104-107 КАС України, відкрито провадження
у адміністративній справі № 808/606/14 та
призначено до судового розгляду на
17.03.2014.

Від відповідача 17.03.2014 надійшло
клопотання про зупинення провадження у
справі для надання додаткових доказів,
яке суд визнав необґрунтованим та
відмови у його задоволенні.

Зважаючи на неявку відповідача у
судове засідання, розгляд справи було
відкладено на 25.03.2014.

В судовому засіданні 25.03.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги і
просить задовольнити їх у повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог позивач зазначає, що
спірна вимога суперечить приписам
чинного законодавства, оскільки за
відсутності визначених законом
підстав покладає на платника податків
додатковий обов'язок по сплаті
грошового зобов'язання. Позивач вказує,
що в силу приписів частини 4 статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 №2464-VI (далі іменується - Закон
України №2464-VI), він являється
пенсіонером за віком, який обрав
спрощену систему оподаткування, а
відтак звільняється від сплати за себе
єдиного внеску.

Відповідач проти позову заперечив та
вказав, що вимога ДПІ у Заводському
районі М.Запоріжжя ГУ Міндоходів від
16.12.2013 № Ф-290-У про сплату боргу
(недоїмки) сформована та надіслана на
адресу ФОП ОСОБА_1 своєчасно згідно
норм чинного законодавства

Просив суд у задоволенні заяви про
скасування вимоги від 16.12.2013 № Ф-290-У
відмовити.

Відповідно до ст.160 КАС України, 25.03.2014
сторонам проголошено вступну та
резолютивну частини постанови та
оголошено про час виготовлення
постанови у повному обсязі.

На виконання ст. 41 КАС України, в ході
судового розгляду здійснювалось повне
фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу "Камертон".

Розглянувши матеріали справи та
документи, надані сторонами додатково,
заслухавши представників сторін, суд
вважає, позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав:

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у т.ч.
на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України".

Підставами для визнання незаконними
(нечинними) актів в судовому порядку та
їх скасування є невідповідність їх
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним (його
скасування) є також порушення у зв'язку
з прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
фізичної особи, підприємства чи
організації - позивача у справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, пройшла процедуру державної
реєстрації та є платником єдиного
податку, що підтверджується свідоцтвом
платника єдиного податку серії НОМЕР_2

Згідно з даними картки особового
рахунку сума заборгованості
складається з нарахувань згідно
наданого звіту за 2012 рік - в сумі 4572,42
(сплачено 2142,07 грн.); розрахунку №474 від
22.04.2013р. за 1 квартал 2013 року - 1194,03 грн.;
розрахунку №1222 від 22.07.2013р. за 2 квартал
2013 року - 1194,03 грн.; розрахунку №09 від
28.07.2013 за 2011 рік - 4010,30 грн.

УПФУ у Заводському районі були
надіслані вимоги про сплату боргу :

№96 від 06.03.2013 на суму 2430,35 грн.

№96/1 від 15.05.2013 на суму 3624,38 грн.
(постановою Запорізького окружного
суду від 10.06.2013 у справі №808/5145/13-а, яка
набрала законної сили 20.03.2014, вимога
скасована);

№96/2 від 05.08.2013 на суму 8828,71 грн.

Згідно картки особового рахунку станом
на 31.10.2013 заборгованість підприємця по
єдиному внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування склала
10 022,74 грн. (8828,71 грн. +1194,03 грн.)

Фахівцями ДПІ у Заводському районі м.
Запоріжжя ГУ Міндоходів сформовано та
направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 вимогу
від 16.12.2013р. №Ф-290-У про сплату боргу
(недоїмки) зі сплати єдиного внеску у
розмірі 10 022,74 грн.

Не погоджуючись з винесеною вимогою,
позивач оскаржив її у
адміністративному порядку.

Рішенням ГУ Міндоходів у Запорізькій
області від 11.01.2014 скарга позивача
відхилена та вимога залишена в силі.

Вважаючи вимогу про сплату боргу
неправомірною, позивач звернувся до
суду з позовом про її скасування.

Приймаючи рішення у справі, суд
виходив з наступного:

Спеціальним нормативно-правовим актом,
який визначає правові та організаційні
засади забезпечення збору та обліку
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, умови
та порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI
(далі - Закон України №2464-VI).

У відповідності з пунктом 4 частини 1
статті 4 Закону України №2464-VI,
платником єдиного внеску є, зокрема,
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону
України №2464-VI особи, зазначені в пункті
4 частини першої цієї статті, особи які
обрали спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі
іменується - Закон України №1058-IV),
пенсіонер - це особа, яка відповідно до
цього Закону отримує пенсію, довічну
пенсію, або члени її сім'ї, які
отримують пенсію в разі смерті цієї
особи у випадках, передбачених цим
Законом.

Законом України №1058-IV передбачені такі
види пенсійних виплат, як пенсія за
віком, пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання (в
тому числі каліцтва, не пов'язаного з
роботою, інвалідності з дитинства) та
пенсія у зв'язку з втратою
годувальника. Умови призначення пенсії
за віком визначені статтею 26 Законом
України №1058-IV.

З наведеного вбачається, що від сплати
єдиного внеску звільняються
пенсіонери, пенсія яким призначена за
віком відповідно до положень Закону
України №1058-IV.

Судом встановлено, що позивач
являється пенсіонером, якому
призначена пенсія за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням серії НОМЕР_3, виданим
23.04.2008.

Ця обставина підтверджує той факт, що
позивач вийшов на пенсію саме за віком,
що і зазначається у його пенсійному
посвідченні.

Відповідно до частини 7 статті 1 Закону
України від 07.07.2011 №3609-VI "Про внесення
змін до Податкового кодексу України і
деяких інших законодавчих актів
України щодо вдосконалення окремих
норм Податкового кодексу України"
статтю 4 Закону України 08.07.2010 № 2464-VI
"Про збір та облік єдиного внеску на
державне соціальне страхування",
доповнено частиною четвертою, згідно з
якою особи, якщо вони є пенсіонерами за
віком або інвалідами та отримують
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу і обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Ці зміни відповідно до частини 1
розділу II Прикінцевих та перехідних
положень Закону України №3609-VI набули
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування, а саме з 06.08.2011, тому
нарахування сум щодо сплати єдиного
внеску, починаючи з серпня 2011 року є
неправомірним.

Судом встановлено, що позивач не
звертався до відповідача з відповідною
заявою про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Частиною 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Ураховуючи вище викладене, суд вважає,
що відповідачем не доведена
правомірність оскаржуваної вимоги, у
зв'язку із чим позовні вимоги є
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області стосовно зобов'язання ОСОБА_1
сплачувати єдиний соціальний внесок.

Скасувати вимогу Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
№Ф-290-У від 16.12.2013 про сплату недоїмки з
єдиного соціального внеску у сумі 10022,74
грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ід.код НОМЕР_1) судові витрати у
розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції

Постанова в повному обсязі у
відповідності до вимог ст. 160 КАС
України оформлена і підписана 22.04.2014.

Суддя О.М.
Нечипуренко