Справа № 872/6991/13
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2014-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2014 рокусправа № 0424/3855/2012

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Уханенка С.А.

суддів:
Богданенка І.Ю. Дадим Ю.М.

за участю секретаря судового
засідання: Надточого В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області на
постанову Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2013 р. по справі за позовом
ОСОБА_1 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії ,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2011 року позивач звернувся з
позовом до суду, в якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог просив
визнати неправомірною відмову
відповідача щодо призначення та
виплати соціальних виплат; зобов'язати
відповідача нарахувати та сплатити
одноразову допомогу на родину - в
розмірі п'ятирічної заробітної плати
потерпілого, а також допомогу ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в зв'язку з їх перебуванням на
утриманні потерпілого ОСОБА_3, який
загинув на виробництві, в розмірі
однорічного заробітку потерпілого,
кожній, відповідно до ч.7 ст.34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності».

Постановою Марганецького міського
суду Дніпропетровської області від 11
березня 2013 р. позовну заяву задоволено.
Визнано дії Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області щодо
відмови у призначенні та виплаті
одноразової допомоги на родину,
одноразової допомоги на утриманців,
щомісячних виплат утриманця
незаконним. Зобов'язано Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області призначити
та виплатити ОСОБА_4, виходячи із
мінімальної заробітної плати,
встановленої законодавством на 12
жовтня 2010 року:

- одноразову виплату на родину в
розмірі п'ятирічної заробітної плати;

- одноразову виплату на утриманців
ОСОБА_4, ОСОБА_2 в розмірі однорічної
заробітної плати, кожній;

- щомісячні страхові виплати
ОСОБА_4 починаючи з 12 жовтня 2010 року на
весь період інвалідності, ОСОБА_2
починаючи з 12 жовтня 2010 року на весь
період навчання, але не довше чим до
досягнення ОСОБА_2 23 років.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення, яким відмовити повністю в
адміністративному позові.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, а також правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права та правової
оцінки обставин у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
відповідно до висновків акту
спеціального розслідування групового
нещасного випадку на виробництві від
30.11.2010 року, 12 жовтня 2010 року внаслідок
ДТП на залізничному переїзді 115 км + 566 м
перегону Нікополь-Марганець з
працівниками ПП «ОСОБА_5» водієм ОСОБА_3
та кондуктором ОСОБА_6, робітницею
Марганецької міської ради ОСОБА_7
стався груповий нещасний випадок, який
відповідно до п. 14 Порядку
розслідування та ведення обліку
нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 серпня 2004 року
№ 1112, який вважається пов'язаний з
виробництвом і на кожного потерпілого
складено Акт за формою Н-1, внаслідок
якого потерпілих 53 особи, у тому числі
зі смертельним наслідком 45 осіб, з них 3
особи загинули під час виконання
службових обов'язків, серед яких водій
ОСОБА_3

На заяву позивача, яка є дружиною
померлого водія ОСОБА_3 про виплату
страхових виплат, відповідачем було
надано відповідь від 22.12.2010 року № 177/04,
в якій зазначено про недостатність
наданих документів (відсутня довідка
про середню заробітну плату (дохід),
копія трудової книжки ОСОБА_3) для
призначення вказаних виплат. Крім того
зазначено, що на запит Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області до
Марганецього центру зайнятості було
надано відповідь відповідно до якої
ОСОБА_3 не знаходився в трудових
відносинах з ПП «ОСОБА_5.».

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з наявності у
позивача та її доньки права на
отримання одноразової виплати в
розмірі річної заробітної плати та
щомісячних страхових виплат в зв'язку з
тим, що перебували на утриманні
загиблого.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з таким висновком суду
першої, оскільки судом першої
інстанції було не повно встановлено
всі обставини справи, що призвело до
прийняття неправильного рішення у
справі.

Так, відповідно до п.7 ст. 34 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» у
разі смерті потерпілого внаслідок
нещасного випадку або професійного
захворювання розмір одноразової
допомоги його сім'ї повинен бути не
меншим за п'ятирічну заробітну плату
потерпілого і, крім того, не меншим за
однорічний заробіток потерпілого на
кожну особу, яка перебувала на його
утриманні, а також на його дитину, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після смерті
потерпілого.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» дія цього Закону
поширюється на осіб, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
на підприємствах, в установах,
організаціях, незалежно від їх форм
власності та господарювання (далі -
підприємства), у фізичних осіб, на осіб,
які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Статтею 253 КЗпП України передбачено, що
особи, які працюють за трудовим
договором (контрактом) на
підприємствах, установах, організаціях
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання або у
фізичної особи, підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
обов'язковому страхуванню від
нещасного випадку підлягають особи,
які працюють на умовах трудового
договору (контракту).

Застрахованою є фізична особа, на
користь якої здійснюється страхування
(ч. 3 ст. 6 вищевказаного Закону).

За таких обставин, враховуючи наведене,
необхідною умовою для призначення
страхових виплат є наявність
підтвердженого факту трудових
відносин.

При цьому, про факт трудових стосунків
водія ОСОБА_3 з перевізником - ПП
«ОСОБА_5» зазначено лише в акті
спеціального розслідування групового
нещасного випадку на виробництві від
30.11.2010 року з посиланням на висновок
територіальної Державної інспекції
праці у Дніпропетровській області,
проте сам висновок в матеріалах справи
відсутній.

Будь-які інші докази на підтвердження
наявності трудових відносин водія
ОСОБА_3 з перевізником - ПП «ОСОБА_5» в
матеріалах справи також відсутні.

Крім того, позивачкою не надана довідка
про середню заробітну плату, з якої
здійснюється обчислення розміру
одноразової допомоги.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
враховуючи вказані обставини
відповідачем було правомірно
відмовлено у призначенні страхових
виплат у зв'язку з недостатністю
потрібних документів та відсутністю
необхідних встановлених фактів.

Тому, оскільки суд першої інстанції під
час вирішення справи неповно з'ясував
обставини справи, що призвело до
прийняття неправильного рішення у
справі, то апеляційна скарга підлягає
задоволенню, постанова суду скасуванню
з ухваленням нової постанови про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 198, 202, 205, 207 КАС
України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Марганці
Дніпропетровської області -
задовольнити.

Постанову Марганецького міського суду
Дніпропетровської області від 11
березня 2013 р. - скасувати.

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з моменту
виготовлення її в повному обсязі.

В повному обсязі постанова виготовлена
03.03.2014 року.

Головуючий:
С.А. Уханенко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
Ю.М. Дадим