Справа № 363/862/14-а
Суддя: Чірков Г. Є.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 363/862/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року суддя
Вишгородського районного суду
Київської області в складі:

головуючого -судді
Чіркова Г.Є.,

при секретарі
Сакаді О.В.,

розглянувши адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до інспектора СОМ ДТП
ВДАІ Подільського РУ м. Києва старшого
лейтенанта міліції Руденка Романа
Івановича про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним
позовом, посилаючись на те, що
постановою відповідача його без
законних підстав притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 3 ст. 122 КУпАП із накладенням
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 510 грн., а тому порушує
питання про скасування даної
постанови.

В судовому засіданні позивач наполіг
на тому, що Правил дорожнього руху
України не порушував і з діями
працівника міліції не згоден, який за
відсутності в нього повноважень
прийняв оскаржувану постанову.

Відповідач в судове засідання не
прибув, про день та час розгляду справи
повідомлений.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов
наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 22
жовтня 2013 року відповідачем згідно
статей 258 і 283 КУпАП винесено постанову
про порушення позивачем п. 12.4 Правил
дорожнього руху України, який того ж
дня о 16 год. 39 хв., керуючи автомобілем
«Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_1 по Великій
кільцевій дорозі в м. Києві рухався зі
швидкістю 152 кмгод, чим перевищив
допустиму швидкість на 92 км/год., що
зафіксовано приладом «Візир» № 0810723.

На позивача накладено
стягнення у виді штрафу 510 грн.

Відповідно до п. 12.4 Правил
дорожнього руху України у населених
пунктах рух транспортних засобів
дозволяється із швидкістю не більше 60
км/год.

Згідно зі статтями 8 і 19
Конституції України та ст. 9 КАС
України, суд при розгляді цієї справи,
виходить з принципів верховенства
права й законності, відповідно до яких
органи державної влади, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави.

Доказами в справі про
адміністративне правопорушення згідно
ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на
основі яких у визначеному законом
порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються
протоколом про адміністративне
правопорушення, поясненнями особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
висновком експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права та свободи громадян,
на встановлений порядок у правління і
за яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

При підписанні протоколу позивач
не мав будь-яких застережень з приводу
показань приладу про швидкість
автомобіля.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідач не
мав права винести постанову про
адміністративне правопорушення,
оскільки правопорушення передбачені ч.
3 ст. 122 КУпАП розглядаються виключно
судами згідно вимог ст. 221 КУпАП.

Твердження позову про те, що
відповідач не мав права розглянути
його справу на місці вчинення
правопорушення Законові не
відповідають, та спростовуються
змістом чинної на той час ст. 221 КУпАП.

Дані про те, що відповідач обмежив
право позивача на юридичну допомогу
адвоката в матеріалах справи відсутні,
а застереження при підписанні
протоколу щодо зазначеного є
суб'єктивними і на вимогах закону не
ґрунтуються.

Так, слід зазначити, що з огляду на
специфіку розгляду справ про
адміністративні правопорушення
уповноваженою службовою особою
органів внутрішніх справ на місці його
вчинення, реалізація права на юридичну
допомогу адвоката безпосередньо на
місці правопорушення в такому випадку
залежить від самої особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Об'єктивні дані про
обмеження в цьому праві з боку
відповідача суду не представлено.

Доводи позову щодо неправомірних
дій відповідача й бездоказового
притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
порушення Правил дорожнього руху
України й перевищення швидкості є
безпідставними і необґрунтованими.

Відповідач правомірно, в межах
своїх повноважень, на підставі доказів
здобутих в порядку КУпАП, із
застосуванням технічних засобів -
приладу «Візир» № 0810723, встановив факт
правопорушення та законно притягнув
особу до адміністративної
відповідальності.

Таким чином суд вважає, що відповідачем
правомірно зафіксовано порушення
Правил дорожнього руху позивачем й з
дотриманням вимог статей 245, 248, 251, 252, 258
і 283 КУпАП винесено постанову про
накладення адміністративного
стягнення із встановленням усіх
обставин правопорушення на підставі
передбачених законом доказів.

Відтак виниклі правовідносини й
дії водія (позивача) під час керування
транспортним засобом відповідачем
оцінено вірно, у відповідності до вимог
Правил дорожнього руху України.

Всі обставини справи під час
накладання на позивача стягнення за ч. 3
ст. 122 КУпАП встановлено повно і
об'єктивно, виходячи з її конкретних
обставин.

За таких обставин, суд вважає, що
оскаржувана постанова є правомірною,
яку прийнято з дотриманням вимог
Законів і в межах повноважень
відповідача.

Відтак, порушених прав позивача,
які б підлягали захистові, в цій справі
судом не виявлено, а тому підстав до
задоволення позову суд не вбачає

На підставі викладеного та
керуючись статтями 160-163,171-2 КАС України,

постановив:

в задоволенні позову відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя