Справа № 826/18229/13-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук
Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді
Файдюка В.В.

суддів:
Мєзєнцева Є.І.

Чаку
Є.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 грудня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
23 грудня 2013 року в задоволенні
адміністративного позову ФОП ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Деснянському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
визнання протиправними дій,
зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною
постановою, позивач звернулася до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
її скасувати та ухвалити нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції відмовлено в
позові, в якому позивач просила визнати
протиправними дій ДПІ у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві, щодо проведення
документальної невиїзної перевірки
ФОП ОСОБА_3, за результатами якої
складено Акт від 12 грудня 2012 року
№4877/17-10/НОМЕР_1; зобов'язати ДПІ у
Деснянському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
вилучити з інформаційної бази органів
державної податкової служби Акт від 12
грудня 2012 року №4877/17-10/НОМЕР_1 про
проведення документальної невиїзної
перевірки ФОП ОСОБА_3; зобов'язати ДПІ у
Деснянському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
утриматись від вчинення певних дій, а
саме використання та поширення іншим
органам Державної податкової служби
України Акту від 12 грудня 2012 року
№4877/17-10/НОМЕР_1 про проведення
документальної невиїзної перевірки
ФОП ОСОБА_3

Не погоджуючись з зазначеною
постановою, позивач звернулася до суду
з апеляційною скаргою, в якій просить
її скасувати та ухвалити нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 зареєстровано як фізичну
особу-підприємця державним
реєстратором Деснянської районної у м.
Києві державної адміністрації 09 квітня
1997 року та взято на податковий облік в
органах державної податкової служби.

12 грудня 2012 року співробітниками ДПІ у
Деснянському районі м. Києва ДПС було
проведено документальну невиїзну
перевірку щодо правомірності
включення до складу податкового
кредиту витрат по сплаті податку на
додану вартість по взаємовідносинах
між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Арагон Торг»за
період серпень-вересень 2012 року.

За результатом зазначеної перевірки
було складено Акт про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки № 4877/17-10/НОМЕР_1 від 12 грудня
2012 року.

Так, у вказаному Акті перевірки
відповідач дійшов висновків про такі
порушення: відсутність поставок
товарів (робіт, послуг),
взаєморозрахунків та укладення угод з
метою настання реальних наслідків.
Господарські операції за серпень -
вересень 2012 року щодо придбання ФОП
ОСОБА_3 товарів (робіт, послуг) у
контрагента - постачальника ТОВ
«Арагон Торг», не підтверджуються
стосовно врахування реального часу
здійснення операцій, місцезнаходження
майна, наявності трудових,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для здійснення господарських операцій.
В зв'язку з тим, що угоди поставки є
нікчемними, нікчемний правочин є
недійсним в силу закону, такий
нікчемний правочин не створює інших
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Згідно п.1,
п. 5, статті 203, п.1, п.2 ст. 215, п.1 статті 216,
статті 228, статті 626, статті 629, статті 650,
статті 655, статті 658, статті 662 ЦК України
встановлено нікчемні правочини: по
операціях з придбання товарів (робіт
послуг) між позивачем та ТОВ «Арагон
Торг»; по операціях з
взаєморозрахунків між позивачем та ТОВ
«Арагон Торг».

Після складання Акту перевірки
податковим органом в автоматизованій
базі даних було відображено результати
проведеного контрольного заходу.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, позивач звернулася до
суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до п. 73.3 статті 73 ПК України -
органи державної податкової служби
мають право звернутися до платників
податків та інших суб'єктів
інформаційних відносин із письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлено законом), необхідної
для виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій,
завдань, та її документального
підтвердження.

Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) органу
державної податкової служби і повинен
містити перелік інформації, яка
запитується, та документів, що її
підтверджують, а також підстави для
надіслання запиту.

Письмовий запит про подання інформації
надсилається платнику податків або
іншим суб'єктам інформаційних відносин
за наявності хоча б однієї з таких
підстав: за результатами аналізу
податкової інформації, отриманої в
установленому законом порядку,
виявлено факти, які свідчать про
порушення платником податків
податкового, валютного законодавства,
законодавства у сфері запобігання та
протидії легалізації (відмиванню)
доходів, одержаних злочинним шляхом,
або фінансуванню тероризму та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби; для визначення
рівня звичайних цін на товари (роботи,
послуги) під час проведення перевірок;
виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків; щодо
платника податків подано скаргу про
ненадання таким платником податків
податкової накладної покупцю або про
порушення правил заповнення
податкової накладної; у разі
проведення зустрічної звірки; в інших
випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі.

Як було вірно встановлено судом першої
інстанції, податковий орган надіслав
запит №5006/10/17-147 від 15 листопада 2012 року
про надання інформації та
документального підтвердження щодо
фінансово-господарських
взаємовідносин між ФОП ОСОБА_3 і ТОВ
«Арагон Торг» за період серпень -
вересень 2012 року.

ДПІ у Деснянському районі м. Києва ДПС
було прийнято Наказ №1587 від 29
листопада 2012 року про проведення
документальної невиїзної перевірки
ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства
при проведенні фінансово -
господарських взаємовідносин з ТОВ
«Арагон Торг» за період з 01 серпня 2012
року по 31 серпня 2012 року.

Відповідачем було проведено
документальної невиїзної перевірки
щодо правомірності включення до складу
податкового кредиту витрат по сплаті
податку на додану вартість по
взаємовідносинах між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ
«Арагон Торг» за період
серпень-вересень 2012 року.

Відповідно до п. 79.1 статті 79 ПК України -
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу. Документальна невиїзна
перевірка здійснюється на підставі
зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1
статті 75 цього Кодексу документів та
даних, наданих платником податків у
визначених цим Кодексом випадках, або
отриманих в інший спосіб, передбачений
законом.

Згідно п. 79.2 зазначеної статті ПК
України - документальна позапланова
невиїзна перевірка проводиться
посадовими особами органу державної
податкової служби виключно на підставі
рішення керівника органу державної
податкової служби, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки.

Згідно з положеннями пп. 78.1.1 п. 78.1
статті 78 ПК України - документальна
позапланова перевірка здійснюється,
якщо за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Як встановлено судом, обов'язковий
письмовий запит позивачу було
надіслано. Позивач надав пояснення та
документально підтвердив свою
діяльність, що вбачається з тексту акту
перевірки. Таким чином, у податкового
органу були відсутні законодавчо
визначені підстави та обставини, за
наявності яких дозволено приймати
рішення про проведення перевірки, яке
оформляється наказом керівника.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про те, що,
приймаючи спірний Наказ, відповідач
діяв не на підставі та не у спосіб, що
передбачені чинним податковим
законодавством, а тому дії щодо
здійснення перевірки позивача на
підставі вказаного наказу є
протиправними.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції
України - органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 статті 204 Цивільного
кодексу України - правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаним судом недійсним
(презумпція правомірності).

Головною підставою вважати правочин
нікчемним є його недійсність,
встановлена законом. Саме законом, а не
Актами перевірок, які б факти в цих
актах не були відображені. Вказані ж в
Актах висновки є суто суб'єктивною
думкою посадових осіб податкового
органу, оскільки були зроблені за
відсутності інформації, яка надається
в передбаченому законодавством
порядку.

Крім того, відповідно до роз'яснення
Пленуму Верховного Суду України, яке
викладене у постанові від 06 листопада
2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» - нікчемними є
правочини, що посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема: правочини, спрямовані
на використання всупереч закону
комунальної, державної або приватної
власності; правочини, спрямовані на
незаконне відчуження або незаконне
володіння, користування, розпорядження
об'єктами права власності українського
народу - землею як основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави, її
надрами, іншими природними ресурсами
(стаття 14 Конституції України);
правочини щодо відчуження викраденого
майна; правочини, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

Таким чином, навіть за наявності ознак
нікчемності правочину, податкові
органи мають право лише звертатися до
судів з позовами про стягнення в доход
держави коштів, отриманих по
правочинах, здійснених з метою, що
свідомо суперечить інтересам держави і
суспільства, посилаючись на їх
нікчемність.

У зв'язку з цим слід зазначити, що одним
з основних завдань органів державної
податкової служби є здійснення
контролю дотримання податкового
законодавства і надання роз'яснень
законодавства з питань оподаткування
платникам податків. Жодним
нормативно-правовим актом не
передбачено право органу державної
податкової служби самостійно, в
позасудовому порядку, визнавати
нікчемними правочини і дані, вказані
платником податків в податкових
деклараціях.

Відповідачем також не було
обґрунтовано належним чином і доведено
у встановленому законом порядку, що
угоди порушують публічний порядок,
суперечать моральним засадам
суспільства та спрямовані на
заволодіння майном держави. Також
відповідачем не надано суду доказів
визнання укладених позивачем
правочинів недійсними у судовому
порядку.

Крім того, посилання відповідача на ч. 1
статті 203, статтю 215, статтю 216 ЦК України
є безпідставним, так як зазначені норми
можуть використовуватися лише при
визнанні правочинів недійсними в
судовому порядку.

Вказані висновки підтверджуються і
статтею 20 ПК України, відповідно до
якої органам державної податкової
служби України не надано повноважень
щодо визнання тих чи інших угод
(правочинів) недійсними та/або
нікчемними.

За таких обставин колегія суддів
зазначає, що висновки відповідача щодо
нікчемності правочинів, укладених ФОП
ОСОБА_3 та її контрагентом, який
зазначений в Акті перевірки від 12
грудня 2012 року № 4877/17-10/НОМЕР_1, не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства та порушують вимоги
статей Цивільного та Податкового
кодексів.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідачем було порушено процедуру
проведення перевірки, а саме: за
наслідками перевірки без прийняття
податкового повідомлення-рішення
податковим органом було відкореговано
податкові зобов'язання та податковий
кредит позивача в АІС «Співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України».

Так, відповідно до п. 75.1 статті 75 ПК
України - органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом.

Відповідно до п. 86.1 статті 86 ПК України -
результати перевірок (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Згідно із п. 86.8 статті 86 ПК України -
податкове повідомлення-рішення
приймається керівником податкового
органу (його заступником) протягом
десяти робочих днів з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акта перевірки у порядку,
передбаченому статтею 58 цього Кодексу,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень, а за наявності
заперечень посадових осіб платника
податків до акта перевірки приймається
з урахуванням висновку про результати
розгляду заперечень до акта перевірки -
протягом трьох робочих днів, наступних
за днем розгляду заперечень і надання
(надсилання) письмової відповіді
платнику податків. В акті перевірки
зазначаються як факти заниження, так і
факти завищення податкових зобов'язань
платника.

Тобто, у випадку складення акта за
наслідками перевірки платника
податків податковий орган визначає
грошове зобов'язання та нараховує
штрафні санкції лише шляхом прийняття
податкового повідомлення-рішення, яке
може у разі незгоди бути оскарженим до
вищестоящого органу чи до суду.

Разом з тим, неприйняття відповідачем
податкового повідомлення-рішення за
результатами вищевказаної перевірки
суперечить нормам Податкового кодексу
та свідчить про порушення відповідачем
порядку проведення самої перевірки.

А відтак, відображення в АС «Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України»
інформації про результати перевірки
ФОП ОСОБА_3, оформленого Актом
перевірки від 12 грудня 2012 року №
4877/17-10/198400906, є протиправним.

Таким чином необґрунтованим є висновок
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні даного адміністративного
позову.

Отже при винесенні оскаржуваної
постанови судом першої інстанції було
допущено порушення норм матеріального
права, що призвело до невірного по суті
вирішення справи.

Згідно до статті 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, зокрема,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС
України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23 грудня 2013 року -
скасувати та ухвалити нову.

Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві щодо проведення
документальної невиїзної перевірки
ОСОБА_3, за результатами якої складено
Акт від 12 грудня 2012 року №4877/17-10/НОМЕР_1.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Деснянському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві вилучити з інформаційної бази
органів державної податкової служби
Акт від 12 грудня 2012 року №4877/17-10/НОМЕР_1
про проведення документальної
невиїзної перевірки ОСОБА_3.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Деснянському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві утриматись від вчинення певних
дій, а саме використання та поширення
іншим органам Державної податкової
служби України Акту від 12 грудня 2012
року №4877/17-10/НОМЕР_1 про проведення
документальної невиїзної перевірки
ОСОБА_3.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254 КАС
України та може бути оскаржена
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції в порядку і
строки, встановлені статтею 212 КАС
України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя

Файдюк В.В.

Судді:

Чаку Є.В.

Мєзєнцев Є.І.