Справа № 825/415/14
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Справа: № 825/415/14

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Епель О.В.,

суддів:
Федотова І.В., Ісаєнко
Ю.А.,

за участю секретаря
Бабенка Д.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду в
місті Києві апеляційну скаргу відділу
Державної виконавчої служби
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом Новгород-Сіверської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області до відділу
Державної виконавчої служби
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: приватне підприємство
«Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька
фабрика» про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Новгород-Сіверська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області ( далі - позивач ) звернулася до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до відділу
Державної виконавчої служби
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції ( далі -
відповідач ), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача: приватне
підприємство «Новгород-Сіверська
бавовняно-ткацька фабрика» про зняття
арешту з майна, яке належить приватному
підприємству «Новгород-Сіверська
бавовняно-ткацька фабрика» та
перебуває в податковій заставі на
підставі акту опису майна від 03 січня
2013 року № 2.

Чернігівський окружний
адміністративний суд своєю постановою
від 04 лютого 2014 року адміністративний
позов задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року та ухвалити нову, якою відмовити у
задоволенні адміністративного позову,
так як, на думку апелянта, зазначену
постанову суду прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно до частини 4 статті 196 Кодексу
адміністративного судочинства
України, неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи, 03
січня 2013 року начальником
Новгород-Сіверської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області ( далі -
Новгород-Сіверська ОДПІ ) було прийнято
рішення № 2 про опис майна приватного
підприємства «Новгород-Сіверська
бавовняно-ткацька фабрика» ( далі - ПП
«Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька
фабрика» ) у податкову заставу.

На підставі та на виконання вказаного
рішення податковим керуючим
Новгород-Сіверської ОДПІ складено акт
опису майна ПП «Новгород-Сіверська
бавовняно-ткацька фабрика» в податкову
заставу від 03 січня 2013 року № 2.

Далі, податковим органом було
зареєстровано право податкової
застави на спірне рухоме та нерухоме
майно в Державному реєстрі обтяжень
рухомого майна та в Державному реєстрі
прав на нерухоме майно.

13 березня 2013 року заступником
начальника відділу Державної
виконавчої служби
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції було прийнято
постанову про накладення арешту на все
майно, що належить ПП
«Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька
фабрика».

На підставі вказаної постанови до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та Державного реєстру
обтяжень рухомого майна було внесено
обтяження у вигляді арешту майна ПП
«Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька
фабрика», яке на той час вже перебувало
у податковій заставі.

23 грудня 2013 року Чернігівським
окружним адміністративним судом було
прийнято постанову, відповідно до якої
Новгород-Сіверській ОДПІ надано
дозвіл на погашення суми податкового
боргу у розмірі 168199,85 грн. за рахунок
майна платника податків ПП
«Новгород-Сіверська бавовняно-ткацька
фабрика».

Спірні правовідносини регулюються
нормами Законів України «Про виконавче
провадження» ( далі - Закон № 606-XIV ), «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» ( далі - Закон №
1255-IV ), Податковим кодексом України (
далі - ПК України ), Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, затвердженою наказом Міністра
юстиції України від 02 квітня 2012 року №
512/5 ( далі - Інструкція № 512/5 ).

Так, згідно зі статтею 52 Закону № 606-ХІV,
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації.

Відповідно до частин першої, третьої та
четвертої статті 54 Закону № 606-ХІV,
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя. Для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю. Про звернення
стягнення на заставлене майно для
задоволення вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Частиною 2 статті 60 Закону № 606-ХІV
регламентовано, що в разі прийняття
судом рішення про зняття арешту з
майна, арешт з майна знімається за
постановою державного виконавця не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. Копія
постанови про зняття арешту з майна
надсилається боржнику та органу
(установі), якому була надіслана для
виконання постанова про накладення
арешту на майно боржника. В силу
положень частини 5 цієї ж статті, арешт
з майна чи коштів у незавершеному
виконавчому провадженні може бути
знятий за рішенням суду.

Згідно з пунктом 4.2.12 Інструкції № 512/5, у
випадках, передбачених частиною 5
статті 60 Закону, державний виконавець
виносить постанову про зняття арешту з
майна чи коштів не пізніше наступного
дня з моменту надходження належним
чином завіреної копії рішення суду до
органу ДВС.

При цьому, у підпункті 14.1.155 пункту 14.1
статті 14 ПК України закріплено, що
податкова застава - це спосіб
забезпечення сплати платником
податків грошового зобов'язання та
пені, не сплачених таким платником у
строк, визначений цим Кодексом.

У пункті 88.1 статті 88 ПК України
закріплено, що з метою забезпечення
виконання платником податків своїх
обов'язків, визначених цим Кодексом,
майно платника податків, який має
податковий борг, передається у
податкову заставу.

Пунктом 88.2 статті 88 ПК України
передбачено, що право податкової
застави виникає згідно з цим Кодексом
та не потребує письмового оформлення.

Згідно з пунктом 89.1 статті 89 ПК України,
право податкової застави виникає у
разі: несплати у строки, встановлені
цим Кодексом, суми грошового
зобов'язання, самостійно визначеної
платником податків у податковій
декларації, - з дня, що настає за
останнім днем зазначеного строку;
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної контролюючим
органом, - з дня виникнення податкового
боргу.

Положеннями статті 4 Закону № 1255-IV
передбачено, що обтяження поділяються
на публічні та приватні.

Відповідно до статті 37 Закону № 1255-IV,
податкова застава відноситься до
публічних обтяжень.

У частинах 2, 3 статті 12 Закону № 1255-IV
закріплено, що реєстрація обтяження
надає відповідному обтяженню чинності
у відносинах з третіми особами, якщо
інше не встановлено цим Законом. У разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте, воно є не чинним у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом. На підставі
реєстрації встановлюється пріоритет
обтяження, якщо інші підстави для
виникнення пріоритету не визначені цим
Законом. Задоволення прав чи вимог
декількох обтяжувачів, на користь яких
встановлено обтяження одного й того ж
рухомого майна, здійснюється згідно з
пріоритетом, який визначається в
порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною 3 статті 38 Закону №
1255-IV, якщо рухоме майно, яке є предметом
публічного обтяження, є також
предметом інших обтяжень, задоволення
прав обтяжувача за публічним
обтяженням або особи, на користь якої
встановлено публічне обтяження,
здійснюється в черговості згідно з
пріоритетом публічного обтяження.

Статтею 39 Закону № 1255-IV регламентовано,
що публічне обтяження підлягає
реєстрації в порядку, встановленому
цим Законом, протягом п'яти днів із дня
винесення відповідного рішення, на
підставі якого воно виникає. Обов'язок
щодо здійснення реєстрації
покладається на уповноважений орган
або на особу, зазначену в рішенні
уповноваженого органу. Пріоритет
публічного обтяження встановлюється з
моменту його реєстрації. Зареєстровані
публічні обтяження не мають пріоритету
над обтяженнями того ж рухомого майна,
які були зареєстровані раніше моменту
реєстрації публічного обтяження, а
також обтяженнями, які мають вищий
пріоритет згідно з правилами,
встановленими розділом III цього Закону.

Згідно з вимогами частини 1 статті 14
Закону № 1255-IV, якщо інше не встановлено
цим Законом, зареєстроване обтяження
має вищий пріоритет над
незареєстрованими обтяженнями.
Пріоритет зареєстрованих обтяжень
визначається у черговості їх
реєстрації, за винятками,
встановленими цим Законом.
Обтяжувачі, які зареєстрували
обтяження одного і того ж рухомого
майна одночасно, мають рівні права на
задоволення своїх вимог.

Пунктом 90.1 статті 90 ПК України чітко
визначено, що пріоритет податкової
застави щодо пріоритету інших обтяжень
(включаючи інші застави)
встановлюється відповідно до закону.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що при вирішенні питання
стосовно визначення пріоритетності
обтяжень рухомого та/або нерухомого
майна перевагу слід надавати
публічному обтяженню, яким, зокрема, є
податкова застава, або тому з обтяжень,
що було зареєстровано першим у порядку,
встановленому законодавством.

Крім того, у разі накладення арешту на
майно боржника, яке перебуває в
податковій заставі, податковий орган,
як заставодержатель, наділений правом
на звернення до суду з позовом про
зняття арешту з такого майна. При цьому,
обов'язок державного виконавця зняти
арешт у незавершеному виконавчому
провадженні виникає з моменту
надходження відповідного рішення суду.

Разом з тим, колегія суддів встановила,
що спірне майно ПП «Новгород-Сіверська
бавовняно-ткацька фабрика»
складається з рухомого та нерухомого
майна, яке перебуває у податковій
заставі та було внесено до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна і
Державного реєстру прав на нерухоме
майно із зазначенням виду обтяження
«Податкова застава» 11 січня 2013 року, що
передує даті винесення відповідачем
постанови про накладення арешту на все
майно ПП «Новгород-Сіверська
бавовняно-ткацька фабрика», яку було
складено 13 березня 2013 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що в даному випадку обтяження
спірного майна у вигляді податкової
застави має пріоритетне значення перед
арештом, накладеним відповідачем на це
ж майно.

Доводи апелянта про те, що в даному
випадку пріоритетним слід вважати
порядок обтяження майна боржника,
передбачений Законом України «Про
виконавче провадження», а не нормами ПК
України, суд апеляційної інстанції
вважає необґрунтованими та
безпідставними, з огляду на наведену
вище аргументацію та правове
тлумачення норм законодавства у галузі
обтяжень майна.

Більш того, колегія суддів відзначає,
що апелянт, який є суб'єктом владних
повноважень, діючи у порушення вимог
частини 2 статті 72 КАС України, не довів
правомірності накладення ним арешту на
все майно ПП «Новгород-Сіверська
бавовняно-ткацька фабрика» і не
переконав суд апеляційної інстанції у
своїй правоті.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності правових
підстав для задоволення
адміністративного позову
Новгород-Сіверської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області і приходить до
висновку про те, що судом першої
інстанції було повно встановлено
фактичні обставини справи, правильно
визначено норми матеріального та
процесуального права, які підлягають
застосуванню, із дотриманням вимог
статті 159 КАС України.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
відділу Державної виконавчої служби
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції - залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року - без змін.

Керуючись ст. ст. 41, 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділу
Державної виконавчої служби
Новгород-Сіверського районного
управління юстиції - залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 04
лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Епель О.В.

Судді:
Федотов І.В.

Ісаєнко Ю.А.