Справа № 814/3038/13-а
Суддя: Алєксєєв В.О.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

10 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/3038/13-а

Категорія: 9.3 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Алєксєєва В.О.

суддів - Милосердного М.М.,

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Скалозуб Л.П.

з участю: представника Державної
казначейської служби України -
Хмельницького Віктора Сергійовича,
представників приватного підприємства
"Тарсус Плюс" - Лєшан Олени Євгенівни та
Родіонової Вікторії Євгенівни,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної казначейської
служби України на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства
"Тарсус Плюс" до Державної
казначейської служби України про
визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И Л А :

ПП "Тарсус Плюс" звернулось до суду з
адміністративним позовом до ДКС
України про визнання протиправними дії
щодо невиконання судових рішень,
посилаючись на те, що постановою
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2010
року, яка залишена без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року на користь позивача з
Державного бюджету стягнуто 3 413 274 грн.,
проте до теперішнього часу рішення
суду не виконані.

Відповідачем позов не визнано,
вказуючи, що рішення судів оскаржені до
Вищого адміністративного суду України,
а тому відшкодування на їх підставі
податку на додану вартість до розгляду
касаційної скарги є передчасним і може
призвести до втрат Державного бюджету
України.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року адміністративний позов
задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
ДКС України, яка полягає у невиконанні
постанови Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2010
року і ухвали Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року в частині стягнення на користь
позивача 3 413 274 грн. бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість.

В апеляційній скарзі ДКС України
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки судом першої інстанції не
було досліджено обставини справи, що
мають значення для справи, наслідком
чого стало постановлення
необґрунтованого та неправомірного
рішення суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
встановив, що 30 серпня 2010 року
Миколаївським окружним
адміністративним судом прийнято
постанову, згідно якої, серед іншого, що
не входить до предмету доказування в
даній адміністративній справі,
стягнуто з Державного бюджету України
через ГУДК України у Миколаївській
області на користь позивача 3 413 274 грн.
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість, присуджено судовий
збір в сумі 1 703,40 грн.

За апеляційною скаргою податкового
органу, постанова суду переглянута
Одеським апеляційним адміністративним
судом, який своєю ухвалою від 05 березня
2012 року апеляційну скаргу залишив без
задоволення, а рішення суду в частині
відшкодування податку на додану
вартість і судового збору без змін.

11 квітня 2012 року Миколаївським
окружним адміністративним судом у
справі видано виконавчий лист, згідно
якого на користь позивача підлягає
стягненню бюджетна заборгованість з
податку на додану вартість в розмірі 3
413 274 грн. і 1 703,40 грн. судового збору.

13 червня 2012 року, ухвалою
Миколаївського окружного
адміністративного суду виконавчий
лист в частині стягнення судового
збору в сумі 1 703,40 грн. визнано таким, що
не підлягає виконанню і на цю суму
видано новий виконавчий лист.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем допущена протиправна
бездіяльність щодо невиконання
судових рішень, у зв'язку з чим позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Судова колегія погоджується з цими
висновками суду першої інстанції та
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до п.200.1 ст. 200 ПК України -
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п.200.15 ст. 200 ПК України - після
закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження орган державної податкової
служби протягом п'яти робочих днів, що
настали за днем отримання відповідного
рішення, зобов'язаний подати органу, що
здійснює казначейське обслуговування
бюджетних коштів, висновок із
зазначенням суми податку, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Пунктом 200.13 ст. 200 ПК України визначено,
що на підставі отриманого висновку
відповідного органу державної
податкової служби орган Державного
казначейства України видає платнику
податку зазначену в ньому суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби.

Відповідно до п.200.23 ст. 200 ПК України -
суми податку, не відшкодовані
платникам протягом визначеного цією
статтею строку, вважаються
заборгованістю бюджету з
відшкодування податку на додану
вартість.

Оскільки процедура судового
оскарження податкового
повідомлення-рішення №/0 від 14
серпня 2009 року закінчена, що
підтверджується ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05 березня 2012 року, яка набрала
законної сили, а відшкодування в
розмірі 3 413 274 грн. не здійснено, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог.

При цьому, колегія суддів не приймає до
уваги посилання апелянта на те, що
Вищим адміністративним судом не
винесено рішення по справі, і тому
передчасне стягнення заборгованості
може призвести до значних втрат
Державного бюджету України, оскільки
подання касаційної скарги є
реалізацією права на оскарження
судових рішень, але не позбавляє їх
законної сили та обов'язковості для
виконання.

Разом з тим, під час апеляційного
розгляду справи, ПП "Тарсус Плюс" була
надана копія ухвали Вищого
адміністративного суду від 06 лютого 2014
року, згідно якої касаційна скарга ДПІ
у Жовтневому районі Миколаївської
області залишена без задоволення, а
постанова Миколаївського окружного
адміністративного суду від 30 серпня 2010
року та ухвала Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 березня
2012 року залишені без змін.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
казначейської служби залишити без
задоволення, постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 05
грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: