Справа № 826/15290/13-а
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач: Оксененко
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Бистрик Г.М., Карпушової О.В.,

при секретарі - Ніколаєнко М.Г.,

за участю позивача - ОСОБА_2,
представника відповідача - Синчука Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління юстиції у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 листопада 2013 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління юстиції
у м. Києві, Головного управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві про зобов'язання
вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Головного управління
юстиції у м. Києві, Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві, в якому з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просив зобов'язати
Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
примусово стягнути з Головного
управління юстиції в м. Києві на його
користь заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 13.09.2010 року по день
поновлення на посаді, тобто по 19.07.2012 у
розмірі 65762,05 грн. виходячи з розміру
середньої заробітної плати за 2 місяці,
що передували звільненню та
попередньої виплати на виконання
постанови суду.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
листопада 2013 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Головне управління юстиції у
м. Києві подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
вимог адміністративного позову в
повному обсязі.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують
тим, що постанова Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
листопада 2013 року прийнята без
достатнього з'ясування обставин, що
мають істотне значення для законного
вирішення справи, з порушенням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, які з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
постановою Вищого адміністративного
суду України від 18.12.2012 у справі №
2а-14204/10/2670 за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління юстиції у м. Києві
про скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу касаційну
скаргу ОСОБА_2 задоволено. Поновлено
позивача на роботі на посаді першого
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві з 13.09.2010 та
постановлено стягнути з Головного
управління юстиції у м. Києві на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 13.09.2010 по день
поновлення на роботі, виходячи з
розміру середньої заробітної плати з
посади першого заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у м.
Києві.

Наказом начальника Головного
управління юстиції у м. Києві від
19.07.2012 №1167/03 ОСОБА_2 поновлено на
роботі на посаді першого заступника
начальника Відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

В подальшому 02.04.2013 Окружним
адміністративним судом м. Києва видано
виконавчий лист по справі №2а-14204/10/2670 з
примусового виконання вказаної вище
постанови Вищого адміністративного
суду України в частині стягнення з
Головного управління юстиції у м.
Києві на користь ОСОБА_2 середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з
13.09.2010 по день поновлення на роботі,
виходячи з розміру середньої
заробітної плати з посади першого
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Позивач звернувся до Головного
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві із заявою про
виконання виконавчого листа виданого
02.04.2013 щодо стягнення з Головного
управління юстиції у м. Києві на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 13.09.2010 по день
поновлення на роботі, виходячи з
розміру середньої заробітної плати з
посади першого заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у м.
Києві.

Проте, листом від 03.06.2013 №05-08/1624-6904
Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
повернуло оригінал вказаного вище
виконавчого листа стягувачу (позивачу)
оскільки у виконавчому листі не
визначено загальну суму грошових
коштів, яка підлягає стягненню з
Головного управління юстиції у м. Києві
на користь ОСОБА_2, а Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві не наділено
повноваженнями на здійснення
розрахунку суми невиплачених коштів. У
разі визначення судом конкретної суми,
яка підлягає стягненню Головне
управління Державної казначейської
служби України у м. Києві повідомило, що
здійснить заходи щодо виконання
рішення суду у межах своєї компетенції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України, від 06.11.1992, № 9 "Про практику
розгляду судами трудових спорів"
визначено, що у випадках стягнення на
користь працівника середнього
заробітку за час вимушеного прогулу в
зв'язку з незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи. Для
працівників, які пропрацювали на
даному підприємстві (в установі,
організації) менш двох місяців,
обчислення проводиться з розрахунку
середнього заробітку за фактично
відпрацьований час. При цьому
враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року N
100 (зі змінами, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 16
травня 1995 року N 348).

Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року
№100, (далі - Порядку) середня заробітна
плата за час вимушеного прогулу
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
що передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час.

Відповідно до абзацу 4 названого пункту
Порядку якщо протягом останніх двох
календарних місяців працівник не
працював, середня заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
попередні два місяці роботи. Якщо і
протягом цих місяців працівник не
відпрацював жодного робочого дня,
середня заробітна плата обчислюється
відповідно до останнього абзацу пункту
4 Порядку.

При цьому при обчисленні середньої
заробітної плати у всіх випадках її
збереження включаються: основна
заробітна плата; доплати і надбавки (за
надурочну роботу та роботу в нічний
час; суміщення професій і посад;
розширення зон обслуговування або
виконання підвищених обсягів робіт
робітниками-почасовиками; високі
досягнення в праці (високу професійну
майстерність); умови праці;
інтенсивність праці; керівництво
бригадою, вислугу років та інші);
виробничі премії та премії за економію
конкретних видів палива,
електроенергії і теплової енергії;
винагорода за підсумками річної роботи
та вислугу років тощо. Премії
включаються в заробіток того місяця, на
який вони припадають згідно з
розрахунковою відомістю на заробітну
плату. Премії, які виплачуються за
квартал і більш тривалий проміжок часу,
при обчисленні середньої заробітної
плати за останні два календарні місяці,
включаються в заробіток в частині, що
відповідає кількості місяців у
розрахунковому періоді. У разі коли
число робочих днів у розрахунковому
періоді відпрацьовано не повністю,
премії, винагороди та інші
заохочувальні виплати під час
обчислення середньої заробітної плати
за останні два календарні місяці
враховуються пропорційно часу,
відпрацьованому в розрахунковому
періоді (п. 3 Порядку).

Згідно з п. 4 Порядку не враховуються
при обчисленні середньої заробітної
плати у всіх випадках її збереження
згідно з чинним законодавством: а)
виплати за виконання окремих доручень
(одноразового характеру), що не входять
в обов'язки працівника (за винятком
доплат за суміщення професій і посад,
розширення зон обслуговування або
виконання додаткових обсягів робіт та
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників, а також різниці
в посадових окладах, що виплачується
працівникам, які виконують обов'язки
тимчасово відсутнього керівника
підприємства або його структурного
підрозділу і не є штатними
заступниками); б) одноразові виплати
(компенсація за невикористану
відпустку, матеріальна допомога,
допомога працівникам, які виходять на
пенсію, вихідна допомога тощо); в)
компенсаційні виплати на відрядження і
переведення (добові, оплата за проїзд,
витрати на наймання житла, підйомні,
надбавки, що виплачуються замість
добових); г) премії за винаходи та
раціоналізаторські пропозиції, за
сприяння впровадженню винаходів і
раціоналізаторських пропозицій, за
впровадження нової техніки і
технології, за збирання і здавання
брухту чорних, кольорових і
дорогоцінних металів, збирання і
здавання на відновлення
відпрацьованих деталей машин,
автомобільних шин, введення в дію
виробничих потужностей та об'єктів
будівництва (за винятком цих премій
працівникам будівельних організацій,
що виплачуються у складі премій за
результати господарської діяльності);
д) грошові і речові винагороди за
призові місця на змаганнях, оглядах,
конкурсах тощо; е) пенсії, державна
допомога, соціальні та компенсаційні
виплати; є) літературний гонорар
штатним працівникам газет і журналів,
що сплачується за авторським
договором; ж) вартість безплатно
виданого спецодягу, спецвзуття та
інших засобів індивідуального захисту,
мила, змивних і знешкоджувальних
засобів, молока та
лікувально-профілактичного
харчування; з) дотації на обіди, проїзд,
вартість оплачених підприємством
путівок до санаторіїв і будинків
відпочинку; и) виплати, пов'язані з
ювілейними датами, днем народження, за
довголітню і бездоганну трудову
діяльність, активну громадську роботу
тощо; і) вартість безплатно наданих
деяким категоріям працівників
комунальних послуг, житла, палива та
сума коштів на їх відшкодування; ї)
заробітна плата на роботі за
сумісництвом (за винятком працівників,
для яких включення її до середнього
заробітку передбачено чинним
законодавством); й) суми відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; к) доходи (дивіденди,
проценти), нараховані за акціями
трудового колективу і вкладами членів
трудового колективу в майно
підприємства; л) компенсація
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів
її виплати

При обчисленні середньої заробітної
плати за останні два місяці, крім
перелічених вище виплат, також не
враховуються виплати за час, протягом
якого зберігається середній заробіток
працівника (за час виконання державних
і громадських обов'язків, щорічної і
додаткової відпусток, відрядження
тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю.

Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку
основою для визначення загальної суми
заробітку, що підлягає виплаті за час
вимушеного прогулу, є середньоденна
(середньогодинна) заробітна плата
працівника.

Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат,
що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці
роботи, провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період. У разі коли середня
місячна заробітна плата визначена
законодавством як розрахункова
величина для нарахування виплат і
допомоги, вона обчислюється шляхом
множення середньоденної заробітної
плати, розрахованої згідно з абзацем 1
цього пункту, на середньомісячне число
робочих днів у розрахунковому періоді.

Як встановлено судом першої інстанції,
позивач з 24.06.2010 по 12.07.2010 перебував у
відпустці, а з 05.07.2010 по 10.09.2010 - на
лікуванні.

Таким чином, так як звільнення ОСОБА_2
відбулося 13 вересня 2010 року, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанцій, що середня заробітна
плата позивача повинна обчислюватися з
виплат, нарахованих йому за
попередні два місяці роботи, а саме
за травень і червень 2010 року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до довідки від 15.10.2013 №898 про доходи
ОСОБА_2 з 01.01.2010 по 22.10.2010, з урахуванням
п. 3 Порядку, загальна сума заробітної
плати за травень-червень 2010 року та
становить 7 463,01 грн.

Згідно листа Міністерства праці та
соціальної політики України від 25.08.2009
№9681/0/14-07/13 «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2010 рік»
кількість робочих днів в травні 2010 року
становила 17 робочих днів та в червні 2010
року - 21 робочий день.

Таким чином, середньоденна заробітна
плата ОСОБА_2 становить 196,39 грн. (7 463,01
грн.: 38 відпрацьовані дні).

При цьому, постановою Вищого
адміністративного суду України від
18.12.2012 у справі № 2а-14204/10/2670
постановлено стягнути з Головного
управління юстиції у м. Києві на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу з 13.09.2010 по день
поновлення на роботі.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що позивача поновлено на
роботі наказом начальника Головного
управління юстиції у м. Києві від
19.07.2012 №1167/03.

Таким чином, у вимушеному прогулі
позивач перебував з 13.09.2010 по 18.07.2012.

Відповідно до листа Міністерства праці
та соціальної політики України від
25.08.2009 №9681/0/14-07/13 «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2010 рік»
кількість робочих днів в вересні 2010
року становила 22 робочі дні, в жовні 2010
року - 21 робочий день, в листопаді 2010
року - 22 робочі дні, в грудні 23 робочі
дні.

Згідно листа Міністерства праці та
соціальної політики України від 25.08.2010
№ 9111/0/14-10/13 «Про розрахунок норми
тривалості робочого часу на 2011 рік» в
2011 році 250 робочих днів.

Відповідно до листа Міністерства
праці та соціальної політики України
від 23.08.2011 р. № 8515/0/14-11/13 «Про
розрахунок норми тривалості робочого
часу на 2012 рік» кількість робочих днів
становила: в січні - 20 робочих днів, в
лютому - 21 робочий день, в березні - 21
робочий день, в квітні 20 робочий день, в
травні 20 робочих днів, в червні 19
робочих днів, в липні - 22 робочі дні.

Отже, загальна кількість робочих днів
за період з 13.09.2010 по 18.07.2012 становить 437
робочих днів, у зв'язку з чим належний
до виплати позивачу середній заробіток
за час вимушеного прогулу складає 85
822,43 грн. (437 днів х 196,39грн.).

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судом першої
інстанції, на виконання постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.05.2011 по
справі №2а-14204/10/2670 за позовом ОСОБА_2 до
Головного управління юстиції у м. Києві
про скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, Головним
управлінням юстиції у м. Києві
нараховано та сплачено на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час
вимушеного прогулу в сумі 20060,38 грн.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог про стягнення з
Головного управління юстиції у м.
Києві 65762,05грн. (85 822,43 грн. - 20060,38 грн. =
65762,05 грн.) середньої заробітної плати
за час вимушеного прогулу з 13.09.10р. по
18.07.2012р.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про виконавче провадження»
рішення про стягнення коштів з
державного та місцевого бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України порядком.

Згідно з п. 3 Постанови Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 № 845 "Про
затвердження Порядку виконання рішень
про стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників" (далі
Порядок) рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

Відповідно до п. 13 Положення про
Головне управління юстиції
Міністерства юстиції України а АР Крим,
головні управління юстиції в областях,
містах Києві та Севастополі,
управління юстиції утримується за
рахунок Державного бюджету України.

Таким чином, виконання рішень про
стягнення коштів з державного та
місцевого бюджетів або бюджетних
установ покладено на органи Державного
казначейства України,а тому, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції щодо зобов'язання
Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
примусово стягнути з Головного
управління юстиції в м. Києві на
користь ОСОБА_2 заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 13.09.2010 по 19.07.2012 у
розмірі 65762,05 грн.

При цьому, суд вважає безпідставними
посилання апелянта на те, що середній
розмір заробітної плати ОСОБА_2 має
складати 2 537,33 грн., так як при
розрахунку середньої заробітної плати
Головним управлінням юстиції у м. Києві
виключено суми відрахування на
податки, чим порушено абз. 3 п.3 Порядку.

Таким чином, суд першої інстанції дав
ґрунтовний аналіз нормам
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, що об'єктивно
виклав в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що відповідачем не
було доведено законність та
обґрунтованість вчинених ним дій, а
тому суд першої інстанції дійшов
правильних висновків про
обґрунтованість позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, в зв'язку з чим підстави для
її задоволення відсутні.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління юстиції у м. Києві залишити
без задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 11
листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
порядку та строки передбачені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:

О.М. Оксененко

Судді:

Г.М. Бистрик

О.В. Карпушова О.В.

Ухвалу в повному тексті
виготовлено 08.04.2014 року.

.

Головуючий суддя
Оксененко О.М.

Судді:
Бистрик Г.М.

Карпушова О.В.