Справа № 815/1864/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року 15 год. 35 хв. м. Одеса
Справа № 815/1864/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді
Іванова Е.А.

секретар
Чиженко А.О.

за участю: позивача
ОСОБА_1

представників: позивача
ОСОБА_2

відповідача ГУМВС України в Одеській
області Ращенко Є.М.,

Суворовського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області - Вольської
І.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в
м.Одесі адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
МВС України в Одеській області,
Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області про скасування
наказу та поновлення на посаді,
стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до
Головного управління МВС України в
Одеській області, Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області, в
якому позивач просив скасувати наказ
ГУМВС України в Одеській області №157
о/с від 10.04.2013 року в частині звільнення
майора міліції ОСОБА_1 старшого
дільничного інспектора міліції
сектора дільничних інспекторів
міліції Хаджибеївського відділу
міліції Суворовського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області 12.04.2013 року
згідно п. 64 «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України; поновити
майора міліції ОСОБА_1 на посаді
старшого дільничного інспектора
міліції сектора дільничних
інспекторів міліції Хаджибеївського
відділу міліції Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області;
стягнути з ГУМВС в Одеській області
середній заробіток за час вимушеного
прогулу ОСОБА_1 з 12.04.2013 року по день
поновлення на роботі; стягнути з ГУМВС
України в Одеській області середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку з ОСОБА_1; стягнути з ГУМВС
України в Одеській області на користь
ОСОБА_1 грошову компенсацію в рахунок
компенсації невикористаної щорічної
відпустки; стягнути з ГУМВС України в
Одеській області сплачену ОСОБА_1 суму
судового збору; стягнути з ГУМВС
України в Одеській області на користь
ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у
розмірі 4384,80 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08
квітня 2013 року начальником ГУМВС
України в Одеській області було видано
наказ №697 «Про звільнення та покарання
працівників Хаджибеївського ВМ
Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області», п. 1 якого «за грубе
порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного
статуту ОВС України, затвердженого
Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV,
Присяги працівника ОВС, наказу МВС
України від 22.02.2012 року №155 «Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу ОВС
України, низькі показники в службовій
діяльності, не забезпечення належним
чином дорученої ділянки роботи, не
приділенні належної уваги підвищенню
знань та професійної майстерності, не
наданні на перевірку зошиту зі
службової підготовки, безпідставному
невиходу на службу без поважних причин
з 05 по 08.04.2013 року, старшого дільничного
інспектора міліції сектора дільничних
інспекторів міліції Хаджибеївського
відділу міліції Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
майора міліції ОСОБА_1, з ОВС звільнити
за п. 64 «є» (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим та начальницьким складом
органів внутрішніх справ України.
Даний наказ до нього доведений не був.
Та в зв'язку з чим, з метою з'ясування
причин звільнення ОСОБА_1, адвокатом
ОСОБА_5 був направлений адвокатський
запит до ГУМСВ України в Одеській
області про вимогу надання копії
наказу ГУМВС України про звільнення
ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ. 25
лютого 2014 року адвокатом ОСОБА_6 був
отриманий витяг з наказу №157 о/с від
10.04.2013 року згідно якого, з 12 квітня 2013
року його було звільнено з органів
внутрішніх справ за п. 64 «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (за порушення
дисципліни). Проте позивач вважає, що
даний наказ є протиправним, що
прийнятий без встановлення дійсних
обставин справи, не дотриманні
процедури звільнення, а тому підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали, просили
його задовольнити з підстав,
викладених в позовній заяві.

Представник відповідача -
Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області в судовому засіданні
позов не визнав та просив відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі та
надав письмові заперечення, які
мотивовані тим, що 08.04.2013 року
Суворовським РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області проведене службове
розслідування по факту невиходу на
службу майора міліції ОСОБА_1 у
відповідності до вимог законодавства.
Згідно з висновком службового
розслідування, 05.04.2013 року начальник
СДІМ Хаджибеївського ВМ Суворовського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
звернувся з рапортом до керівництва
Суворовського РВ про те, що його
підлеглий старший дільничний
інспектор міліції сектора дільничних
інспекторів міліції Хаджибеївського
відділу міліції Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
ОСОБА_1 05.04.2013 року був відсутній на
службі, причини своєї відсутності
керівництву не доповів, на телефонні
дзвінки протягом дня не відповідав. В
ході службового розслідування
виявлено скоєння позивачем грубого
порушення службової дисципліни, що
виразилося у невиході на службу без
поважних причин.

Представник відповідача - ГУ МВС
України в Одеській області в судовому
засіданні позов не визнав та просив
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі та надав до суду
письмові заперечення на позов, які
мотивовані тим, що ОСОБА_1 на момент
звільнення обіймав посаду старшого
дільничного інспектора міліції
сектора дільничних інспекторів
міліції Хаджибеївського відділу
міліції Суворовського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області та за грубе
порушення вимог ст. 7 Дисциплінарного
статуту ОВС України, затвердженого
Законом України від 22.02.2006 року №3460-ІV,
Присяги працівника ОВС, наказу МВС
України від 22.02.2012 року №155 «Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу ОВС
України, низькі показники в службовій
діяльності, не забезпечення належним
чином дорученої ділянки роботи, не
приділенні належної уваги підвищенню
знань та професійної майстерності, не
наданні на перевірку зошиту зі
службової підготовки, безпідставному
невиходу на службу без поважних причин
з 05 по 08.04.2013 року, старшого дільничного
інспектора міліції сектора дільничних
інспекторів міліції Хаджибеївського
відділу міліції Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
майора міліції ОСОБА_1, звільнено з ОВС
за п. 64 «є» (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби рядом
та начальницьким складом органів
внутрішніх справ України. На підставі
викладеного, представник відповідача
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог позивача.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснив, що він в квітні 2013 року
працював на посаді начальника СДІМ
Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ
ОМУ ГУ МВС України в Одеській області
та був безпосереднім начальником
позивача. Та повідомив, що позивач був
відсутній на службі у період з 05.04.2013
року по 08.04.2013 року, не повідомивши
керівництво про причини своєї
відсутності. Ним вживались всі
необхідні заходи для встановлення
причин невиходу на службу позивача,
проте результатів досягнуто не було,
про що були складені відповідні акти.
Та після видання наказу про звільнення
ОСОБА_1 на службу не виходив.

Вислухавши пояснення учасників
судового процесу, свідка, з'ясувавши
обставини справи та дослідивши наявні
у справі докази, суд доходить наступних
висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з лютого
2005 року проходив службу в органах
внутрішніх справ України та з березня
2013 року по час звільнення займав посаду
старшого дільничного інспектора
міліції сектора дільничних
інспекторів міліції Хаджибеївського
відділу міліції Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області.

08 квітня 2013 року начальником ГУ МВС
України в Одеській області був виданий
наказ №697 «Про звільнення та покарання
працівників Хаджибеївського ВМ
Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області» пунктом 1 якого «за
грубе порушення вимог ст. 7
Дисциплінарного статуту ОВС України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 року №3460-ІV, Присяги працівника
ОВС, наказу МВС України від 22.02.2012 року
№155 «Правил поведінки та професійної
етики осіб рядового та начальницького
складу ОВС України, низькі показники в
службовій діяльності, не забезпечення
належним чином дорученої ділянки
роботи, не приділенні належної уваги
підвищенню знань та професійної
майстерності, не наданні на перевірку
зошиту зі службової підготовки,
безпідставному невиходу на службу без
поважних причин з 05 по 08.04.2013 року,
старшого дільничного інспектора
міліції сектора дільничних
інспекторів міліції Хаджибеївського
відділу міліції Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
майора міліції ОСОБА_1, звільнено з ОВС
за п. 64 «є» (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби рядом
та начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (а.с. 105-108).

Та 10.04.2013р. начальником ГУ МВС України в
Одеській області виданий наказ №157 о/с
яким позивача звільнено з 12.04.2013р. з
органів внутрішніх справ за п.64 «Є»
Положення (а.с. 13).

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України» від 22.02.2006р. №3460-IV, Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затверджене
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991р. за №114, Етичним кодексом
працівника органів внутрішніх справ
України, (схвалений колегією МВС
України 05.10.2000р. №7км/8), Кодексом честі
працівника органів внутрішніх справ
України, затверджений наказом МВС
України від 11.01.1996р. №18, Присягою
працівника органів внутрішніх справ
України, затверджена постановою
Кабінету Міністрів України №382 від
28.12.1991р.

Відповідно до положень ст.7
Дисциплінарного статуту ОВС працівник
міліції зобов'язаний дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників; захищати і
охороняти від протиправних посягань
життя, здоров'я, права та свободи
громадян, власність, довкілля, інтереси
суспільства і держави; поважати
людську гідність, виявляти турботу про
громадян і бути готовим у будь-який час
надати їм допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку. У разі виявлення
порушень законодавства, зловживань чи
інших правопорушень у службовій
діяльності особа рядового або
начальницького складу повинна вжити
заходів щодо припинення цих порушень
та доповісти про це безпосередньому
або старшому прямому начальникові.

Відповідно до п. "є" ст. 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого 29.07.1991
року Постановою Кабінету Міністрів
України № 114 особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ України, затвердженим
22.02.2006 року Законом України №3460-ІV,
визначено сутність службової
дисципліни, обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Статуту
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.
Дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Згідно із п. 6 ст. 12 Статуту на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такий вид дисциплінарного
стягнення як звільнення з посади.

При цьому, порядок накладення
дисциплінарного стягнення
регламентується ст. 14 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України, зокрема з метою з'ясування
всіх обставин дисциплінарного
проступку, учиненого особою рядового
або начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Службове розслідування має бути
завершене протягом одного місяця з дня
його призначення начальником. У разі
необхідності цей термін може бути
продовжено начальником, який призначив
службове розслідування, або старшим
прямим начальником, але не більш як на
один місяць. Забороняється проводити
службове розслідування особам, які є
підлеглими порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника. Порядок
проведення службового розслідування
встановлюється міністром внутрішніх
справ України. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Як зазначено в наказі ГУМВС України в
Одеській області №697 від 08.04.2013р.
підставою для видання наказу та
звільнення стало не забезпечення
належним чином дорученої ділянки
роботи, не приділенні належної уваги
підвищенню знань та професійної
майстерності, не наданні на перевірку
зошиту зі службової підготовки,
безпідставному невиходу на службу без
поважних причин з 05 по 08.04.2013 року.

Підставою для видання оскаржуваного
наказу став висновок службового
розслідування по факту невихода на
службу майора міліції ОСОБА_1 від 08.04.2013
року призначеного на підставі рапорту
начальника сектора ДІМ
Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ
майора міліції ОСОБА_7 (а.с. 48-49)

Так у вказаному висновку зазначено, що
05.04.2013 року в зв'язку з невиходом на
службу ОСОБА_1 заступником начальника
ВМ начальником МГБ майором міліції
Литвиновим М.В., начальником сектора
ДІМ Хаджибеївського ВМ Суворовського
РВ майором міліції ОСОБА_7, дільничним
інспектором міліції сектора ДІМ
Луковим А.В. о 09-00 год. складений акт про
відсутність на роботі старшого
інспектора міліції СДІМ
Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області
майора міліції ОСОБА_1

В зв'язку з чим, 05.04.2013 року начальник
СДІМ Хаджибеївського ВМ Суворовського
РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській
області майор міліцї ОСОБА_7 подав
рапорт до керівництва Суворовського РВ
про те, що старший дільничний інспектор
сектора ДІМ Хаджибеївського ВМ майор
міліції ОСОБА_1 05.04.2013 року був
відсутній на службі, причини своєї
відсутності керівництву не доповів, на
телефоні дзвінки протягом дня не
відповідав.

Потягом 05, 06, 08 квітня 2013 року
працівниками Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
неодноразово приїзджали за адресою
мешкання позивача та їх повідомляли, що
його немає та останній раз його бачили
коли він вийшов з квартири 05.04.2013 року.

На запит ГУ МВС України в Одеській
області до поліклініки СМЗ ГУМВС
України в Одеській області була
отримана відповідь від 08.04.2013 року
№17/157, про те що майор міліції ОСОБА_1
перебував на лікарняному з 01.04.2013 року
по 04.04.2013 року.

Таким чином, встановлено, що позивач з
05.04.2013 року по час складення висновку,
не виходив на службу, поважність причин
невиходу на роботу не повідомив,
документів про звільнення від
виконання службових обов'язків у
зв'язку із тимчасовою непрацездатністю
не надав, про що були складенні
відповідні акти.

Враховуючи, що позивач з 05.04.2013 року на
службу не виходив, керівництво про
причини невиходу на службу не
повідомив, документів про звільнення
від службових обов'язків не надав,
начальником ГУМВС України в Одеській
області 08.04.2013 року видано Наказ №697 про
звільнення та покарання працівників
Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ
ОМУ ГУМВС України в Одеській області, п
.1 якого, старшого дільничного
інспектора міліції сектора дільничних
інспекторів міліції Хаджибеївського
відділу міліції Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області
майора міліції ОСОБА_1, звільнено з ОВС
за п. 64 «є» (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби рядом
та начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, який
позивачем не оскаржений відповідно до
положень Дисциплінарного статуту
огранів внутрішніх справ, що свідчить
про згоду позивача із зазначеним
наказом.

Позивачем в обгрунтування
неправомірності свого звільнення
надано до суду довідку від 24.03.2014 року
видану Комунальним закладом
Старокозацька районна лікарня,
Білгород-Дністровського району
Одеської області, згідно якої позивач
знаходився на амбулаторному лікуванні
з діагнозом гострий бронхит з 03.04.2013
роук по 15.04.2013 року, проте суд критично
ставиться до зазначеного документа
виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, згідно листа
поліклініки СМЗ ГУМВС України в
Одеській області від 08.04.2013 року №17/157
майор міліції ОСОБА_1 перебував на
лікарняному з 01.04.2013 року по 04.04.2013 року,
у вказаному закладі.

Тобто позивач одночасно 04 квітня 2013
року перебував на лікарняному у
поліклініці СМЗ ГУМВС України в
Одеській області та на амбулаторному
лікуванні в Комунальному закладі
Старокозацька районна лікарня,
Білгород-Дністровського району
Одеської області за різними діагнозами
захворювань.

Також відповідно до ч.1, п. 1.1, п. 1.2.
Інструкції про порядок видачі
документів, що засвідчують тимчасову
непрацездатність громадян
затвердженої МОЗ України від 13.11.2001
року №455 тимчасова непрацездатність
працівників засвідчується листком
непрацездатності. Видача інших
документів про тимчасову
непрацездатність забороняється, крім
випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17,
2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6..

Відповідно до п. 1.2 Наказу Управління
МВС України в Одеській області від
30.05.2008 року № 530 "Про додаткові заходи
щодо впорядкування звільнення від
службових обов'язків через тимчасову
непрацездатність особового складу
органів та підрозділів ГУМВС" при
захворюванні працівники можуть
звертатися за медичною допомогою до
державних та комунальних закладів
органів охорони здоров'я України, як
правило за направленням лікарів
лікарні з поліклінікою відділу
медичного забезпечення ГУМВС України
в Одеській області.

При цьому, згідно із п. п. 1.3, 1.5
зазначеного Наказу при виході на
амбулаторне (стаціонарне) лікування у
позавідомчі заклади охорони здоров'я
співробітник зобов'язаний написати
рапорт на ім'я безпосереднього
керівника, який візується дільничним
лікарем лікарні поліклінікою ВМЗ.

Судом встановлено, що відповідно до
листа відділу медичного забезпечення
ГУМВС України в Одеській області
ОСОБА_1 з 05.04.2013 року по медичну
допомогу до ВМЗ не звертався та
амбулаторна картка на його ім'я
реєстратурою поліклініки не
заводилася.

Крім того, у порушення п. 1.3. Наказу №530
позивачем не був написаний рапорт про
його вихід на амбулаторне лікування у
позавідомчому медичному закладі та
взагалі позивач не повідомив
безпосереднього керівника - начальника
СДІМ Хаджибеївського ВМ Суворовського
РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській
області майор міліцї ОСОБА_7 про
захворювання.

Суд не погоджується з твердженням
позивача, що він в телефонному режимі
05.04.2013 року повідомляв безпосереднього
керівника ОСОБА_7 про своє
захворювання, які спростовуються
показаннями свідка ОСОБА_7, що позивач
не повідомляв йому, що він захворів. Та
навпаки зазначив, що він для з'ясування
невиходу на службу позивача їздив до
нього до дому, телефонував позивачу,
проте зв'язатися з ОСОБА_1 не надавалось
можливим, оскільки вдома його не було, а
на телефонні дзвінки він не відповідав,
а в подальшому взагалі телефон був
вимкнений, про що були складені
відповідні акти.

Будь-яких доказів, які б підтверджували
повідомлення керівництва про
захворювання позивач не надав, так
само, як й знаходження на лікарняному,
тому що тільки лікарняним листком
підтверджується тимчасова
непрацездатність особи.

Також, суд звертає увагу, що нормами
Положення про проходження служби
особовим складом ОВС не
регламентується визначення прогулу.

Так, згідно п. 4 ст. 40 Кодексу законів про
працю України, передбачено звільнення
у випадках прогулу без поважних причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» від
06.11.1992 року за №9, встановлено, що
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або суммарно
протягом робочого дня без поважних
причин.

Таким чином відсутність працівника
протягом більш ніж трьох годин на
робочому місці є грубим порушенням
розпорядку дня, зокрема службової
дисципліни.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку, що позивач порушив вимоги
Наказу ГУМВС України № 530 від 30.04.2008
року та не дотримався встановленого
ним порядку звільнення від проходження
служби у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю.

Твердження позивача про не
ознайомлення з наказами, з висновком
службового розслідування, атестацією
спростовуються актом від 08.04.2013 року,
згідно якого начальником СДІМ
Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ
ОМУ ГУ МВС України в Одеській області
майором міліції ОСОБА_7, начальником
сектора кадрового забезпечення
Суворовського РВ майором міліції
Парфьоновим Д.В., дільничним
інспектором міліції ДІМ капітаном
міліції Луковим А.В., у зв'язку з
відсутністю на роботі та за місцем
мешкання в службовому кабінеті
(адміністративного приміщення
Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ,
розташованого за адресою м. Одеса, вул.
Ч. Козацтва, 31) о 11-30 год. та 14-30 год. було
здійснено телефонні дзвінки на
мобільний телефон ОСОБА_1 (т. НОМЕР_1) з
цілью повідомити про необхідність
прибути та ознайомитись із наказом
ГУМВС від 08.04.2013 року №697, атестацією
про звільнення та здати службове
посвідчення співробітника міліції,
однак мобільний телефон був вимкнений.

Також на адресу позивача (АДРЕСА_1)
неодноразово направлялись
рекомендовані листи ОМУ ГУМВС України
в Одеській області з повідомленням про
звільнення та необхідності прибуття до
сектора комплектування кадрового
забезпечення ОМУ ГУМВС України в
Одеській області для отримання витягу
з наказу, припису та трудової книжки, а
саме №31/8-1174 від 15.04.2013 року, №31/8-1858 від
03.05.2013 року, №31/8-1752 від 04.06.2013 року,
№31/8-290 від 03.02.2014 року та №31/8-829 від
18.03.2014 року, тобто відповідач вживав усі
заходи необхідні для повідомлення
позивача.

Доказів того, що позивач надавав
керівництву іншу адресу свого мешкання
суду не надано.

Після звільнення позивач за отриманням
трудової книжки не звертався, та на
службу не виходив, грошовий розрахунок
був отриманий ним по день звільнення
повністю.

Відповідно Дисциплінарного Статуту
при визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації.

Оскільки, не прибувши на службу та не
приступивши до виконання своїх
обов'язків ОСОБА_1 поставив під загрозу
виконання Хаджибеївським ВМ основних
функцій органів внутрішніх справ на
такому пріоритетному напрямку роботи,
як профілактична робота та боротьба зі
злочинністю, розкриття вчинених
злочинів, особистий прийом громадян,
прийом від них звернень, їх розгляд у
встановленні чиним законодавством
строки, здійснення нагляду за
підобліковим елементом, тому
необгрунтована, позапланова
відсутність дільничного інспектора
міліції навіть протягом години кидає
тінь на роботу міліції тим більше, що
дільничний інспектор є тією посадовою
особою, яка є найбільш наближеною до
громадян та до нього першого
звертається особа зі своїми
проблемами.

На підставі вищевикладеного, суд
доходить висновку, що Наказ ГУМВС
України в Одеській області №157 о/с від
10.04.2013 року про звільнення майора
міліції ОСОБА_1 старшого дільничного
інспектора міліції сектора дільничних
інспекторів міліції Хаджибеївського
відділу міліції Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області 12.04.2013
року згідно п. 64 «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України у запас
Збройних Сил України є такими, що
прийнятий у відповідності з
Конституцією України, обґрунтовано з
дотриманням діючого законодавства
України, а тому скасуванню не підлягає.

Згідно із п. 24 "Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України",
затвердженого 29 липня 1991 року
Постановою Кабінету Міністрів України
№114 у разі незаконного звільнення
особи рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді), а у разі поновлення на роботі
(посаді) орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно вирішує питання про
виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік.

Однак, оскільки судом не встановлено
підстав для визнання незаконним
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ, тому вимоги щодо
виплати компенсації за час вимушеного
прогулу також не підлягають
задоволенню.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи
надані докази в сукупності, суд вважає,
що наказ про звільнення позивача з
органів внутрішніх справ є
правомірним, вимоги не обґрунтовані, не
підтвердженні під час судового
розгляду належними доказами, у зв'язку
з чим не підлягають задоволенню
повністю.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного управління МВС України в
Одеській області, Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області про
скасування наказу №157 о/с від 10.04.2013р.,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та грошової компенсації
відмовити повністю.

Постанова набирає законної
сили відповідно до ст.254КАС України.

Апеляційна скарга на
постанову суду може бути подана
протягом десяти днів після отримання
копії постанови. Апеляційна скарга
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського адміністративного
апеляційного суду.

Повний текст постанови виготовлений 18
квітня 2014 року.

Суддя
Іванов Е.А.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Головного управління МВС України в
Одеській області, Суворовського РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області про
скасування наказу №157 о/с від 10.04.2013р.,
поновлення на посаді, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та грошової компенсації
відмовити повністю.

18 квітня 2014 року.