Справа № 524/3022/14-а
Суддя: Зємцов В. В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 524/3022/14-а
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09.04.2014 року Суддя Автозаводського
районного суду м. Кременчука
Полтавської області Зємцов В.В.
розглянувши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_2 до
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2014 року позивач звернувся до
суду із зазначеним адміністративним
позовом.

Просив визнати незаконними дії
виконавчого комітету Автозаводської
районної ради м. Кременчука, в частині
нарахування та виплати в 2009 році
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань не в
розмірі середньомісячної заробітної
плати, як визначено в колективному
договорі на 2006-2009 роки, а в розмірі
посадового окладу.

Зобов'язати Виконавчий комітет
Автозаводської районної ради м.
Кременчука нарахувати та виплатити за
2009 рік матеріальну допомогу для
вирішення соціально-побутових питань в
розмірі середньомісячної заробітної
плати, з урахуванням виплаченої в 2009
році суми матеріальної допомоги для
вирішення соціально-побутових питань.

Зазначав, що працював у відповідача з
24.09.1991 року по 10.10.2011 року, коли
звільнився з займаної посади.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів
про працю України (далі - КзпПУ), при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпПУ, у разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Зазначав, що в свою чергу,
Конституційний Суд України в своїх
рішеннях від 15.10.2013 року № 8-РП/2013
(справа № 1-13/2013) та Х2 9-рп/2013 (справа №
1-18/2013) даючи офіційне тлумачення ст.. 233
КЗпПУ підтвердив (ч. 1 резолютивної
частини рішення № 8-рп/2013 (справа №
1-13/2013)), «що у разі порушення
роботодавцем законодавства про оплату
праці не обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, яка
йому належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством,…, незалежно від того,
чи було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат».

У відповідності до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод і
інтересів фізичних осіб, прав і
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Зазначені положення кореспондуються з
нормами ст. 162 КАС України, які
визначають повноваження суду при
вирішенні справи по суті.

Позивач звернувся до суду не з вимогою
про стягнення грошових коштів
(заробітної плати), а з вимогою вирішити
публічно-правовий спір: визнати
незаконними дії та зобов'язання
вчинити певні дії.

Відповідно до вимог ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування строку
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи необхідно
з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
порушення прав позивача відбувалося в
2009 році, а тому позивач мав змогу
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В матеріалах справи відсутня заява про
поновлення строку звернення до суду.

Позивачем до суду не надано доказів
поважності пропуску строку для
звернення до адміністративного суду з
позовом (навіть в редакції ч.2 ст.99 КАС
України, яка діяла до 30.07.2010 року)

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
поновлення позивачеві строку
звернення до суду за захистом своїх
прав, порушених в 2009 році та
необхідність залишення позову без
розгляду.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 99, ч.1 ст.100 КАС України,-

У Х В
А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2
залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Автозаводський районний м. Кременчука
шляхом подачі апеляційної скарги в
5-денний термін після одержання її
копії.

Суддя: