Справа № 2-а-1503/12/2206
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-1503/12/2206
Головуючий у 1-й інстанції: Кучерява А.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Боровицького О. А. Сапальової
Т.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Дунаєвецькому районі Хмельницької
області на постанову Дунаєвецького
районного суду Хмельницької області
від 01 жовтня 2012 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Хмельницькій області, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
управління Пенсійного фонду України
про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду першої
інстанції з адміністративним позовом
до відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Хмельницькій області, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в Дунаєвецькому районі
Хмельницької області, в якому просив
визнати дії відділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області, в частині бездіяльності по
виконанню постанови Дунаєвецького
районного суду Хмельницької області
від 29.11.2011 року незаконними; зобов'язати
відділ примусового виконання рішень
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Хмельницькій області, притягнути
головного державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області, який безпосередньо займається
примусовим виконанням вищевказаної
постанови суду до дисциплінарної
відповідальності за невиконання
обов'язків, передбачених
законодавством України про виконавче
провадження згідно ст. 11 Закону України
«Про державну виконавчу службу»;
зобов'язати відділ примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Хмельницькій
області здійснити наступні дії:
призначити дату виходу за місцем
знаходження боржника; повідомити
позивача про дату, час та місце виходу
державного виконавця на місце
знаходження боржника; накласти арешт
на майно боржника, опечатати, вилучити,
передати таке майно на зберігання та
реалізувати його в установленому
законом порядку; накласти арешт на
кошти та інші цінності боржника,
зокрема на кошти, які перебувають на
рахунках і вкладах у банках, інших
фінансових установах, на рахунки в
цінних паперах; опечатати каси,
приміщення і місця зберігання грошей;
оголосити заборону на відчуження майна
боржника; здійснити розшук майна
боржника; провести розшук рахунків
боржника в установах банку та в
відділах Державного казначейства;
звернутись до суду щодо примусового
проникнення до приміщень боржника;
звернутись до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
керівника боржника за межі України - до
виконання зобов'язань за вищевказаним
рішенням; здійснити вимогу від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржника - юридичних
осіб надати пояснення за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження; звернути
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі й
на ті, які перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб;
звернути стягнення на доходи боржника,
які вони отримують від різного виду
послуг, які надаються боржником, та
коштів, які боржник отримує від
застосування штрафів на фізичних та
юридичних осіб, в тому числі і на
керівників юридичних осіб; не
надсилалась постанова про відкриття
виконавчого провадження йому як
стягувачу; провести опис рухомого
майна боржника; провести опис
нерухомого майна боржника; вчинити
подання до прокуратури з питанням про
порушення кримінальної справи щодо
посадових осіб боржника за невиконання
рішення суду; вчинити дії щодо
виконання немайнової частини
постанови суду, а саме щодо
зобов'язання виконавця нарахувати
невірно нараховані суми пенсії, що не
передбачає додаткових видатків з
бюджету; вчинити дії щодо розшуку
рахунків боржника та накладення арешту
на кошти, які на них знаходяться;
накласти штраф на боржника за
невиконання постанови суду; накласти
штраф на боржника в розмірі 300
мінімальних заробітних плат
відповідно до ч. 2 ст. 267 КАС України.

Постановою Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 01 жовтня
2012 року позов задоволено частково, а
саме: визнано незаконною постанову
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області про закриття
виконавчого провадження.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, третьою особою -
управлінням Пенсійного фонду України в
Дунаєвецькому районі подано
апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
Дунаєвецького районного суду
Хмельницької області від 01 жовтня 2012
року - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтвердилось при апеляційному
розгляді справи, звертаючись до суду
першої інстанції ОСОБА_2 вказав на те,
що відповідно до виконавчого листа
Дунаєвецького районного суду від 29.11.2011
року по справі №2-а-6536/11 за його позовом
до управління Пенсійного фонду України
в Дунаєвецькому районі зобов'язано
нарахувати та виплатити йому, як
інваліду II групи Чорнобильської
катастрофи з 01.05.2011 року по день
припинення права на таку допомогу, в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
відповідно до ст. 50 та ст. 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

За заявою позивача виконавчий лист
був поданий на виконання, однак не
зважаючи на те, що боржник не виконав
постанову суду, державний виконавець
Пещанюк І. А. 27.06.2012 року виніс постанову
про закінчення виконавчого
провадження, а тому позивач звернувся
до суду першої інстанції з позовною
заявою.

Задовольняючи адміністративний позов
частково , суд першої інстанції виходив
з того, що державний виконавець не
здійснив усіх необхідних заходів щодо
примусового виконання рішення суду та
передчасно і без достатніх підстав
закінчив виконавче провадження. Цими
діями порушено право стягувача,
оскільки з огляду на положення статті 38
Закону завершене відповідно до пункту
13 частини першої статті 37 цього Закону,
з підстав, визначених частиною третьою
статті 75 цього Закону виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, а відтак право позивача є
порушеним.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з даним висновком суду
першої інстанції та в свою чергу
зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд
вирішує справи на підставі Конституції
та законів України. Статтею 68
Конституції України, як
нормативно-правовим актом, який має
вищу юридичну силу, визначено що кожен
зобов'язаний неухильно додержуватись
Конституції України та законів.

При винесенні рішення в справах
адміністративного судочинства суд
керується кодексом адміністративного
судочинства, відповідно до якого і
приймає рішення, зокрема ст. 159 даного
Кодексу зазначає, що обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Умови та порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно ч.1 ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 проведено перерахунок
підвищення до пенсії відповідно до
рішення Дунаєвецького районного суду
по справі №2-а-6536/11 р. Виплати за
рішенням згідно проведених
перерахунків пенсій буде здійснена при
наявності відповідного фінансування.
Таким чином, в зв'язку з відсутністю
бюджетніх коштів, сума згідно
проведеного перерахунку за рішенням
суду не виплачена з поважних причин.
Рішення суду є зобов'язального
характеру і виконати його без участі
боржника неможливо.

27.06.2012 р. державний виконавець відділу
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Вінницькій
області Пещанюк І. А. виніс постанову
про закінчення виконавчого
провадження на підставі п.11 ч.1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якого
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Як вбачається з оскаржуваної
постанови, державний виконавець
закінчив виконавче провадження
оскільки рішення суду боржник не
виконує у зв'язку із незалежними від
нього обставинами (відсутні кошти для
даного виду виплат), тому застосувати
до боржника штрафні санкції, що
передбачені ст. ст. 75, 89 Закону України
«Про виконавче провадження» не
можливо.

Відповідно до ч.3 ст.75 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Частинами 1 та 2 статті 89 Закону України
"Про виконавче провадження"
встановлено, що у разі невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
та рішення про поновлення на роботі
державний виконавець виносить
постанову про накладення штрафу на
боржника - фізичну особу від десяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян; на посадових осіб -
від двадцяти до сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на боржника - юридичну особу -
від сорока до шістдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян та встановлює новий строк
виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Таким чином, Законом України "Про
виконавче провадження" чітко
передбачено послідовність дій
державного виконавця, що має
передувати закінченню виконавчого
провадження за п.11 ст.49 даного Закону.

Також, суд апеляційної інстанції
вважає, що відповідач не довів
поважності причин невиконання
судового рішення та не вжив всіх
заходів примусового виконання рішень,
зокрема не порушив питання про
відстрочку або розстрочку виконання,
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання рішення.

Колегія суддів апеляційної інстанції,
вважає за потрібне зазначити, що органи
державної влади не можуть посилатися
на відсутність коштів, як на підставу
невиконання своїх зобов'язань, які
встановлені ст.46 Конституції України.
Аналогічна позиція висловлена в
рішенні Європейського Суду і з прав
людини у справі «Кечко проти України».

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
пославшись формально на відсутність
коштів у Державному бюджеті України та
заборону виплат без бюджетних
асигнувань, державний виконавець не
врахував що ця заборона стосується не
його, як державного виконавця у
виконавчому провадженні, а стосується
розпорядників бюджетних коштів при
здійсненні ними своїх повноважень.
Державний виконавець не є
розпорядником бюджетних коштів, а тому
його не стосуються бюджетні
асигнування, державний виконавець
повинен діяти і виконувати судові
рішення відповідно і на підставах
передбачених Законом України "Про
виконавче провадження". Однак
відповідач з моменту відкриття
виконавчого провадження не здійснив
жодного заходу передбаченого Законом
України "Про виконавче провадження" для
виконання судового рішення.

Згідно ст.71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст.72 цього
Кодексу.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в повному обсязі встановив
обставини справи, що мають значення для
її вирішення, відповідно визначив
правове регулювання спірних
правовідносин, постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статті 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а відтак постанову суду першої
інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Дунаєвецькому районі Хмельницької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Дунаєвецького районного
суду Хмельницької області від 01 жовтня
2012 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Боровицький О. А.

Сапальова Т.В.