Справа № 2а-6554/10/1570
Суддя: Мироненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/81718/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді - доповідача Мироненка О.В.

суддів - Розваляєвої Т.С.

Чумаченко Т.А.

провівши письмовий розгляд справи за
позовом Центра зайнятості
Суворовського району м. Одеси до
Державної судноплавної компанія
"Чорноморське морське пароплавство"
про стягнення заборгованості за
касаційною скаргою Центра зайнятості
Суворовського району м. Одеси на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2010 року позивач звернувся в
суд із позовом до Державної
судноплавної компанія "Чорноморське
морське пароплавство" про стягнення
заборгованості.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції позивач звернувся зі
скаргою до суду апеляційної інстанції
щодо скасування зазначеного вище
рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 року апеляційну скаргу позивача
залишено без задоволення, постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із постановою суду
першої та ухвалою суду апеляційної
інстанцій, позивач звернулася із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати судові рішення,
ухвалити нову постанову, якою
задовольнити позов, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню. Постанова
суду першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню, позов
слід задовольнити, посилаючи на
наступне.

Судом встановлено, що 23 березня 1995 року
Державна судноплавна компанія
«Чорноморське морське пароплавство»
зареєстрована виконавчим комітетом
Одеської міської ради, як юридична
особа (а.с.38-41). 30 листопада 2009 року в
Центрі зайнятості Суворовського
району м. Одеси як особа, що шукає
роботу, була зареєстрована ОСОБА_2,
звільнена 16 листопада 2009 року з
останнього місця роботи - ДСК
«Чорноморське морське пароплавство»
за ст.. 40 КЗпП України - за скороченням
чисельності. 07 грудня 2009 року їй надано
статус безробітного та призначено
виплату по безробіттю строком на 360
календарних днів. 10 грудня 209 року у
центрі зайнятості Суворовського
району м. Одеси, як особа, що шукає
роботу, був зареєстрований ОСОБА_3,
звільнений 09 грудня 2009 року з
(останнього місця роботи - ДСК
«Чорноморське морське пароплавство»
за ст.. 40 КЗпП України - за скороченням
чисельності. 17 грудня 2009 року йому
надано статус безробітного та
призначено виплату по безробіттю
строком на 360 календарних днів.

На виконання протесту Чорноморської
транспортної прокуратури на наказ №
261-Л від 16.11.2009 року «Про звільнення»
ОСОБА_2 (а.с.14) та на наказ № 283-Л від
07.12.2009 року «Про звільнення» ОСОБА_3
(а.с.22), наказом керуючого санацією
Горобченко В.А. від 27 січня 2010 року
вищезазначені працівники підприємства
поновлені на роботі з дати звільнення (
ОСОБА_2 з 17 листопада 2009 року, ОСОБА_3 з 10
грудня 2009 року) та за період вимушеного
прогулу їм нараховано середню
заробітну плату.

Інформація про поновлення на роботі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та нарахування
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу надійшла на адресу
Центра зайнятості Суворовського
району 08 лютого 2010 року.

На підставі зазначеного наказу
безробітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зняті
з обліку в Центрі зайнятості, виплату
по безробіттю припинено та закрито
персональні справи.

На адресу ДСК «ЧМП» була надіслана
претензія від 13 березня 2010 року щодо
сплати суми виплаченого забезпечення
та вартості наданих соціальних послуг
безробітному у разі поновлення його на
роботі у сумі 8 782,82 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що наведені у п.4 ст.35
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» підстави для утримання з
роботодавця суми виплаченого
безробітному забезпечення - є
вичерпними, тому розширеному
тлумаченню не підлягають; поновлення
безробітного на роботі за протестом
прокурора, як підстава для утримання з
роботодавця суми виплаченого
забезпечення, не передбачена.

Колегія суддів не може погодитися із
таким висновком, оскільки він
зроблений з порушенням вимог закону.

Пунктом 4 ст..35 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» (далі-Закон) чітко
встановлено, що сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному у разі
поновлення його на роботі за рішенням
суду утримується із роботодавця.

Відповідно до вказаної норми права,
підставою для утримання з роботодавця
виплаченого забезпечення є поновлення
на роботі безробітного, а не «рішення
суду».

Зазначене в п.4 ст.35 Закону
словосполучення «за рішенням суду» в
контексті словосполучення
«утримується із роботодавця»
встановлює лише порядок утримання в
судовому порядку за рішенням суду з
роботодавців сум виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному у разі
поновлення його на роботі, що повністю
відповідає вимогам ст.. 39 Закону, в якій
зазначено: «спори, що виникають із
правовідносин за цим Законом,
вирішуються в судовому порядку».

Крім того, вибраний незаконно
звільненою особою, в даному випадку
безробітним, спосіб захисту порушеного
права, не залежить ні від Центру
зайнятості Суворовського району м.
Одеси, ні від ДСК «ЧМП», щоб впливати на
вирішення між ними спірних питань,
пов»язаних із відшкодуванням завданих
збитків Фонду. Безробітний самостійно
вибирає свій спосіб захисту, що не
суперечить та передбачено чинним
законодавством.

Також, судове рішення про поновлення на
роботі безробітного потребує його
виконання роботодавцем у вигляді
наказу про поновлення на роботі
незаконно звільненої особи.

Разом з тим, відповідно до чинного
законодавства, зокрема ст..11З КАС
України, вказаний наказ роботодавець
може видати, не чекаючи вирішення
справи в суді, як до звернення
безробітного до суду з вимогою
поновлення на роботі, так і після, на
будь якій стадії судового провадження,
але в будь якому випадку, прийнявши
рішення про поновлення на роботі,
відповідно до п.4 ст.35 Закону
роботодавець повинен відшкодувати
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття
(далі-Фонду) виплачені суми
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг безробітному.

ДСК «Чорноморське морське
пароплавство», в зв'язку з порушенням
КЗПП України, виявленими при
звільненні працівників наказом №22-Л
від 27.01.2010 року скасувало звільнення
працівників ОСОБА_2,ОСОБА_3 фактично
поновив їх на роботі з виплатою
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та в зв»язку із отриманням
вказаними працівниками допомоги по
безробіттю за рахунок Фонду
розпорядженням №29 зобов'язало їх
повернути у вказані кошти, а саме
ОСОБА_2 4413,69 грн., ОСОБА_3 729,83 грн.

Таким чином, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог Центру зайнятості
Суворовського району м. Одеси про
стягнення з ДСК «ЧМП» отриманих
поновленими на роботі безробітними
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сум виплаченої
допомоги по безробіттю за рахунок
Фонду суд, не вірно застосував п.4 ст.35
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування України на
випадок безробіття», що призвело до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, постанова суду
першої та ухвала суду апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню. Позов
слід задовольнити.

За правилами ст. 229 КАС України, суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 231 КАС
України, колегія суддів -ПОСТАНОВИЛА :

Касаційну скаргу Центра зайнятості
Суворовського району м. Одеси
задовольнити.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2012 року скасувати.

Позов Центра зайнятості Суворовського
району м. Одеси задовольнити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Судді