Справа № 2а/0270/517/12
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/33893/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Ланченко Л.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представника позивача Удовенка К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Тульчинському районі
Вінницької області Державної
податкової служби

на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 22.02.2012

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2012

у справі № 2а/0270/517/12

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тульчинський
маслозавод»

до Державної податкової інспекції у
Тульчинському районі Вінницької
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 22.02.2012,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 19.04.2012, адміністративний позов
задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Тульчинському районі Вінницької
області від 22.11.2011 № . Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ТОВ «Тульчинський маслозавод» 2146,00 грн.
судових витрат.

ДПІ у Тульчинському районі Вінницької
області ДПС подала касаційну скаргу, в
якій просить скасувати вказані судові
рішення та відмовити в задоволенні
позову. Посилається на порушення судом
апеляційної інстанції норм
процесуального права: ст. 190, ч. 2 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України, а також порушення судами
попередніх інстанцій норми
матеріального права: п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Відповідачем проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань правильності
обчислення та своєчасності сплати до
держбюджету податку на додану вартість
при здійсненні операцій з ТОВ
«Оптіматрейд-кредит» за періоди:
червень-липень 2010 року, за результатами
якої складено акт від 04.08.2011 №
521/7/23-34465052. Цим актом перевірки
зафіксовано порушення позивачем вимог
п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», що, за
висновками перевірки, призвело до
заниження податку на додану вартість в
сумі 1721113,00 грн.

Комісією відповідача зі спірних питань
заперечення позивача на акт перевірки
задоволено в повному обсязі, про що на
адресу позивача надіслано лист від
17.08.2011 № 4443/10/23-211.

Позивачем 25.08.2011 подано до відповідача
уточнюючий розрахунок (декларація)
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за період: червень,
липень 2010 року, відповідно до якого
податковий кредит за операціями з ТОВ
«Оптіматрейд-кредит» із рядка « 10»
декларації з податку на додану
вартість - «Придбання (виготовлення,
будівництво, спорудження) з податком на
додану вартість на митній території
України товарів (послуг) та основних
фондів з метою їх використання у межах
господарської діяльності платника
податку» перенесений до рядку «12»
такої декларації - «Імпортовані товари
та отримані від нерезидента на митній
території України послуги з метою їх
використання у межах господарської
діяльності платника податку для
здійснення операцій, які
оподатковуються за ставкою 20 відсотків
та нульовою ставкою».

Відповідачем проведено виїзну
позапланову перевірку з питань
дотримання податкового законодавства
при поданні уточнюючого розрахунку, за
наслідками якої складено акт від 09.11.2011
№ 678/23/34465052, на підставі якого складено
оспорюване податкове
повідомлення-рішення від 22.11.2011 №
про визначення позивачеві грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в загальній сумі 2151391,00 грн., в
т.ч. 1721113,00 грн. основного платежу та
430278,00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

Підставою для визначення позивачеві
зазначеного податкового зобов'язання з
податку на додану вартість слугували
висновки перевірки про порушення вимог
п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість», що
полягало у завищенні податкового
кредиту, задекларованого в рядку «12»
декларації з податку на додану
вартість через те, що позивачем не
надано документів щодо здійснення
імпортних операцій у червні-липні 2010
року та документів про сплату податку
на додану вартість митним органам.

Таким чином, висновки податкового
органу про заниження позивачем
грошового зобов'язання зумовлені
перенесенням позивачем податкового
кредиту з рядку 10 декларації, де
задекларовані операції з придбання
позивачем товару на митній території
України у постачальника - ТОВ
«Оптіматрейд-кредит» до рядку 12
декларації, в якому передбачено
декларування «імпортованих товарів та
отриманих від нерезидента на митній
території України послуг з метою їх
використання у межах господарської
діяльності платника податку».

Позивач не погодився з податковим
повідомленням-рішенням і оскаржив його
в адміністративному порядку,
зазначивши в скаргах про те, що
уточнююча декларація була подана
помилково. Скарги позивача залишені
без задоволення.

Зважаючи на встановлені судами
попередніх інстанцій обставини про те,
що перенесення позивачем податкового
кредиту з рядку « 10» податкової
декларації з податку на додану
вартість за періоди: червень-липень 2010
року, в якому були задекларовані
реально вчинені господарські операції
з ТОВ «Оптіматрейд-кредит» на митній
території України, що перевірялись і
були досліджені податковим органом в
ході перевірки, за результатами якої
було складено акт від 04.08.2011 № 521/7/23-34465052
і не було складено податкових
повідомлень-рішень про донарахування
податку на додану вартість, до рядку
«12» такої декларації, що передбачає
декларування «імпортованих товарів та
отриманих від нерезидента на митній
території України послуг з метою їх
використання у межах господарської
діяльності платника податку для
здійснення операцій, які
оподатковуються за ставкою 20 відсотків
та нульовою ставкою», відбулося
помилково і така бухгалтерська помилка
фактично не призводить до заниження
позивачем грошового зобов'язання з
податку на додану вартість і не може
бути підставою для донарахування
грошових зобов'язань, в т.ч. визначення
штрафних санкцій, суд касаційної
інстанції знаходить правильними
висновки судів попередніх інстанцій
про протиправність оспорюваного
податкового повідомлення-рішення про
визначення позивачеві грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість.

Порушень судами попередніх
інстанцій норм матеріального права суд
касаційної інстанції не вбачає та
вважає, що суди повно встановили
обставини у справі та надали їм правову
оцінку. Порушень судом апеляційної
інстанції норм процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи, судом касаційної
інстанції не виявлено.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Тульчинському районі
Вінницької області Державної
податкової служби залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
22.02.2012 та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 19.04.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою, поданою через Вищий
адміністративний суд України в
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Н.Г. Пилипчук

Судді
Л.В. Ланченко

Ю.І. Цвіркун