Справа № 813/194/14
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 р.
Справа № 876/2730/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Гудима Л.Я.,

суддів:
Довгополова О.М., Гуляка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Жовківському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
18.02.2014 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Магнат-РР» до
Державної податкової інспекції у
Жовківському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення
рішення,-

В С Т А Н О
В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Магнат-РР» (далі -
ТзОВ «Магнат-РР») звернулось до
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Жовківському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі - ДПІ у Жовківському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 13.12.2013 року.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що
оскаржуване рішення прийняте на
підставі висновка акта перевірки
№270/22-10/33087083 від 22.11.2013 року, в якому
податковий орган зазначив про
нікчемність правочинів між позивачем
та його контрагентом - ТзОВ «Ангара». На
переконання позивача, податковий орган
не надав належної правової оцінки його
правовідносинам з ТзОВ «Ангара», не
дослідив первинних документів за
наслідками господарської діяльності і
внаслідок помилкового розуміння норм
цивільного законодавства дійшов до
нічим не обґрунтованих висновків.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 18.02.2014 року
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Жовківському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області № від 13.12.2013 року.

Не погодившись з постановою суду її
оскаржив відповідач - ДПІ у
Жовківському районі Головного
управління Міндоходів у Львівській
області, який просить скасувати дану
постанову та прийняти нову про відмову
в задоволенні позовних вимог.

При цьому, апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням заперечень на позовні
вимоги, зокрема зазначає, що в процесі
проведення перевірки, результати якої
оскаржуються платником податків
встановлено, що в контрагента позивача
відсутні власні виробничі потужності
та трудові ресурси, що виключає
можливість виконання своїх
зобов»язань згідно укладених
договорів.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду заяви не
прибули, про дату, час і місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, клопотань від осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю не поступило, а тому, колегія
суддів, у відповідності до п.п. 1,2,ч. 1 ст.
197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов»язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що на
підставі направлення від 05.11.2013 року
№154/22-10 ДПІ у Жовківському районі
Головного управління Міндоходів у
Львівській області проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ТзОВ «Магнат-РР» з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби при
взаєморозрахунках з ТзОВ «Ангара
Приват» () за вересень 2010
року.

За результатами перевірки складено акт
№270/22-10/33087083 від 22.11.2013 року, за
висновками якого позивачем порушено
вимоги п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.4, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України в редакції від 03.04.1997
року №168/97-ВР «Про податок на додану
вартість» (із змінами та доповненнями),
що призвело до заниження податку на
додану вартість всього на суму 17397,00
грн., в тому числі по взаєморозрахунках
з ТзОВ «Ангара Приват» за жовтень 2010
року в сумі 17397,00 грн. та п. 5.1, п.п. 5.2.1 п.
5.2, п.п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
№283/97-ВР від 22.05.1997 року (із змінами та
доповненнями), що призвело до заниження
податку на прибуток на суму 21746,00 грн., в
тому числі по взаєморозрахунках з ТзОВ
«Ангара Приват» за III квартал 2010 року на
суму 21746,00 грн. (а.с. 11-42).

На підставі акта перевірки податковим
органом винесено податкове
повідомлення-рішення № від 13.12.2013
року, яким позивачу збільшено грошове
зобов»язання з податку на прибуток
підприємств на 21746,00 грн. та застосовано
штрафні санкції в розмірі 5436,50 грн. (а.с.
8).

Висновки відповідача ґрунтуються на
нікчемності правочинів по
взаємовідносинах позивача з ТзОВ
«Ангара Приват». Під час перевірки
використано матеріали ДПІ у
м. Сімферополі ГУ Міндоходів в АРК ТзОВ
«Ангара Приват» (), акт від
29.04.2013 року №626/22-3/37073797, яким
встановлена відсутність поставок
товарів та укладення угод з метою
настання реальних наслідків. Даним
актом також зафіксовано відсутність
цього підприємства за юридичною
адресою, а за результатами дослідження
податкової звітності встановлено
відсутність необхідних умов для
здійснення ТзОВ «Ангара Приват»
господарської діяльності.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
08.09.2010 року між позивачем - покупцем та
ТзОВ «Ангара Приват» - постачальником,
укладено договір поставки №172-08/09/10,
предметом якого було придбання бітуму
нафтового дорожнього в»язкого 60/90/60/130.
Даний договір виконаний в повному
обсязі, що підтверджується податковою
(№553 від 09.09.2010 року на загальну суму з
ПДВ - 104382,20 грн.) та видатковою (№553 від
09.09.2010 року на загальну суму з ПДВ - 104382,20
грн.) накладними на відвантаження
товару. Транспортування бітуму
дорожнього здійснювалось згідно ТТН
№446 від 09.09.2010 року, перевезення
здійснювало автопідприємство ТзОВ
«Галичина-НПС», автомобіль RENALT PREMIUM №ВІ
2129 АР, причіп KRONE ВІ 1967 ХТ. Як вбачається
із накладних, які офоромлені сторонами
за результатами поставок, товари
отримані відповідальною особою
позивача (а.с. 43-49).

Крім цього, вчинення господарських
операцій та подальша реалізація бітуму
нафтового дорожнього в»язкого
підтверджується договором оренди №7
від 01.07.2010 року, згідно якого,
Орендодавець (ТзОВ «Будімекс автодор»)
зобов»язується передати Орендареві
(ТзОВ «Магнат-РР») в строкове, на строк 12
календарних місяців, платне
користування мобільну
асфальтозмішувальну установку МВА 160
фірми Benninghoven в комплекті з
дизель-генератором №100861; видатковою
накладною №РН - 0000029 від 17.09.2010
року на загальну суму з ПДВ - 613468,08 грн.;
податковою накладною №171 від 17.09.2010
року на загальну суму з ПДВ - 613468,08 грн.;
попередньою калькуляцією вартості
виробництва продукції №КА - 0000044 від
14.09.2010 року (всього по матеріалах - 61528,16
грн.) та попередньою калькуляцією
вартості виробництва продукції №КА -
0000045 від 15.09.2010 року (всього по
матеріалах - 158409,24 грн.) (а.с. 65-71).

На момент вчинення господарських
операцій ТзОВ «Магнат-РР» з ТзОВ
«Ангара Приват» останнє перебувало в
реєстрі чинних платників податку на
додану вартість.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що спірне податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 ст 5. Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати
виробництва та обігу (далі - валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності. До складу валових витрат
включаються: суми будь - яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв»язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті; суми витрат,
не віднесені до складу валових витрат
минулих звітних податкових періодів у
зв»язку з втратою, знищенням або
зіпсуттям документів, установлених
правилами податкового обліку, та
підтверджених такими документами у
звітному податковому періоді; суми
витрат, не враховані у минулих
податкових періодах у зв»язку з
допущенням помилок та виявлених у
звітному податковому періоді у
розрахунку податкового зобов»язання.

Крім цього, у відповідності до п.п. 7.4.1 п.
7.4. ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податковий кредит
звітного періоду складається із сум
податків, сплачених (нарахованих)
платником податку у звітному періоді у
зв»язку з придбанням товарів (робіт,
послуг), вартість яких не відноситься
до складу валових витрат виробництва
(обігу) та основних фондів чи
нематеріальних активів, що підлягають
амортизації.

Підпунктом 7.4.5 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» визначено,
що не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв»язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними.

Згідно з п.п. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається
здійснення першої з подій: дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, заслуг) або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Згідно вимог п.п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 «Про
податок на додану вартість», податкова
накладна є звітним податковим
документом і одночасно розрахунковим
документом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Суд першої інстанції правомірно не
взяв до уваги акт перевірки ТзОВ
«Ангара Приват» від 29.04.2013 року
№626/22-3/37073797 проведеної ДПІ у м.
Сімферополі, в якому зазначено, що для
здійснення господарської діяльності у
ТзОВ «Ангара Приват» були відсутні
адміністративно-господарські
можливості виконання господарських
зобов»язань за договорами, і вказав, що
відсутність трудових ресурсів,
сировини, матеріалів, устаткування
тощо не можуть бути доказом
неспроможності контрагента платника
ПДВ виконати операції із надання
поставок та придбання товарів (робіт,
послуг), з огляду на відсутність
законодавчого обмеження щодо
використання у господарській
діяльності лише власних основних
засобів, транспортних засобів, як і
найманої праці шляхом укладення
трудових, а не цивільно-правових
договорів. Крім того, такі обставини не
можуть бути підставою для висновків
про порушення вимог податкового
законодавства суб»єкта господарювання
- платника ПДВ, позаяк не залежать від
волі останнього.

Крім цього, колегія суддів
апеляційного суду погоджується із
висновками суду першої інстанції з
посиланням на положення ст.ст. 203, 204, 215,
228 Цивільного кодексу України, якими
визначено вимоги до укладення
правочинів, підстави їх недійсності,
так як відповідачем не надано доказів,
які б підтверджували, що зміст угод не
відповідає дійсним намірам сторін щодо
набуття цивільних прав і обов»язків чи
свідчить про намір сторін ухилитися
від оподаткування доходів, отриманих
внаслідок виконання договору або про
намір приховати дійсний об»єкт
оподаткування чи зменшити бази
оподаткування.

Таким чином, будь - які господарські
операції не можуть бути кваліфіковані
за ст. 228 Цивільного кодексу
України, а отже і відсутні правові
підстави для висновків про їх
нікчемність на підставі вказаної
норми.

Колегія суддів апеляційного суду
вважає, що висновки органу державної
податкової служби не є достатньо
обґрунтованими та не знайшли свого
підтвердження зібраними у справі, а
тому відповідач не мав законних та
обгрунтованих підстав для прийняття
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України,
-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Жовківському
районі Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 18.02.2014 року
у справі №813/194/14 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий:
Гудим Л.Я.

Судді:
Довгополов О.М.

Гуляк В.В.