Справа № 2а-2294/11
Суддя: Гуляк В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року
Справа №
9104/46511/12 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді:
Гуляка В.В.

суддів:
Макарика В.Я., Судової-Хомюк Н.М.

за участі секретаря судового
засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1, ОСОБА_2 на постанову
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 17 січня 2012 року
в адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Почаєвицької
сільської ради Дрогобицького району
Львівської області, третя особа
Управління Держкомзему у
Дрогобицькому районі Львівської
області, про визнання нечинним рішення,
визнання недійсним державного акту на
землю,

встановив:

У вересні 2011 року позивачі ОСОБА_2
і ОСОБА_1 звернулись в суд із
адміністративним позовом до
відповідачів ОСОБА_3 і Почаєвицької
сільської ради Дрогобицького району
Львівської області, в якому просили : 1)
визнати нечинним п. 1.3 рішення № 138
Почаєвицької сільської ради від 06.11.2008
року в частині передачі у приватну
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0, 0504 га., 2) визнати недійсним
Державний акт на право власності на
земельну ділянку, зареєстрований в
Почаєвицькій сільській раді, в частині
передачі у приватну власність ОСОБА_3
земельної ділянки площею 0, 0504 га..

Відповідачі позову не визнали, у
суді першої інстанції подали
заперечення, просили відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Постановою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 17.01.2012 року в задоволенні
позову відмовлено.

З цією постановою суду не погодились
позивачі і оскаржили її в апеляційному
порядку. Вважають апелянти, що
постанова суду є незаконною, винесена з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, а тому постанова
суду підлягає скасуванню з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянти посилаються на те, що судом
першої інстанції безпідставно не було
враховано доводів позивачів щодо
незаконності оскаржених ними рішення
Почаєвицької сільської ради № 138 від
06.11.2008 року та Державного акту на право
власності на земельну ділянку в
частині передачі у приватну власність
ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0, 0504
га.. Вказують апелянти, що вони
успадкували по ? ідеальній частці
житлового будинку з господарськими
спорудами по АДРЕСА_1, після смерті
ОСОБА_4, який був сином ОСОБА_5, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Протягом часу
оформлення спадщини було виявлено, що
розміри земельної ділянки, яка була
виділена ОСОБА_5 під індивідуальне
житлове будівництво 0,08 га., були
змінені, оскільки ОСОБА_3 самовільно
захопила та обгородила частину
успадкованої земельної ділянки - 0,0504
га.. Почаєвицька сільська рада своїм
рішенням № 138 від 06.11.2008 року передала
ОСОБА_3 земельну ділянку у розмірі 0,2069
га. для обслуговування житлового
будинку, у яку була включена і частина
вказаної земельної ділянки - 0,0504 га.. На
даний час відповідачка ОСОБА_3 створює
позивачам перешкоди у користуванні
їхнім бетонним колодязем, що
знаходиться на частині їхньої
земельної ділянки, яку приватизувала
ОСОБА_3.

За наслідками апеляційного розгляду
апелянти просять скасувати постанову
суду першої інстанції від 17.01.2012 року та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задоволити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі та
з'явились в засідання суду апеляційної
інстанції, перевіривши матеріали
справи, обговоривши підстави та межі
апеляційної скарги, вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Почаєвицької сільської ради
Дрогобицького району Львівської
області № 138 від 06.11.2008 року «Про
передачу у приватну власність
земельної ділянки», а саме пунктом 1.3
цього рішення, передано ОСОБА_3 у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,2069 га. - для обслуговування
житлового будинку (а.с. 9, 45).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_3
оформила 15.10.2009 року Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,2069 га. по АДРЕСА_2, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд (а.с. 10, 71).

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо безпідставності
позовних вимог, з врахуванням
наступного.

Статтею 40 ЗК України (тут і надалі в
редакції на час розглядуваних
правовідносин) передбачено право
громадян України на отримання
безоплатно у власність або на умовах
оренди земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, в межах норм,
визначених цим Кодексом, за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Статями 12, 122 ЗК України передбачено, що
до повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин належать, зокрема, передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб для усіх потреб,
відповідно до цього Кодексу.

Згідно статті 116 ЗК України, громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування, в
межах їх повноважень.

Крім цього, згідно п.34 ч.1 ст.26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішується питання
регулювання земельних відносин.

Норми безоплатної передачі земельних
ділянок, в тому числі для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд,
визначені статтею 121 ЗК України, а
Порядок безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами
визначений статтею 118 ЗК України.

Таким чином, законодавчими нормами
передбачено, що вирішення питання щодо
безоплатної передачі громадянину
України земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності на
відповідній території належить до
виключної компетенції місцевої ради як
органу місцевого самоврядування.

Матеріалами справи підтверджується, що
оспорене позивачами рішення № 138 від
06.11.2008 року було прийнято на сесії
Почаєвицької сільської ради шляхом
голосування, згідно протоколу сесії
від 06.11.2008 року.

Судом першої інстанції також вірно
враховано, що на час прийняття
вказаного вище рішення № 138 від 06.11.2008 р.
у ОСОБА_3 згідно облікових
земельно-кадастрових документів
числилось 0,20 га., якою вона
користувалась. Конфігурації земельної
ділянки збережені після розподілу 1983
року. Межі земельної ділянки
обгороджені металевою огорожею.

Із змісту погосподарських книг села
Почаєвичі видно, що в 1983 році ОСОБА_6
(мати відповідачки ОСОБА_3)
користувалася земельною ділянкою для
обслуговування будинку площею 0,31 га.; в
1984 р. ОСОБА_6 користувалася земельною
ділянкою площею 0,23 га., а ОСОБА_5 - 0,08 га.;
в 1986-90 р.р. ОСОБА_6 - площею 0,20 га., а
ОСОБА_5 - 0,06 га.; в 2009 р. ОСОБА_6 - площею
0,2069 га., а ОСОБА_5 - 0,05 га..

Згідно земельно-кадастрової книги за
будинком, який успадкували позивачі
рахується земельна ділянка площею 0,05
га.. При проведених комісією обмірах
згідно акту від 01.10.2009 року, у
користуванні позивачів встановлено
площу земельної ділянки 0,09 га..
Відповідно до заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_7 до
Почаєвицької сільської ради про
передачу їм по ? частині земельної
ділянки для обслуговування житлового
будинку згідно свідоцтва про право на
спадщину, було винесено рішення
Почаєвицької сільської ради за № 158 від
07.04.2009 року, яке є чинним по даний час,
про передачу у приватну власність
земельної ділянки для обслуговування
житлового будинку площею 0,05 га..

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
правомірність передачі у приватну
власність ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,2069 га..

Суд апеляційної інстанції також
зазначає, що ОСОБА_3 по даній
адміністративній справі являється
неналежним відповідачем, оскільки за
позовними вимогами про оскарження
рішення Почаєвицької сільської ради та
Державного акту на право власності на
земельну ділянку, який виданий
Почаєвицькою сільською радою, належним
відповідачем являється Почаєвицька
сільська рада як суб'єкт владних
повноважень.

З врахуванням наведеного вище, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що судом першої інстанції
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
відповідають обставинам справи,
постанова суду винесена з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, а тому немає підстав для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 -
залишити без задоволення.

Постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 17 січня 2012 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Почаєвицької
сільської ради Дрогобицького району
Львівської області про визнання
нечинним рішення, визнання недійсним
державного акту на землю - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
В.В. Гуляк

Судді:
В.Я. Макарик

Н.М. Судова-Хомюк

Повний текст ухвали виготовлено
та підписано 04.04.2014 року.