Справа № 809/749/13-а
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Справа №
876/6467/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області на ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 21 березня
2013 року про відмову у відкритті
провадження у справі за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

управління Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області звернулося
в суду першої інстанції з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 в
якому просило стягнути надмірно
виплачену пенсію в сумі 120169,51 грн.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 21 березня
2013 року відмовлено у відкритті
провадження, з підстав передбачених ч. 1
ст. 109 КАС України.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області оскаржило
його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
ОСОБА_1 вперше з 15.09.1992 року призначено
пенсію по другій групі інвалідності
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення», яка
виплачувалась по 01 червня 2000 року.

З 28.03.2006 року згідно його заяви та
повторного встановлення групи
інвалідності призначено пенсію по II
групі інвалідності від загального
захворювання відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» із
загального стажу роботи 7 років 2 місяці
16 днів, при необхідному стажі роботи 5
років визначеного статтею 32 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», в
редакції закону, що діяла до 01.10.2011 року,
та середньомісячного заробітку 3395,24,
взятого за період роботи з січня 1987 р.
по березень 1993р., в колгоспі ім. К.Маркса
с. Яланець, Бершадського району,
Вінницької області. До заяви про
призначення пенсії додано довідку про
стаж роботи, як члена колгоспу від
27.11.1992 р. за №248.

Також апелянт зазначає, що при
опрацюванні пенсійних справ з високим
індивідуальним коефіцієнтом заробітку
була відібрана пенсійна справа ОСОБА_1
для проведення зустрічної перевірки
достовірності виданих документів про
стаж і заробітну плату. При проведенні
перевірки достовірності виданих
документів для призначення пенсії
ОСОБА_1 встановлено, що довідка про стаж
роботи, яка була видана колгоспом ім..
К.Маркса 27.11.1992 р. за №248 - фіктивна, що
зазначило саме підприємство, а саме у
довідці підроблені підписи керівника
та бухгалтера колгоспу, крім цього, на
довідці стоїть печатка колгоспу, який
було реорганізовано 20.08.1992 року, а також
було встановлено, що будь-яких
документів, які б підтверджували факт
роботи та нарахування заробітної плати
на ОСОБА_1 в колгоспі ім.. К.Маркса
-відсутні.

Тому апелянт вважає, що саме ОСОБА_1
надано недостовірні дані про стаж
роботи та заробітну плату, які були
підставою для призначення пенсії по
інвалідності, а не самим підприємством.
Відповідно до статті 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» суми пенсій,
виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

На підставі наведеного просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та ухвалити нове рішення, яким
направити справу для продовження
розгляду.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі суд першої інстанції правильно
вказав, що згідно ч. 2 ст.101 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.17 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Згідно ч. 2 ст.21 КАС України, вимоги про
відшкодування шкоди, заподіяної
протиправними рішеннями, діями чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень або іншим порушенням прав,
свобод та інтересів суб'єктів
публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

Відповідно до статті 15 ЦПК України, до
компетенції судів щодо розгляду
цивільних справ відносить справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Тому суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що між сторонами
виник спір про право, який регулюється
згідно статті 15 ЦПК цивільним
законодавством, що виключає розгляд
даної справи в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки позивач як суб"єкт владних
повноважень не оскаржує порушення
власних прав, свобод та інтересів у
сфері публічно-правових відносин, а
заявляє вимоги про відшкодування
шкоди, без вимоги вирішити
публічно-правовий спір.

З врахуванням зазначеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а ухвала відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Рожнятівському районі
Івано-Франківської області - залишити
без задоволення, а ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 21 березня
2013 року про відмову у відкритті
провадження по справі № 809/749/13-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин