Справа № 2а-2179/10/1470
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

16 квітня 2014 року
м. Київ К/9991/81186/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Гончар Л.Я.,Чумаченко
Т.А.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом», відокремлений підрозділ
«Южно-Українська атомна електрична
станція» до Миколаївського обласного
центру зайнятості про визнання акту № 8
від 19.01.10 протиправним, за касаційною
скаргою Миколаївського обласного
центру зайнятості на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2011
року і постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 7 грудня 2012 року,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2010 року відокремлений
підрозділ «Южно-Українська атомна
електрична станція» Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
звернувся до Миколаївського обласного
центру зайнятості, у якому просив
визнати протиправним акт Інспекції по
контролю за додержанням законодавства
про зайнятість населення
Миколаївського обласного центру
зайнятості № 8 від 19.01.2010.

Посилався на те, що порушення, виявлене
в ході перевірки щодо додержання вимог
про зайнятість населення, не
відповідає фактичним обставинам,
оскільки при вивільненні працівника у
передбачений частиною 1 пункту 5 статті
20 Закону України «Про зайнятість
населення» строк повідомив про це
державну службу зайнятості.

19.08.2010 відокремлений підрозділ
«Южно-Українська атомна електрична
станція» Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» звернувся до
суду з доповнененим адміністративним
позовом, у якому просив суд визнати
протиправним та скасувати акт
Інспекції по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення Миколаївського обласного
центру зайнятості № 8 від 19.01.2010.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 січня 2011
року позов задоволено. Визнано
протиправним акт Інспекції по контролю
за додержанням законодавства про
зайнятість населення Миколаївського
обласного центру зайнятості № 8 від
19.01.2010.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 7 грудня
2012 року постанову суду першої
інстанції змінено. Визнано
протиправним та скасовано акт
Інспекції по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення Миколаївського обласного
центру зайнятості № 8 від 19.01.2010.

У касаційній скарзі Миколаївський
обласний центр зайнятості, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
і процесуального права, просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати та ухвалити нове судове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

У запереченні на касаційну скаргу
Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом», посилаючись на
законність судових рішень, просить
залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що у відповідності до
Положення «Про інспекцію по контролю
за додержанням законодавства про
зайнятість населення», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 47 від 24.06.1991 Інспекцією по контролю за
додержанням законодавства про
зайнятість населення Миколаївського
обласного центру зайнятості відносно
відокремленого підрозділу
«Южно-Українська атомна електрична
станція» Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» проведена
перевірка додержання вимог
законодавства України про зайнятість
населення, за результатом якої
складено акт № 07-08 від 19.01.2010. В ході
перевірки встановлено неподання звіту
№ 4 ПН щодо вивільнення ОСОБА_4,
натомість до Южноукраїнського МЦЗ бул
направлено лист від 30.07.2009 № 003402/20-479 та
копію наказу про звільнення
зазначеного працівника від 24.07.2009 №
777-лс, тобто службу зайнятості
повідомлено не в десятиденний строк
після фактичного вивільнення
працівника, а наперед - 31.07.2009, коли
вивільнення ще не відбулось.

Крім того, вказаним актом приписано: на
виконання вимог пункту 5 статті 20
Закону України «Про зайнятість
населення» в обов'язковому порядку в
десятиденний строк після вивільнення
направляти списки фактично
вивільнених працівників - звітність за
формою 4-ПН (факт), та сплатити штраф на
підставі акту № 8 від 19.01.2010.

Згідно акту № 8 від 19.01.2010 про порушення
законодавства України про зайнятість
населення, який є предметом спору у
справі, приписано на підставі пункту 5
статті 20 Закону України «Про
зайнятість населення» за порушення
строку подання списків фактично
вивільнених працівників (звіту за
формою 4-ПН (факт)) внести в 30-денний
строк штраф у розмірі річної
заробітної за кожного вивільненого з
порушенням законодавства працівника в
сумі 28988,97 грн. на розрахунковий рахунок
Управління Державного казначейства
України, одержувач - Южноукраїнський
міський центр зайнятості.

Задовольняючи позов, та ухвалюючи
рішення про визнання протиправним акту
Інспекції по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення Миколаївського обласного
центру зайнятості № 8 від 19.01.2010, суд
першої інстанції виходив з наступного.

За змістом частин 1, 2 пункту 5 статті 20
Закону України «Про зайнятість
населення», чинного на час спірних
правовідносин, при вивільненні
працівників (у тому числі працюючих
пенсіонерів та інвалідів) у зв'язку із
змінами в організації виробництва і
праці, у тому числі ліквідацією,
реорганізацією або перепрофілюванням
підприємств, установ, організацій,
скороченням чисельності або штату
працівників, підприємства, установи,
організації, незалежно від форми
власності, повідомляють про це не
пізніш як за два місяці в письмовій
формі державну службу зайнятості,
вказуючи підстави і строки
вивільнення, найменування професій,
спеціальностей, кваліфікації, розмір
оплати праці, а в десятиденний строк
після вивільнення - направляють списки
фактично вивільнених працівників,
зазначаючи в них інвалідів.

У разі неподання або порушення строків
подання цих даних стягується штраф у
розмірі річної заробітної плати за
кожного вивільненого працівника. Ці
кошти зараховуються до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття і використовуються
для фінансування заходів по
працевлаштуванню та соціального
захисту вивільнюваних працівників.

Таким чином вказано, що за змістом
вказаної норми штраф застосовується у
разі спливу вказаних строків, а не
навпаки, про що зазначено в акті
перевірки № 07-08 від 19.01.2010.

У частині 1 та у пункті 1 частини 2 статті
55 Господарського кодексу України
визначено, що суб'єктами
господарювання визнаються учасники
господарських відносин, які здійснюють
господарську діяльність, реалізуючи
господарську компетенцію (сукупність
господарських прав та обов'язків),
мають відокремлене майно і несуть
відповідальність за своїми
зобов'язаннями в межах цього майна,
крім випадків, передбачених
законодавством.

Суб'єктами господарювання є:

господарські організації - юридичні
особи, створені відповідно до
Цивільного кодексу України, державні,
комунальні та інші підприємства,
створені відповідно до цього Кодексу, а
також інші юридичні особи, які
здійснюють господарську діяльність та
зареєстровані в установленому законом
порядку.

Згідно з вимогами частини 1 та 3 статті 95
Цивільного кодексу України філією є
відокремлений підрозділ юридичної
особи, що розташований поза її
місцезнаходженням та здійснює всі або
частину її функцій. Філії та
представництва не є юридичними
особами. Вони наділяються майном
юридичної особи, що їх створила, і діють
на підставі затвердженого нею
положення.

Зі змісту довідки з Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України № 4986 вбачається, що позивач є
відокремленим підрозділом Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
і не є юридичною особою.

За порушення встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності
до суб'єктів господарювання, як того
вимагає частина 1 статті 238
Господарського кодексу України, можуть
бути застосовані уповноваженими
органами державної влади або органами
місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Зважаючи на те, що відокремлений
підрозділ «Южно-Українська атомна
електрична станція» не є суб'єктом
господарювання, суд першої інстанції
дійшов висновку, що застосування до
нього господарських санкцій є
незаконним, а відтак про наявність
підстав для визнання спірного акту
протиправним.

Апеляційний суд також погодився з цим
висновком суду першої інстанції, однак
зважаючи на те, що судом не були
вирішені всі заявлені позивачем
вимоги, викладені у доповненні до
позову від 19.08.2010, суд змінив рішення -
визнав протиправним та скасував акт
Інспекції по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення Миколаївського обласного
центру зайнятості № 8 від 19.01.2010.

Як визначено у частині 1 статті 137 КАС
України, позивач може протягом всього
часу судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи.

Оскільки подане позивачем 19.08.2010 під
час судового розгляду справи
доповнення до позовної заяви фактично
є заявою про збільшення позовних вимог,
заявлені у ній вимоги підлягають
розгляду разом з первісним позовом.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій,
проте вважає за необхідне звернути
увагу на наступні вимоги чинного
законодавства.

Так, за змістом пункту 1 чинного на час
спірних правовідносин Положення про
інспекцію по контролю за додержанням
законодавства про зайнятість
населення, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 47 від
24.06.1991 (далі - Положення), Інспекція по
контролю за додержанням законодавства
про зайнятість населення (входить до
складу державної служби зайнятості.
Інспекція здійснює контроль за
виконанням законодавства про
зайнятість населення підприємствами,
установами та організаціями усіх форм
власності, фермерами та іншими
роботодавцями.

Згідно з абзацом 6 підпункту «а» пункту
6 вказаного Положення Інспекція
відповідно до покладених на неї
завдань проводить перевірку
додержання законодавства про
зайнятість населення підприємствами,
установами та організаціями усіх форм
власності, фермерами та іншими
роботодавцям, передусім щодо подання
державній службі зайнятості
інформації про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад), про
всіх прийнятих працівників, про
наступне вивільнення працівників та
фактично вивільнених працівників.

У підпункті «б» пункту 8 Положення
визначено, що Інспекції надається
право давати власнику (керівнику)
підприємства, установи та організації
або уповноваженому ним органу та іншим
роботодавцям у разі виявлення порушень
законодавства про зайнятість
населення приписи про їх усунення.

Приписи підлягають обов'язковому
виконанню з повідомленням у місячний
строк інспекції про вжиті заходи.

З описаних норм вбачається, що у разі
виявлення за результатом проведеної
перевірки додержання законодавства
про зайнятість населення, Інспекцією
відносно вказаних суб'єктів
приймаються приписи про їх усунення.

Таким чином, приписуючи позивачу
усунути виявлені порушення та
накладаючи штраф у формі акту, а не
припису, Інспекція діяла всупереч
вказаним вимогам.

Однак незважаючи на те, що на вказані
порушення суди не звернули увагу,
колегія суддів зазначає, що вказана
обставина не призвела до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного суду
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Миколаївського
обласного центру зайнятості -
відхилити, а постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 28
січня 2011 року у незміненій частині і
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 7 грудня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235-244-2 КАС України.

Судді: