Справа № 823/4118/13-а
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Паламар П.Г.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 03.02.2014 у
справі за адміністративним позовом
приватного підприємства «Партнер
Україна» до Державної податкової
інспекції у м. Черкасах Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ПП «Партнер Україна» звернулось до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просило: визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Черкаської області ДПС № від
12.12.2012.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 05.02.2013 позов
задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області залишено без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
05.02.2013 без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 09.12.2013 у справі № К/800/21014/13
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Черкасах Черкаської
області ДПС задоволено частково:
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2013 та
постанову Черкаського окружного
адміністративного суду від 05.02.2013
скасовано, а справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції. Суд
касаційної інстанції мотивував своє
рішення тим, що судами попередніх
інстанцій не досліджено питання щодо
руху активів у процесі здійснення
господарських операцій з ПП «Лєо-Сенс».

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 03.02.2014 позов
задоволено.

Не погоджуючись з постановою
Черкаського окружного
адміністративного суду від 03.02.2014
відповідач звернувся із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову, як таку, що
постановлена із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нову постанову, якою у
задоволені позову відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі наказу ДПІ у м. Черкасах
Черкаської області ДПС від 27.11.2012 №1364
та направлення від 28.11.2012р. №617/22-0,
згідно п п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI,
проведена позапланова виїзна
перевірка ПП «Партнер Україна» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при взаємовідносинах з
ПП «Лєо-Сенс» за період з 01.02.2011 по
30.09.2011.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем складено акт від 29.11.2012 №
347/22-14/30598882, яким встановлено порушення
позивачем вимог:

- п. 198.1, п.198.2, п.198.6 ст. 198 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість всього на суму 606799 грн.,
в т.ч. за лютий 2011 в сумі 6667 грн., за
березень 2011 в сумі 150000 грн., за квітень
2011 в сумі 153333 грн., за травень 2011 в сумі
184492 грн., за червень 2011 в сумі 112307 грн.

На підставі акту перевірки 12.12.2012
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість в сумі 606 799 грн.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що оскільки формування
податкового кредиту та валових витрат
за господарськими операціями
підтверджено первинною документацією,
господарські операції були реальними,
у зв'язку з чим є підстави для
скасування спірного податкового
повідомлення-рішення.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законодавством України. Податкове
повідомлення-рішення є обґрунтованим,
оскільки у ході перевірки встановлено
порушення вимог податкового
законодавства, що свідчить про
заниження позивачем податкових
зобов'язань.

Колегія суддів погоджується з рішенням
суду першої інстанції та вважає доводи
апелянта безпідставними, враховуючи
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач здійснював господарські
операції з ПП «Лєо-Сенс».

На підтвердження реальності вчинених
господарських операцій з ПП «Лєо-Сенс»
позивачем надано: договір № 21 від
09.02.2011, додаткова угода № 2 від 05.07.2011,
додаток № 1 від 09.02.2011, додаток № 2 від
20.04.2011, додаток № 3 від 22.06.2011, додаток № 4
від 22.06.2011; податкова накладна № 1 від
11.02.2011 на поставку сушильного комплексу
АС 2 (0,03921) на загальну суму з ПДВ 40 000
грн., податкова накладна № 1 від 11.03.2011
на поставку сушильного комплексу АС 2
(0,81862) на загальну суму з ПДВ 835 000 грн.,
податкова накладна № 3 від 29.03.2011 на
поставку сушильного комплексу АС 2
(0,06373) на загальну суму з ПДВ 65 000 грн.,
податкова накладна № 1 від 22.04.2011 на
поставку лінії по випуску ОМУ (0,075) на
загальну суму з ПДВ 250 000 грн., податкова
накладна № 2 від 28.04.2011 на поставку
лінії по випуску ОМУ (0,201) на загальну
суму з ПДВ 670 000 грн.,податкова накладна
№ 1 від 05.05.2011 на поставку лінії по
випуску ОМУ (0,090) на загальну суму з ПДВ
300 000 грн., податкова накладна № 2 від
12.05.2011 на поставку лінії по випуску ОМУ
(0,131) на загальну суму з ПДВ 436 950 грн.,
податкова накладна № 3 від 19.05.2011 на
поставку лінії по випуску ОМУ (0,111) на
загальну суму з ПДВ 370 000 грн., податкова
накладна № 1 від 02.06.2011 авансовий платіж
на загальну суму з ПДВ 200 000 грн.,
податкова накладна № 2 від 07.06.2011
авансовий платіж на загальну суму з ПДВ
3 840 грн., податкова накладна № 3 від
08.06.2011 авансовий платіж на загальну
суму з ПДВ 170 000 грн., податкова накладна
№ 4 від 21.06.2011 авансовий платіж на
загальну суму з ПДВ 30 000 грн., податкова
накладна № 6 від 30.06.2011 на поставку
лінії по випуску ОМУ (0,058) на загальну
суму з ПДВ 190 000 грн., податкова накладна
№ 5 від 30.06.2011 на поставку сушильного
комплексу АС 2 (0,079) на загальну суму з
ПДВ 80 000 грн.; видаткова накладна №
РН-0000005 від 12.08.2011, акт про прийняття
устаткування змішувача швидкісного
СЛ-4000(С) від 12.08.2011, видаткова накладна №
РН-0000008 від 30.09.2011, акт про прийняття
устаткування гвинтового конвеєра ВК-320
№ 1, гвинтового конвеєра ВК-320 № 2,
гвинтового конвеєра ВК-320 № 3,
гвинтового конвеєра ВК-320 № 4,
гвинтового конвеєра ВК-320 № 5,
гвинтового конвеєра ВК-320 № 6,
гвинтового конвеєра ВК-320 № 7,
гвинтового конвеєра ВК-320 № 8,
гвинтового конвеєра ВК-320 № 9,
гвинтового конвеєра ВК-320 № 10, естакади,
бункера загрузочного, грохота
барабанного, подрібнювача молоткового,
конвеєра гвинтового ковшового «Норія»
від 30.09.2011, видаткова накладна № РН-0000003
від 30.06.2011, акт про прийняття
устаткування сушильного комплексу АС 2
від 30.06.2011, видаткова накладна № РН-0000007
від 30.09.2011, акт про прийняття
устаткування лінії по випуску ОМУ від
30.09.2011; товарно-транспортна накладна
від 05.10.2011 на перевезення гвинтових
конвеєрів в кількості 6 шт., перевізник -
приватний підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 05.10.2011
на перевезення естакади, конвеєра
гвинтового ковшового., перевізник -
приватний підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 05.10.2011
на перевезення гвинтових конвеєрів в
кількості 4 шт., перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 04.10.2011
на перевезення змішувача, бункера
загрузочного, грохота барабанного,
подрібнювача молоткового, перевізник -
приватний підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 04.10.2011
на перевезення змішувачів в кількості 2
шт., перевізник - приватний підприємець
ОСОБА_2; товарно-транспортна накладна
від 03.10.2011 на перевезення грануляторів,
прес-екструдера, дезінтегратора,
змішувача, перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 03.10.2011
на перевезення бункерів в кількості 6
шт., перевізник - приватний підприємець
ОСОБА_2; товарно-транспортна накладна
від 03.10.2011 на перевезення вертикального
конвеєру, бункеру, конвеєра
стрічкового, перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 03.10.2011
на перевезення бункерів,
пневмотранспортеру, перевізник -
приватний підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 03.10.2011
на перевезення гвинтових конвеєрів в
кількості 4 шт., перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 03.10.2011
на перевезення гвинтових конвеєрів в
кількості 3 шт., перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 03.10.2011
на перевезення гвинтового конвеєру,
перевізник - приватний підприємець
ОСОБА_2; товарно-транспортна накладна
від 02.10.2011 на перевезення гвинтових
конвеєрів в кількості 4 шт., перевізник -
приватний підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 02.10.2011
на перевезення гвинтових конвеєрів в
кількості 4 шт., перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 02.10.2011
на перевезення гвинтових конвеєрів в
кількості 4 шт., перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 01.10.2011
на перевезення гвинтових конвеєрів в
кількості 7 шт., перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 01.10.2011
на перевезення гвинтових конвеєрів в
кількості 2 шт., перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 01.10.2011
на перевезення гвинтових конвеєрів в
кількості 5 шт., перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 20.09.2011
на перевезення гвинтових конвеєрів в
кількості 5 шт., перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 12.08.2011
на перевезення змішувача швидкісного
СЛ-4000(С), перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;
товарно-транспортна накладна від 30.06.2011
на перевезення сушильного комплексу АС
2, перевізник - приватний підприємець
ОСОБА_2; товарно-транспортна накладна
від 01.07.2011 на перевезення сушильного
комплексу АС 2, перевізник - приватний
підприємець ОСОБА_2;

На підтвердження факту придбання у ПП
«Лєо-Сенс» товарів позивачем надані:
договір застави обладнання сушильного
комплексу АС2 № 010/6.2.1.4.0/11253/5 від 13.07.2011,
укладений між приватним підприємством
«Партнер Україна» та приватним
акціонерним товариством «Ерсте Банк»;
договір страхування майна, що є
предметом застави № 20/01-200027788 від 12.07.2011;
договір відповідального зберігання №
21/03-01 від 21.03.2011 майна за адресою: 19500,
Черкаська область, м. Городище, вул.
Панфілова, 94А.

Також, враховуючи мотиви ухвали Вищого
адміністративного суду України від
09.12.2013 та доводи апелянта про
неправомірність формування позивачем
податкового кредиту у зв'язку з тим що
господарські операції з контрагентом
ПП «Лєо-Сенс» не могли виконуватись за
відсутності в останнього необхідних
умов для ведення господарської
діяльності, відсутністю основних
фондів, технічного персоналу,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів та
інше колегія суддів звертає увагу на
наступне.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 01.11.2011 у
справі за позовом приватного
підприємства «Партнер Україна» до
Державної податкової інспекції у м.
Черкасах, третя особа ПП «Лєо-Сенс» про
скасування податкового
повідомлення-рішення, яка залишена без
змін ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012,
підтверджено факт поставки обладнання
сушильного комплексу АС 2 у червні 2011
року

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та
послуг;придбання (будівництво,
спорудження, створення) необоротних
активів, у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України;
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 199.1 ст. 199 ПК України у разі
якщо придбані та/або виготовлені
товари/послуги частково
використовуються в оподатковуваних
операціях, а частково - ні, до сум
податку, які платник має право віднести
до податкового кредиту, включається та
частка сплаченого (нарахованого)
податку під час їх придбання або
виготовлення, яка відповідає частці
використання таких товарів/послуг в
оподатковуваних операціях.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до п. 198.6 ст. 198 ПК України не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Законом України «Про бухгалтерський
обік та фінансову звітність в Україні»
передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій.

Таким чином, враховуючи викладені
законодавчі норми, для підтвердження
включення до складу податкового
кредиту сум податку, сплачених у складі
ціни за придбаний товар (роботи,
послуги), необхідні первинні документи
(податкові накладні, видаткові
накладні, акти здачі-прийняття товару
тощо), оформлені відповідно до вимог
Закону України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні».

Закон України «Про бухгалтерській
облік та фінансову звітність в
Україні» (далі - Закон) поширюється на
всіх юридичних осіб, створених
відповідно до законодавства України,
незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ст. 2).

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Відповідно до ст. 1 Закону первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16
вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що позивачем
надано до суду першої інстанції
належним чином оформлені документи
первинного обліку, а отже доведено факт
реального виконання господарських
операцій, що надає ПП «Партнер Україна»
право на формування податкового
кредиту по взаємовідносинах з ПП
«Лєо-Сенс».

Доводи апелянта про те, що наявні в
матеріалах справи товарно-транспортні
накладні не підтверджують переміщення
товару та, відповідно, реальність
здійснення господарських операцій є
необгрунтованими з огляду на те, що
відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України № 363 від 14.10.1997,
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Згідно із пп. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних
правил основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом передається
перевізнику.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що правила перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні не
встановлюють правил податкового
обліку валових витрат платників
податку, а лише встановлюють права,
обов'язки та відповідальність
власників автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи,
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Аналогічна правова позиція висловлена
в ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 26.06.2012 у справі № К-27230/10.

Посилання апелянта на порушення
контрагентом позивача вимог
податкового законодавства є
безпідставними, оскільки за дане
порушення податкового законодавства
передбачена індивідуальна
відповідальність саме для контрагента,
а не для позивача.

У довідці Вищого адміністративного
суду України від 15.04.2010 «Про результати
вивчення та узагальнення практики
застосування адміністративними судами
окремих норм Закону «Про податок на
додану вартість» викладено, зокрема, що
ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку,
при цьому такий платник несе
самостійну відповідальність за
порушення правил ведення податкового
обліку. Зазначена відповідальність
стосується кожного окремого платника
податку і не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 31.01.2011 у справі № 21-47а10, відповідно
до якої чинне законодавство не ставить
у залежність право платника податків
на податковий кредит від дотримання
вимог податкового законодавства його
контрагентом.

Згідно до ч. 2 ст. 161 КАС України при
виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачем правомірно сформовано
податковий кредит з ПП «Лєо-Сенс», а
тому податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Черкасах Черкаської області ДПС
№ від 12.12.2012 є протиправним та
таким, що підлягає скасуванню, що вірно
встановлено судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції ухвалив законне та
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції, а відповідач, як суб'єкт
владних повноважень - довів
правомірність своїх дій.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від
03.02.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.