Справа № 805/16462/13-а
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ткаченко Т.С.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
справа №805/16462/13-а
приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд колегією в складі

головуючого судді
Гайдара А.В.

суддів
Ханової Р.Ф.,

Яманко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання
Крамської С.О.,

представника позивача
Кузько Т.Є. (за довіреністю)

представників відповідача
Шкарупи О.В. та Кир’язієва С.О.
(згідно довіреностей)

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року по адміністративній справі №
805/16462/13-а за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Омега-Сервіс» до Державної податкової
інспекції у Київському районі
м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 05.11.2013 року, -

В С Т А Н
О В И В :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року по адміністративній справі №
805/16462/13-а позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Омега-Сервіс» до
Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 05.11.2013
року - задоволено. Скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області від 05.11.2013 року № про
збільшення Товариству з обмеженою
відповідальністю «Омега-Сервіс» суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 2 781 819,00 грн. (у тому
числі: за основним платежем - 1 854 546,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 927 273,00 грн.). Присуджено з
Державного бюджету України на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Омега-Сервіс»
здійснені ним судові витрати у розмірі
2294 грн. 00 коп. (т.3 арк.справи 238-242)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідач - Державна
податкова інспекція у Київському
районі м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
звернувся з апеляційною скаргою,
пославшись на незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову. (т.3
арк.справи 244-246).

Представники відповідача у судовому
засіданні підтримали доводи
апеляційної скарги, просили її
задовольнити, скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечувала проти доводів
апеляційної скарги, просила залишити
її без задоволення та постанову суду
першої інстанції без змін.

За правилами частини 1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний перегляд
постанови суду першої інстанції
здійснюється в межах апеляційної
скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, думку представників
сторін, дослідивши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
вважає за необхідне апеляційну скаргу
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Омега-Сервіс» зареєстроване як
юридична особа виконавчим комітетом
Донецької міської ради 04.07.1995 року за №
1 008791, ідентифікаційний код -
23427942, місцезнаходження - 83048, Донецька
область, м. Донецьк, Київський район,
вул. Університетська 95.

Згідно з довідкою серії АА № 547882 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(ЄДРПОУ) ТОВ «Омега-Сервіс» має право на
здійснення наступних видів діяльності
за КВЕД-2010 (класифікація видів
економічної діяльності): «46.90
Неспеціалізована оптова торгівля»,
«10.20 Перероблення та консервування
риби, ракоподібних і молюсків», «46.19
Діяльність посередників у торгівлі
товарами широкого асортименту», «46.71
Оптова торгівля твердим, рідким,
газоподібним паливом і подібними
продуктами», «47.11 Роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами», «47.30 Роздрібна
торгівля пальним».

ТОВ «Омега-Сервіс» є платником податку
на додану вартість, про що свідчить
свідоцтво № 07738764 про реєстрацію
платника податку на додану вартість (НВ
№ 199596), видане 15.08.1997 року ДПІ в
Київському районі м. Донецька.

З наявних у справі письмових доказів та
пояснень представників сторін судом
встановлено, що в період 07.10.2013 року по
11.10.2013 року ДПІ у Київському районі м.
Донецька здійснено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Омега-Сервіс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинам з ТОВ «Альфа-Крок»
(код за ) за період травень,
червень 2013 року, про що складений акт
від 22.10.2013 року № 1265/22-1/23427942 (надалі - Акт
перевірки).

Зі змісту Акту перевірки вбачається, що
підставою для проведення зазначеної
перевірки виступила постанова
старшого слідчого з ОВС ВКР СУ ФР МГУ
Міндоходів - ЦО з ОВП Скриль О.К. від
02.10.2013 року про призначення
позапланової документальної перевірки
ТОВ "Омега-Сервіс" по взаємовідносинам
з ТОВ "Альфа-Крок" за травень-червень 2013
року у зв'язку з проведенням досудового
розслідування в кримінальному
провадженні № 0000429 за ч. 1 ст. 212 КК
України. Як слідує з цієї постанови ТОВ
«Омега-Сервіс» сформувало податковий
кредит з податку на додану вартість на
підставі первинних документів ТОВ
«Альфа Крок», яке в свою чергу
сформувало його за рахунок ТОВ
«Донінвестплюс», тому є підстави
вважати, що ТОВ «Омега-Сервіс» не
придбавало товари та не поставляло їх
іншим підприємствам, а первинні
документи не спричинили реального
настання юридичних наслідків.

Також відповідачем отримано від ДПІ у
Будьонівському районі м. Донецька акт
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ «Альфа-Крок»
щодо підтвердження господарських
відносин з ТОВ «Донінвестплюс» за
період травень-липень 2013 року від 30.08.2013
року № 87/05-61-22-08/35035550, згідно якому
неможливо підтвердити реальність
здійснення операцій між
підприємствами, встановлено
відсутність об'єктів оподаткування,
які підпадають під визначення ст. 185
Податкового кодексу України.

Як зазначено в Акті перевірки, ТОВ
«Омега-Сервіс» не надано до перевірки
документи, що свідчать про отримання
Товару (паливно-мастильних матеріалів)
від ТОВ «Альфа-Крок»: акти приймання
продукції, угоди на перевезення
вантажу, товарно-транспортні накладні,
сертифікати якості відправника з
обов'язковим вказанням видів
дизпалива, акти походження Товару,
посвідчення про вибухонебезпечність,
посвідчення екології безпеки та
радіологічного контролю (т.1 арк. справи
21).

Одночасно, відповідач вказує в Акті
перевірки, що позивачем до перевірки
надані товарно-транспортні накладні,
але зауважує, що в них відсутні номери
та дати виписки, підписи
водія-експедитора, у зв'язку з чим
неможливо підтвердити рух
товарно-матеріальних цінностей від
постачальника ТОВ «Альфа-Крок» до ТОВ
«Омега-Сервіс».

Таким чином, згідно висновку цього Акту
перевірки, проведеною перевіркою
встановлено порушення п.198.2, п.198.3, п. 198.6
ст.198, п.201.1, п. 200.2 ст.201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено суму податку на додану
вартість, який підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет у розмірі 1 854 546,00 грн., у
тому числі: у травні 2013 року - 325 641,00 грн.,
у червні 2013 року - 1 528 905,00 грн.

За наслідками перевірки ДПІ у
Київському районі м. Донецька прийняте
податкове повідомлення-рішення від
05.11.2013 року № про збільшення ТОВ
«Омега-Сервіс» суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 2 781 819,00 грн. (у тому числі: за
основним платежем - 1 854 546,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 927
273,00 грн.). (т.1 арк. справи 35)

Отже, з Акту перевірки вбачається, що на
висновки зазначеного Акту вплинули акт
зустрічної звірки, що отриманий
відповідачем від іншої державної
податкової інспекції (ДПІ), інформації
щодо нікчемності правочину по ланцюгу
постачання між ТОВ «Альфа-Крок» з його
постачальником ТОВ «Донінвестплюс», та
інформація викладена в постанові
старшого слідчого Скриль О.К. від 02.10.2013
року.

Між ТОВ «Омега-Сервіс» (Покупець) та ТОВ
«Альфа-Крок» (Постачальник) укладено
договір постачання нафтопродуктів
(Товар) від 01.07.2011 року № 108АК, згідно
умов якого Товар поставляється за
кількістю, вказаному у товарних
накладних, якості згідно сертифікату
та паспорту заводу-виробнику. Про ціну
Товару Покупець повідомляється
Постачальником шляхом направлення
першому факсокопії, повідомленням
електронною поштою або усним
повідомленням. Строк дії Договору з
урахування додаткової угоди від 31.12.2012
року - з моменту його підписання до
31.12.2014 року (т.2 арк.справи 100-102).

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 12.11.2013 року
товариство з обмеженою
відповідальністю «Альфа-Крок» є
юридичною особою, ідентифікаційний код
- 35035550, місцезнаходження - 83058, м.
Донецьк, вул. Червоножовтнева, буд. 4.
Основним видом діяльності ТОВ
«Альфа-Крок» є «46.71 Оптова торгівля
твердим, рідким, газоподібним паливом і
подібними продуктами». Також з цього
Витягу не вбачається записів, зокрема,
про відсутність підприємства за
юридичною адресою, перебування у
процесі припинення тощо.

На виконання зазначеного Договору ТОВ
«Альфа-Крок» поставило на адресу ТОВ
«Омега-Сервіс» бензин А-95 та дизпаливо
у травні 2013 року на суму 9521863,06 грн. (з
ПДВ) та у червні 2013 року на суму 9 224 068,56
грн. (з ПДВ), що підтверджується
наступними первинними документами
податкового та бухгалтерського обліку:
податковими накладними, видатковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, а також сертифікатами
якості та паспортами заводу-виробника
(зокрема, сертифікат відповідності
виданий ТОВ «ГазУкраїна-2020» на бензин
автомобільний неетильований UNLEADED GASOLINE
RON 95 10 ppм та паспорт №? 425, наданий
випробувальним центром «10
Хіммотологічний центр» на замовлення
ТОВ «ГазУкраїна 2020»; сертифікат
відповідності виданий ТОВ «ГазУкраїна
2020» на бензин автомобільний екологічно
покрашений АИ-9250 та паспорт № 3056 ВАТ
«Мозирський нафтопереробний завод» та
ін.).

Розрахунки за паливно-мастильні
матеріали здійснювалось між
підприємствами наступним чином:
оплачено безготівковим розрахунком у
розмірі 1 754 000,00 грн., що підтверджено
платіжними дорученнями; також 21.11.2013
року Покупцем та Постачальником
підписаний акт прийому-передачі
векселів, згідно якому ТОВ
«Омега-Сервіс» передало, а ТОВ
«Альфа-Крок» прийняло 10 (десять)
векселів номінальною вартістю 1500000,00
грн. та 1001057,95 грн., всього на загальну
суму 14501057,95 грн. в рахунок проведення
розрахунків по договору від 01.07.2011 року
№ 108АК: АА 2722002, АА 2722003, АА 2722004, АА 2722005,
АА 2722006, АА 2722007, АА 2722008, АА 2722009, АА 2722010,
АА 2722011; також 30.09.2013 року між
підприємствами складено акт заліку
взаємних вимог до договором від 01.07.2011
року № 108АК та договором від 01.08.2011 року
№ ОС-008 на суму 2490873,66 грн.

Суми податку на додану вартість
включені до податкового кредиту за
травень 2013 року та червень 2013 року,
відображені належним чином у
податкових деклараціях в зазначених
податкових періодах та реєстрах
отриманих податкових накладних.

В подальшому паливно-мастильні
матеріали реалізовані на договірних
умовах контрагентам-покупцям - ТОВ
«Донбас Оіл», ТОВ «Донбас-Анко», ТОВ
«Каро 2007», ВАТ «Маріупольський
промисловий залізничний транспорт» та
іншим покупцям (т. 2 арк.справи 114-135).

Належне складання та дійсність
вказаних первинних документів
відповідачем не оспорюється, проте
висновки в Акті перевірки про
заниження суми податку на додану
вартість, який підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет, зроблені відповідачем
на підставі отриманої інформації щодо
нікчемності правочинів контрагентом
по ланцюгу постачання.

Під господарською діяльністю у ст. 3
Господарського кодексу України
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

У розумінні пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами

На підставі ст. 1 Закону України від
16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» господарською операцією є дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Правила формування податкового
кредиту з податку на додану вартість
передбачають виконання певних вимог.

Поняття податкового кредиту наведене у
п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України - це сума, на яку платник
податків має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Отже, необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що не дозволяється
включення до податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
що не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями.

Право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу (п. 201.8 ст. 201 ПКУ).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту (п.
201.10 ст. 201 ПКУ).

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджує висновок суду першої
інстанції, що підставою для включення
сум за господарськими операціями до
складу податкового кредиту є належним
чином оформленні первинні
бухгалтерські документи, які
засвідчують зміст господарської
операції, за умови реального вчинення
дій по виконанню господарської
операції.

Таким чином, надання податковому
органу належним чином оформлених
первинних документів, передбачених
законодавством про податки і збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковим органом не встановлено та
не доведено, що відомості, які
містяться в цих документах, неповні,
недостовірні та (або) суперечливі, є
наслідком укладення нікчемних
правочинів.

Дослідженими в судовому зсіданні
доказами підтверджено, що позивачем
податковий кредит з податку на додану
вартість по господарським операціям з
ТОВ «Альфа-Крок» за перевіряємий
період сформовано з дотриманням вимог
Податкового кодексу України, а саме,
позивачем в підтвердження позовних
вимог надана первинна документація, в
тому числі податкові та видаткові
накладні, копії яких досліджені в
судовому засіданні, а також документи,
які підтверджують факт оплати за
здійснені господарські операції.

Отже, фактичні обставини об'єктивно
засвідчують здійснення господарської
діяльності між ТОВ «Омега-Сервіс» та
ТОВ «Альфа-Крок» і, відповідно,
правомірність віднесення позивачем до
податкового кредиту з податку на
додану вартість суми понесених витрат
на підставі первинних бухгалтерських
документів.

Податковий кодекс України не містить у
собі норми, які б покладали
відповідальність на платника податку -
покупця товару (послуг) за правильність
визначення платником податку -
продавцем об'єктів оподаткування,
правильність відображення їх у
податковому обліку та інше.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту у разі, якщо
останній має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Крім того, зазначене узгоджується із
практикою Верховного Суду України та
Європейського Суду з прав людини.

Так, в тому числі у рішеннях: від 19.11.2010
року у справі за позовом закритого
акціонерного товариства
«Транснаціональна
фінансово-промислова нафтова компанія
«Укртатнафта» до Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області про
визнання недійсними податкових
повідомлень-рішень, та від 21.01.2011 року у
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«ВІК» до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень Верховний Суд
України дійшов висновку, що у разі
невиконання контрагентом зобов'язання
зі сплати податку до бюджету,
відповідальність та негативні
наслідки настають саме щодо цієї особи.

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Неможливість притягнення до
відповідальності юридичних осіб за
неправомірні дії їх контрагентів
підтверджується й іншими рішеннями
Європейського суду з прав людини.

Вищенаведений висновок Європейський
суд з прав людини повторно підтвердив у
рішенні від 18.03.2010 року по справі Бізнес
Сепорт Сентре проти Болгарії. При цьому
у п. 23 даного рішення Європейський суд з
прав людини наголошує, що у разі
виявлення податковими органами
невиконання постачальником своїх
обов'язків як платника податку на
додану вартість, вони могли б розпочати
податкову перевірку цього
постачальника, з тим щоб стягнути з
нього належні платежі та штрафні
санкції. Втім, зазначив Суд, прямого
впливу на оподаткування
організації-заявника (Бізнес Сепорт
Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський суд з прав людини
чітко констатує правило
індивідуальної відповідальності
платника податків. Тобто добросовісний
платник податків не має зазнавати
негативних наслідків через будь-які
негаразди із його контрагентом.

За ст. 69 Кодексу адміністративного
судочинства України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування;
суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів зазначає, що суд першої
інстанції обґрунтовано не прийняв як
доказ нікчемності вищевказаного
правочину між позивачем та його
контрагентом, а також посилання
відповідача на отриману інформацію від
ДПІ у Будьонівському районі м. Донецька
у вигляді акту зустрічної перевірки
від 30.08.2013 року № 87/05-61-22-08/35035550, а також
постанови старшого слідчого з ОВС ВКР
СУ ФР МГУ Міндоходів - ЦО з ОВП Скриль
О.К. від 02.10.2013 року щодо проведення
досудового розслідування в
кримінальному провадженні № 0000429
за ч. 1 ст. 212 КК України, оскільки
наведена інформація не є належним
доказом у розумінні ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Позивачем надані належним чином
оформлені податкові накладні,
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні, платіжні
документи тощо на підтвердження
виникнення у нього права на податковий
кредит за господарськими операціями з
ТОВ «Альфа-Крок».

При цьому, оформлення первинних
документів не викликає сумніву згідно
з вимогами Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Положення «Про
затвердження Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку»,
затвердженого Наказом Міністерства
Фінансів України від 24.05.1995 року № 88.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджує висновок суду першої
інстанції, що наданими позивачем
первинними документами
бухгалтерського та податкового обліку
підтверджується факт того, що
наведений вище правочин набув
реального настання саме тих правових
наслідків, на настання яких він був
спрямований.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про необхідність
здійснити захист порушеного права
позивача та задоволення позовних
вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 196,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року по адміністративній справі №
805/16462/13-а - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 14 січня 2014
року по адміністративній справі №
805/16462/13-а - залишити без змін.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний колегією суддів 18 квітня 2014
року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

А.В.Гайдар

Судді
Р.Ф.
Ханова

В.Г. Яманко