Справа № 826/16455/13-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Ганечко О.М.,

суддів:
Коротких А.Ю., Хрімлі О.Г.,

при секретарі
Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТРІКТ» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19.11.2013 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТРІКТ» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
19.11.2013 року в задоволені позову
відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову,
якою задовольнити позов в повному
обсязі, посилаючись на незаконність,
необ'єктивність, необґрунтованість
рішення, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу в повному обсязі та
просив її задовольнити, постанову суду
першої інстанції скасувати та
постановити нову, якою задовольнити
позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
просив залишити постанову суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції, суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період з 17.12.2012 по 19.12.2012 ДПІ у
Печерському районі у м. Києві на
підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1
статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78, 79 Податкового кодексу України
та наказу № 2123 від 14.12.2012, була
проведена документальна планова
невиїзна перевірка ТОВ "Стрікт" з
питань правомірності нарахування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту з податку на додану вартість
при взаємовідносинах з ТОВ "Асгільдія"
за період 01.11.2011 по 30.11.2011 та ПП "Бумакс"
за період 01.12.2012 по 31.12.2011.

За результатами перевірки складено акт
№ 1197/2203/34480243 від 19.12.2012, яким
встановлено порушення пункту 185.1
статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту
188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті
198, пунктів 200.1, 200.2, 200.3 статті 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено завищення
залишка від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду за
грудень 2011 на 915 142,00 грн.

В ході перевірки встановлено, що ТОВ
"Стрікт" в перевіряємому періоді мало
фінансово - господарські
взаємовідносини з ТОВ "Асгільдія" та ПП
"Бумакс".

ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
ДПС складено акт № 196/2220/36529861 від 22.02.2012
"Про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП "Бумакс" щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ПП "К2" за грудень 2011
року.

Відповідно до зазначеного акта
встановлено, що на момент проведення
перевірки первинні та інші документи
по ПП "Бумакс" відсутні, підприємство
за адресою вказаною в реєстраційних
документах не знаходиться та має стан 9
- «направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням», у
нього відсутні складські приміщення,
автомобільний та інший транспорт,
устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово - господарської
діяльності.

Також зазначеним актом встановлено, що
фінансово - господарська діяльність ПП
"Бумакс" здійснюється поза межами
правового поля, що у свою чергу
свідчить про не набуття належним чином
цивільної дієздатності ПП "Бумакс", з
огляду на що фінансово - господарські
взаємовідносини між ПП "Бумакс" та
контрагентами є фіктивними
правочинами та такими, що вчинено без
наміру створення правових наслідків.

Актом ДПІ у Шевченківському районі м.
Києва ДПС № 576/2240/37617576 від 13.06.2012 "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Асгільдія" з питань
підтвердження господарських відносин
з платником податків ТОВ "Євро класс
трейд" за періоди вересень 2011, жовтень
2011, листопад 2011, січень 2012, лютий 2012",
встановлено, що платник та посадові
особи підприємства ТОВ "Асгільдія" не
знаходяться за юридичною та фактичною
адресою, про що ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва було отримано висновок
(службова записка № 908/ДПІ/02-10-03 від
05.06.2012) ГВПМ ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва щодо наявності ознак
"фіктивності" та відсутності факту
реального здійснення господарської
діяльності ТОВ "Асгільдія", до якого
додавались пояснення гр. ОСОБА_2 щодо
його непричетності до діяльності
підприємства.

З огляду на викладене податковий орган
дійшов висновку про те, що встановлено
факт не підтвердження взаємовідносин
ТОВ "Стрікт" з контрагентами ПП
"Бумакс" та ТОВ "Асгільдія", за
перевіряємі періоди, а саме, не
підтверджено наявність поставок
товарів (послуг) від зазначених
підприємств-постачальників.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Стрікт" до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва ДПС були подані
заперечення на акт перевірки №
1197/2203/34480243 від 19.12.2012, за результатами
розгляду яких, листом № 11607/10/22-310
від 28.12.2012 повідомлено про те, що
висновки акту залишено без змін.

28.12.2012 на підставі акта № 1197/2203/34480243 від
19.12.2012 прийнято податкове повідомлення
- рішення № , яким зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість на суму 915
142,00 грн.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Стрікт" до Державної
податкової служби в місті Києві була
подана скарга на податкове
повідомлення - рішення №
від 28.12.2012, яка рішенням про
результати розгляду первинної скарги
№ 2141/10/12-10-03 від 05.03.2013 залишена без
задоволення, а податкове повідомлення -
рішення без змін.

А також, Товариством з обмеженою
відповідальністю "Стрікт" до Державної
податкової служби України була подана
скарга на податкове повідомлення -
рішення № від 28.12.2012, яка
рішенням про результати розгляду
скарги № 607/6/99-99/10-15 від 15.04.2013 залишена
без задоволення, а податкове
повідомлення - рішення без змін.

Встановлено, що 15.11.2011 року та 21.11.2011
року між ТОВ «Стрікт» (далі - Замовник)
було укладено договори з ПП «Бумакс»
(далі - Виконавець) № 11/15-РП та
№ 1-11.

Згідно умов вищевказаних договорів п.1.1
продавець зобов'язується передати у
власність покупця, а покупець
зобов'язується належним чином прийняти
товар та оплатити вартість, згідно
специфікації № 1.

На виконання вимог договорів між
Позивачем та ПП «Бумакс», виписана
специфікація № 1 від 15.11.2011 року та від
21.11.2011 року. (а.с. 157-163)

На підтвердження виконання умов
вказаних вище договорів від 15.11.2011 року
№ 11/15-РП та від 21.11.2011 року №
1-11, позивачем надано первинні
документи, копії яких наявні в
матеріалах справи:

- податкові накладні від 05.12.2011 року № 6
та від 01.12.2011 року № 1, рахунок фактура
№ 1/12 від 05.12.2011 року, № 1/1 від 01.12.2011
року, видаткові накладні № 6 від
05.12.2011 року, № 1 від 01.12.2001 року та
платіжним дорученням № 255 від 12.12.2011
року.

Тобто, правовідносини за спірними
правочинами в повній мірі відображені
в бухгалтерському та податковому
обліку позивача, що свідчить про
реальність господарських операцій.

Колегія суддів приходить до висновку,
що позивачем вчинено дії та досягнуто
конкретних результатів, які визначають
саме поняття господарської операції -
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань та фінансових
ресурсів.

Стосовно фінансово-господарських
взаємовідносин з контрагентом
ТОВ «Асгільдія» колегія суддів
зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що згідно
рахунку фактури № 4/11 від 04.11.2011 року
ТОВ «Асгільдія» було передано у
власність ТОВ «Стрікт» товар на суму 157
365,89 грн.

Реальність господарських операцій
підтверджується видатковою накладною
№ 4 від 04.11.2011 року та податковою
накладною № 4 від 04.11.2011 року.

Колегією суддів встановлено, що
розрахунки по даному договору були
проведені в повному обсязі, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 254 від 12.12.2011 року, яке знаходиться в
матеріалах справи.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів приходить до висновку, що між
Позивачем та його контрагентами ПП
"Бумакс" та ТОВ "Асгільдія" були
проведені господарські операції
відповідно до умов чинного
законодавства, реальність яких
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
вирок Оболонського районного суду
м. Києва від 01.03.2013 року, яким
директора ТОВ «Асгільдія» ОСОБА_2
визнанно винним у вчиненні злочину
передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України, не
може бути доказом у вказані справі,
оскільки його визнано винним у
підробленні офіційних документів, а не
за ухилення від сплати податків.

Також, колегія суддів зазначає, що на
час здійснення
фінансово-господарських
взаємовідносин контрагенти апелянта
ПП "Бумакс" та ТОВ "Асгільдія" мали
дійсне Свідоцтво платника податку на
додану вартість, були включені до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
інформація щодо їхньої легітимної
діяльності були перевірена на
офіційному веб-порталі ДПС України.

У разі, якщо на час здійснення
господарських операцій, за якими
податковий орган не визнає
обґрунтованим віднесення платником
податку до податкового кредиту сум
податку на додану вартість та сум
податку на прибуток, контрагент був
включений до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, а також мав
свідоцтво про реєстрацію платника
податку на додану вартість, покупець не
може нести відповідальність ні за
несплату податків продавцем, ні за
можливу недостовірність відомостей
про нього, наведеного у зазначеному
реєстрі, за умови необізнаності щодо
неї.

При цьому слід ураховувати вимоги
статті 18 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців», згідно з якою
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців,
були внесені до нього, вважаються
достовірними і можуть бути використані
у спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Якщо
відомості, які підлягають внесенню до
цього реєстру, є недостовірними і були
внесені до нього, то третя особа може
посилатися на них у спорі як на
достовірні, за винятком випадків, коли
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Відповідачем також не було
обґрунтовано належним чином і доведено
у встановленому законом порядку, що
укладені угоди порушують публічний
порядок, суперечать моральним засадам
суспільства та спрямовані на
заволодіння майном держави.

Відповідачем лише зазначено, без
відповідних доказів, про відсутність
реальності здійснення відповідної
господарської, економічної діяльності
як позивачем, так і його контрагентами.

Однак, з наданих позивачем доказів
вбачається, що договори мали на меті
настання реальних правових наслідків,
що обумовлені ним, оскільки послуги
були надані, оплата проведена, умови
договорів виконано сторонами в повному
обсязі.

Відповідно до пп.14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Водночас витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку, не можуть
підлягати включенню до складу витрат
платника податків (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, сума, на
яку платник ПДВ має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» п. 198.1 ст. 198
ПК України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст.3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» (в редакції на
момент спірних правовідносин) (далі -
Закон № 996-XIV), який визначає правові
засади регулювання, організації,
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності в
Україні, бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону № 996-XIV).

Стосовно відповідальності позивача за
можливі протиправні дії його
контрагентів колегія суддів зазначає,
що для висновків про наявність
порушень податкового законодавства у
діях платника податків в обов'язковому
порядку необхідно з'ясувати можливу
обізнаність такого платника щодо
дефектів у правовому статусі його
контрагентів (відсутність реєстрації
їх як платників ПДВ, відсутність у
відповідних посадових осіб чи інших
представників контрагента повноважень
на складання первинних, розрахункових
документів, податкових накладних тощо).

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів приходить до висновку, що
податкове повідомлення-рішення від
19.12.2012 року № винесено Державною
податковою інспекцією з порушенням
вимог чинного законодавства, з
порушенням вимог чинного
законодавства, оскільки вказані вище
обставини справи підтверджують
реальність здійснення господарських
операцій між Позивачем та
вищевказаними контрагентами в
перевірених періодах.

Таким чином, неправомірним є висновок
суду першої інстанції про задоволення
позову, а постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального права, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим є підстави для її
скасування з постановленням нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 160, 167,
195,196,197,198,202,205,207,212,254 КАС України, суд-

П О С Т А Н О
В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «СТРІКТ» -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19.11.2013 року - скасувати
та прийняти нову, якою позов Товариства
з обмеженою відповідальністю «СТРІКТ»
до Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення -задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення № від
28.12.2012 р.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядок і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М.Ганечко

Судді:
А.Ю.Коротких

О.Г. Хрімлі

Головуючий суддя

Ганечко О.М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.