Справа № 753/4457/14-а
Суддя: Леонтюк Л. К.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4457/14-а
провадження №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р. Дарницький районний
суд м. Києва

в складі: головуючого судді
ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря
ДРАГА О.А.

сторін:

позивача
ОСОБА_2

третьої особи
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві

справу в порядку адміністративного
судочинства за позовом ОСОБА_2 до
Дарницького районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби в м. Києві, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними та зобов»язання
вчинити певні дії , суд-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до Дарницького районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби в м. Києві
про визнання дій неправомірними та
зобов»язання вчинити певні дії, в
якості третьої особи залучив ОСОБА_3.
Мотивуючи свої вимоги тим, що він, як
особа, що не має постійного місця
реєстрації, звернувся із заявою до
відповідача про проведення реєстрації
місця його проживання в садовому
будинку за адресою: АДРЕСА_1, який
належить ОСОБА_3 на праві приватної
власності згідно Свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 03
березня 2014 року серії та номеру САК 871311,
виданого Реєстраційною службою
Головного управління юстиції в м.
Києві. Проте відповідач, керуючись ст. 3
Закону України " Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" 06.03. 2014 року
відмовив йому у проведенні такої
реєстрації. Проте зазначена у відмові
норма права не регулює данні
правовідносини, а лише дає поняття
термінам, які вживаються в ЗУ " Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" . Вважає,
шо відмова відповідача у його
реєстрації за місцем проживання
суперечить законодавству Україні та
порушує його права передбачені ЦК
України, Законом України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні».

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з тих
же підстав та просив їх задовольнити:
визнати відмову Дарницького районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби в м. Києві
у проведенні реєстрації його місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1,
протиправною, та зобов»язати
відповідача провести реєстрацію місця
його проживання за вказаною адресою.

В судове засідання відповідач не
з"явився, про дату, час та місце якого
був належним чином повідомлений у
відповідності до вимог КАС України;
звернувся до суду із заявою про розгляд
справи за відсутності його
представника (а.с.31-33).

За таких обставин, на підставі
частини 4 статті 128 КАС України, суд
визнав за можливе розглянути справу у
його відсутності на підставі доказів,
наявних у матеріалах справи.

Третя особа ОСОБА_3 позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити.

Вислухавши пояснення позивача,
третю особу ОСОБА_3, їх доводи,
дослідивши матеріали справи, у їх
сукупності, всебічно та повно
з»ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши
докази, які мають істотне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про те,
що позов підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Правовідносини щодо реєстрації
особи за місцем її проживання
регулюються ЦК України, Законом
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», іншими підзаконними актами,
прийнятими на підставі їх виконання.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Києва , без місця реєстрації, знятий за
місцем реєстрації: АДРЕСА_2 - 12.12. 2013
року (а.с.24).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як особа, що
не має постійного місця реєстрації,
звернувся із заявою до Дарницького
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби в м. Києві про проведення
реєстрації місця його проживання в
садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1,
який належить ОСОБА_3- діду позивача,
третій особі у справі, на праві
приватної власності згідно Свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
від 03 березня 2014 року серії та номеру
САК 871311, виданого Реєстраційною
службою Головного управління юстиції в
м. Києві (а.с.14-15). При цьому ОСОБА_3
надав свою письмову згоду на
реєстрацію позивача в садовому
будинку, власником якого він є.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Проте відповідач, керуючись ст. 3
Закону України " Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні" 06.03. 2014 року
відмовив ОСОБА_2 у проведенні такої
реєстрації ( а.с. 11) . Проте зазначена у
відмові норма права не регулює дані
правовідносини, а лише дає поняття
термінам, які вживаються в ЗУ " Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні"

Суд, надавши правову оцінку
прийнятому рішенню Дарницьким
районним відділом Головного
управління Державної міграційної
служби в м. Києві про відмову у
проведенні реєстрації місця
проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1,
вважає його таким, що не ґрунтується на
вимогах Закону.

Так, вказаний садовий будинок
загальною площею 165, 6 кв м, складається
із двох поверхів, що підтверджується
технічним паспортом на будинок,
виготовлений КМБТІ 12 липня 2013 року
(а.с.20-22), має всі зручності для
проживання, введений в експлуатацію 24
жовтня 2013 року (а.с.18-19), будинок
оснащений опаленням, підключений до
електропостачання (а.с.23) тощо, третя
особа ОСОБА_3 - дід позивача, набув
право власності на нього та земельну
ділянку площею 0, 0461 га, розташовану за
вказаною адресою, що вказує на те, що
будинок входить до складу житлового
фонду України згідно ст. 4 ЖК України (
а.с. 16-17).

Позивач у вказаному будинку мешкає
з 2007 року ще до введення будинку в
експлуатацію, а сам садовий будинок
зданий в експлуатацію 24.10. 2013 року (
а.с. 18)

Право власника земельної ділянки
на забудову, відповідно до ч.3 ст. 375 ЦК
України, здійснюється ним за умови
додержання архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за цільовим
призначенням.

Відповідно до ст. 9 Закону України
"Про архітектурну діяльність"
будівництво об"єктів архітектури
здійснюється відповідно до
затвердженої проектної документації,
державних стандартів, норм і правил,
місцевих правил забудови населених
пунктів у порядку, визначеному ст. 124
Закону України "Про планування та
забудову територій", саме фізичні та
юридичні особи, які мають намір
здійснити будівництво об"єкта
містобудування зобов"язані отримати
дозвіл від виконавчого комітету ради.

Як встановлено в ході розгляду
даної справи забудовником отримано
дозвіл на будівництво будинку,
отримані всі дозвільні документи
згідно чинного законодавства, діючого
на час будівництва житла.

Наразі будинок - є об"єктом
завершеного будівництва, який
прийнятий до експлуатації.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна).

Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме
майно відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України
та ст. 3 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень", право власності
та інші речові права на нерухомі речі
підлягають обов"язковій державній
реєстрації.

Таким чином в даному випадку мають
місце правовідносини, що виникають зі
створенням нового нерухомого майна,
право власності на яке виникає з
моменту його прийняття до експлуатації
та державної реєстрації.

Жилі будинки, а також жилі
приміщення в інших будівлях, що
знаходяться на території України,
утворюють житловий фонд. Житловий фонд
включає: жилі будинки (частини
будинків), квартири, що належать
громадянам на праві приватної
власності (приватний житловий фонд) (п.4
ч.2 ст. 4 ЖК України).

Місцем проживання фізичної особи,
згідно ст. 29 ЦК України, є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає,
переважно або тимчасово.

Громадянин України, а також
іноземець чи особа без громадянства,
які постійно або тимчасово
проживають в Україні, зобов'язані
протягом десяти днів після прибуття
до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів. Реєстрація місця
проживання за заявою особи може бути
здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання. Для реєстрації особа або її
законний представник подає, крім
визначених законом документів, й
документи, що підтверджують право на
проживання в житлі (ст. 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»), що
згідно даних правовідносин, й було
зроблено позивачем, проте відповідач
прийняв рішення про відмову у
проведенні його реєстрації.

Згідно ст. 14 вказаного Закону
рішення, дії чи бездіяльність органів
державної влади, посадових та
службових осіб з питань свободи
пересування, вільного вибору місця
проживання, реєстрації місця
проживання чи місця перебування
особи можуть бути оскаржені в
установленому законом порядку.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв»язок
доказів у їх сукупності, з урахуванням
вищевказаних положень норм закону, суд
приходить до висновку про те, що
встановлений факт наявності в діях
відповідача, як суб»єкта владних
повноважень протиправних дій, які
мають бути усунені шляхом
постановлення рішення про відновлення
прав позивача.

На підставі вищевикладеного, ст. 29
ЦК України, ст. 4 ЖК України, Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», керуючись ст.ст. 6 - 10, 14, 23, 71, 72,
86, 122, 138, 139, 143, 158-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
Дарницького районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби в м. Києві, третя
особа: ОСОБА_3 про визнання дій
неправомірними та зобов»язання
вчинити певні ді, задовольнити.

Визнати відмову Дарницького
районного відділу Головного
управління Державної міграційної
служби в м. Києві у проведенні
реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1, протиправною.

Зобов»язати Дарницький районний
відділ Головного управління Державної
міграційної служби в м. Києві провести
реєстрацію місця проживання ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Києва,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за
адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Дарницького районного
відділу Головного управління
Державної міграційної служби в м. Києві
на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Києва, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 судовий збір 73
(сімдесят три) грн. 08 (вісім) коп.

Постанова може бути оскаржена
до Адміністративного апеляційного
суду м. Києва через Дарницький
районний суд протягом 10 днів з дня
її проголошення. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

У разі застосування судом ч. 3
ст. 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається
протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб"єкта владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених ч.4 чт. 167 цього Кодексу,
було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п"ятиденного строку з
моменту отримання суб"єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови
вручити сторонам в залі судового
засідання, відповідачу надіслати
рекомендованою поштою для відому.

СУДДЯ
Л.К.ЛЕОНТЮК