Справа № 2а-3589/10/0970
Суддя: Обрізко І.М.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Справа №
21791/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Обрізко І.М.,

суддів
Левицької Н.Г., Сапіги В.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Івано-Франківської митниці
Державної митної служби України на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
23 лютого 2011 року по справі за позовом
Закритого акціонерного товариства
«Падана Кемікал Компаундс» до
Івано-Франківської митниці Державної
митної служби України про скасування
податкового повідомлення,-

В С Т А Н О В И В :

ЗАТ «Падана Кемікал Компаундс»
звернулося з адміністративним позовом
до Івано-Франківської митниці
Державної митної служби України (далі -
відповідач, Івано-Франківська митниця)
про скасування податкових повідомлень
форми «Р» за №36 та за №37 від 28.09.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що якщо митні
органи приймаючи вантажні митні
декларації (далі - ВМД) та пропускаючи
товар на митну територію України
погоджувались з відомостями щодо
звільнення позивача від сплати податку
на додану вартість чи з колом товарної
номенклатури, зазначеної імпортером,
то відповідно до пункту 10.3 статті 10
Закону України «Про податок на додану
вартість» та підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», митниця не має
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
нарахування податкових зобов'язань.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
23 лютого 2011 року задоволено позовні
вимоги. Суд виходив з того, що при
проведені митного контролю та
оформленні ВМД позивачем були
дотримані чинні нормативні-правові
акти.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, сторона відповідача подала
апеляційну скаргу, з якої із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
просить його скасувати та постановити
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

В основному покликається на те, що суд
першої інстанції довільно тлумачить
поняття «методологічна помилка», а
також узагальнення практики розгляду
судами адміністративних справ щодо
спорів, пов'язаних зі справлянням
податків і зборів митними органами, не
носить нормативного характеру.

У разі неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів (п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України із змінами і доповненнями,
внесеними згідно із Законом України
від 07.07.2010 року N 2453-УІ), що є достатнім
для розгляду даної справи.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що на підставі
наказу від 10.08.2010 року за №290 «Про
проведення камеральної перевірки»
19.08.2010 року відповідачем проведено
камеральну перевірку по дотриманню
положень законодавства України з
питань митної справи закритого
акціонерного товариства «Падана
Кемікал Компаундс» під час здійснення
митного оформлення товарів за кодами
згідно УКТЗЕД , 400259000 за період з
08.08.2007 року по 08.08.2010 року.

За результатами камеральної перевірки
складено акт № К/0004/10/206000000/ від
19.08.2010 року. На підставі акту
камеральної перевірки відповідач
прийняв податкове повідомлення форми
«Р» від 28.09.2010 року за №36, яким визначив
податкове зобов'язання: мито на товари,
що ввозяться на територію України за
основним платежем 23 888,24 грн., та штрафні
санкції 1 194,41 грн., податкове
повідомлення форми «Р» від 28.09.2010 року
за №37, яким визначив податкове
зобов'язання: податок на додану
вартість на товари, що ввозяться на
територію України суб'єктами
підприємницької діяльності за
основним платежем 4 777,66 грн. та штрафні
санкції 238,88 грн.

Відповідно до підпункту «б» пункту 10.1
статті 10 Закону України «Про податок на
додану вартість» особами,
відповідальними за нарахування,
утримання та сплату (перерахування)
податку до бюджету, є митний орган при
справлянні податку з осіб, визначених у
пункті 2.4 статті 2 цього Закону.

Згідно вимог пункту 10.3 та пункту 10.4
статті 10 вказаного вище Закону
платники податку, які імпортують
товари (супутні послуги) на митну
територію України для їх використання
або споживання на митній території
України, відповідають за дотримання
правил надання інформації для
розрахунку бази оподаткування (суми
податку, належного до сплати) митним
органам.

Контроль за правильністю нарахування
сплати (перерахування) податку до
бюджету здійснюється відповідним
податковим органом, а при імпорті
товарів із сплатою податку при його
митному оформленні - відповідним
митним органом за правилами,
встановленими спільним рішенням
центральним податкового та митного
органів.

За змістом абзацу 2 підпункту 2.2.1 пункту
2.2 статті 2 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» порядок контролю з
боку митних органів за сплатою
платниками податку на додану вартість
та акцизного збору встановлюється
спільними рішенням центрального
податкового органу та центрального
митного органу.

Спільним рішенням є Порядок здійснення
митними органами контролю за сплатою
платниками податків податку на додану
вартість та акцизного збору, які
справляються при ввезенні
(пересиланні) товарів та інших
предметів на митну територію України,
затверджений спільним наказом
Державної податкової адміністрації
України та Державної митної служби
України за №109/188 від 16.03.2001 року та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 22.03.2001 року за №261/5452.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2
даного Порядку контроль за
своєчасністю, достовірністю, повнотою
визначення податкових зобов'язань та
за сплатою платниками податків, які
справляються при ввезенні
(пересиланні) товарів на митну
територію України, здійснюється
митними органами.

З огляду на вищевикладене слід
зазначити, що Івано-Франківська
митниця згідно підпункту «б» пункту 10.1
статті 10 Закону України «Про податок на
додану вартість» є відповідальною за
нарахування, утримання та сплату
(перерахування) податку до бюджету,
оскільки виступає митним органом при
справлянні податку з осіб, визначених у
пункті 2.4 статті 2 цього Закону.

Відповідно наказу Державної митної
служби України за №314 «Про
затвердження Порядку митного контролю
й митного оформлення товарів із
застосуванням вантажної митної
декларації» від 20.04.2005 року (далі -
Порядок) встановлено, що працівники
митної служби здійснюють вичерпний
перелік дій щодо прийняття ВМД до
оформлення та здійснення митного
контролю. При цьому у пункті 17 розділу 3
Порядку «Здійснення митних процедур»
вказано, що при митному контролі
здійснюється перевірка правильності
класифікації та кодування товарів
згідно з поданими документами.

Таким чином, митний орган зобов'язаний
перевірити правильність класифікацію
товару, а відповідно і визначає суму
мита, збору, податку на додану вартість
до сплати.

Із матеріалів справи вбачається, що при
проведенні митного контролю та
оформленні ВМД позивачем були
дотримані чинні нормативні акти, не
були допущені арифметичні чи
методологічні помилки, а також
дотримана методологія нарахування та
повнота сплати податків і зборів, що
було підтверджено відповідачем при
оформленні вантажно-митних декларацій
шляхом проставлення відміток у
відповідних графах ВМД.

Отже, якщо митний орган, приймаючи
вантажну митну декларацію, самостійно
визначає митну вартість товару та
пропускає товар на митну територію
України (після сплати імпортером
передбачених законом податків і
зборів), то в подальшому він не має
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань,
за винятком випадку коли за наслідками
службової перевірки або розгляду
кримінальної справи встановлено змову
між декларантом і митним органом,
спрямовану на заниження обов'язкових
платежів.

Відтак, колегія суддів погоджується із
твердженнями суду першої інстанції, що
рішення Івано-Франківської митниці
форми «Р» за № 36 та за № 37 від 28.09.2010
року винесені не на підставах та не у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а отже є
протиправними та підлягають
скасуванню.

З огляду на наведене, доводи
апеляційної скарги в цілому суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 196 ч.4, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, Львівський апеляційний
адміністративний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Івано-Франківської
митниці Державної митної служби
України залишити без задоволення,
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
23 лютого 2011 року по справі № 2а-3589/10/0970,
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
І.М. Обрізко

Судді
Н.Г. Левицька

В.П. Сапіга