Справа № 804/3505/14
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
24 березня 2014 р. Справа № 804/3505/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі судді
Лозицької І.О., розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернівці Дніпропетровської області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Тернівці Дніпропетровської області
про зобов'язання вчинити певні дії, -
Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернівці Дніпропетровської області
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області, в якому
- визнати дії відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Тернівці
Дніпропетровської області щодо не
включення в щомісячні акти звірки суми
витрат на допомогу на поховання та
витрат на її доставку стосовно ОСОБА_1
- зобов'язати відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Тернівці
Дніпропетровської області включити в
щомісячні акти звірки суму витрат на
допомогу на поховання та витрат на її
доставку стосовно ОСОБА_1 в розмірі 210
грн. 19 коп., для відшкодування цієї суми
на централізованому рівні.
Позовні вимоги позивач обґрунтував
тим, що відповідач безпідставно
відмовився включити в щомісячний акт
звірки суму витрат на допомогу на
поховання та витрати на її доставку для
відшкодування цієї суми. У зв'язку з
тим, що відповідачем допомогу на
поховання та витрати на її доставку
стосовно ОСОБА_1, Управління Пенсійного
фонду України в м. Тернівці
Дніпропетровської області не отримало
до бюджету коштів у сумі 210, 19
Відповідач пред'явлений позов не
визнав, подав на нього письмові
заперечення, в яких просив суд
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на те, що Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в Україні Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003р.
№ 5-4/4 не врегульовує спірних відносин,
оскільки, цей нормативний акт не
встановлює права та обов'язки по
взаєморозрахункам, а передбачає
процедуру погодження тих виплачених
позивачем сум, котрі будуть
використані фондами позивача та
відповідача при взаєморозрахунках.
Встановлене зазначеним Порядком право
підписання актів звірки розрахунків
розраховано на відсутність спору. У
разі незгоди на підписання актів з боку
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України,
вимоги про стягнення мають
вирішуватись у судовому порядку в
судах адміністративної юрисдикції
шляхом пред'явлення вимог про
відшкодування витрат до належного
відповідача (на централізованому
Відповідно до ст.183-2 КАС України, позов
прийнято до розгляду в скороченому
провадженні та ухвалою суду
відповідачу запропоновано у 10-тиденний
строк з дня отримання ухвали про
відкриття надати до суду заперечення
на позов або заяву про визнання позову.
Відповідач, у встановлений судом строк,
не надав до суду ні заперечень на позов,
ні заяви про визнання позову, про
відкриття провадження у цій справі та
розгляд її у скороченому провадженні
повідомлений належним чином,
відповідно до вимог ст. 35 КАС України.
Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя розглядає справу в
порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі. За результатами
розгляду справи у скороченому
провадженні, суддя, оцінивши
повідомлені позивачем, відповідачем
обставини, за наявності достатніх
підстав, приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.
Згідно до п.2 ч.5 ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, справа повинна бути
розглянута у порядку скороченого
провадження не пізніше трьох днів з дня
закінчення строку, передбаченого
частиною третьою цієї статті, якщо до
суду не було подано заперечення
відповідача та за умови, що справа
розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що відповідно до
довідки позивача, сума допомоги на
поховання ОСОБА_1 виплачена
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Тернівці Дніпропетровської області,
складає 208 грн. 54 коп., а також,
витрати на доставку в розмірі 1,65 грн.,
загальна сума складає 210,19 грн.
На звернення позивача, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області відмовилося
включити в щомісячний акт звірки суму
витрат на допомогу на поховання та
витрат на її доставку для
відшкодування цієї суми на
централізованому рівні.
Ст. 1 Закону України № 16/98 від 14 січня 1998
року «Основи законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (далі - Закон №
16/98) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також, у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також,
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.
Відповідно до ст. 4 цього Закону в
Україні, залежно від страхового
випадку, є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.
У статті 25 Закону № 16/98-ВР, перелічені
види соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 24
Закону № 1105, Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України зобов'язано
співпрацювати з фондами з інших видів
соціального страхування у
фінансуванні заходів, пов'язаних з
матеріальним забезпеченням та
наданням соціальних послуг
застрахованим, у кожному конкретному
випадку спільно приймаючи рішення щодо
того, хто з них братиме участь у
фінансуванні цих заходів.
У статті 21 цього Закону, визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України. Так, у
разі настання страхового випадку він у
встановленому законом порядку повинен,
зокрема, своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачувати відповідні кошти йому або
особам, які перебували на його
утриманні; організовувати поховання
померлого, відшкодовувати вартість
пов'язаних з цим ритуальних послуг
відповідно до місцевих умов.
Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
№ 1105, у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.
Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі -
Порядок), затверджений постановою
Кабінету Міністрів України № 826 від 11
липня 2001 року , регулює питання
відшкодування Фондом таких витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких, наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34
Закону № 1105, у разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат, згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
Зі змісту частини 4 статті 26 Закону №
16/98, частини 2 статті 24 Закону № 1105,
вбачається: якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг,
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому,
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.
Аналіз норм Закону № 1105, який визначає
правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто,
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.
Слід зазначити, що положення пункту 4
Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України та Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 4 березня 2003
року № 5-4/4, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 16 травня
2003 року № 376/7697, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати Пенсійному фонду
витрати на допомогу на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, котра отримувала
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, суперечить
положенням Закону № 1105.
Так, зокрема, стаття 21 цього Закону,
пов'язує виникнення такого обов'язку у
Фонду зі смертю працівника, а не з
отриманням померлим, який не працював,
зазначеної вище пенсії.
В доданих до позову документах
міститься лист Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області від 06.12.2013 р.
за вих. № 2340/01- 07, в якому
зазначено, що у зв'язку з відсутністю
документів, що підтверджують причинний
зв'язок смерті вище зазначеного
громадянина, який помер, з одержаним
каліцтвом або професійним
захворюванням, а також документів, що
обгрутновують витрати на доставку,
відповідач не бере до відшкодування
витрати за цим позовом.
Оскільки, доказів на підтвердження
причинного зв'язку смерті, померлих
осіб, з одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, не надано, суд
приходить до висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
адміністративного позову.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 70, 71, 158-163, 183-2, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України суд, -
У задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в м. Тернівці
Дніпропетровської області до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області про
зобов'язання вчинити певні дії -
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також, прийняття постанови у
письмовому провадженні, апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі, якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя Постанова не набрала
законної сили 24.03.14 Суддя З оригіналом
згідно Помічник судді І.О.
Лозицька І.О. Лозицька
Ф.В.Рагімов