Справа № 812/886/14
Суддя: А.А. Лагутін
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 квітня 2014 рокуЛуганськСправа № 812/886/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Лагутіна А.А.;

при секретарі судового засідання:
Рязанській Є. О.;

за участю

представника позивача: Захарової Т.Ю.
(довіреність № 02-07/1748 від 15.08.14);

представника відповідача: не прибув;

третьої особи: не прибув;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську справу за
адміністративним позовом публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Оранта-Лугань" до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
протиправним та скасування
розпорядження № 84 від 16.01.2014,-

ВСТАНОВИВ:

11 лютого 2014 року публічне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Оранта-Лугань» (далі - Позивач або ПАТ
«СК «Оранта-Лугань») звернулось до суду
із позовом до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг (далі -
Відповідач або Нацкомфінпослуг) про
визнання протиправним та скасування
розпорядження № 84 від 16.01.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на таке.

06.01.2012 між ПАТ «СК «Оранта-Лугань» та
ОСОБА_2 був укладений договір (поліс)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

03.01.2013 позивачем від ОСОБА_3 отримано
заяву про виплату страхового
відшкодування, в якій він просив
відшкодувати шкоду, заподіяну
транспортному засобу ВАЗ 21114, в
результаті ДТП, яка сталася 01.01.2013 в м.
Красний Кут Антрацитівського району
Луганської області. Вищезазначена ДТП
сталася за участю транспортного засобу
ВАЗ 21114, державний № НОМЕР_1, яким він
керував та транспортного засобу ВАЗ 2101,
державний № НОМЕР_2.

04.01.2013 позивачем отримано повідомлення
про настання страхового випадку від
ОСОБА_2, в якому зазначалось, що 01.01.2013
ОСОБА_4 здійснив угон автомобіля ВАЗ 2101,
державний № НОМЕР_2 та на вул. Морозова
в м. Красний Луч Луганської області
здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ
21114, державний № НОМЕР_3, яким керував
ОСОБА_3. 04.04.2013 на адресу ОСОБА_3
позивачем було надіслане рішення про
відсутність правових підстав для
виплати йому суми страхового
відшкодування з обґрунтуванням причин
відмови. Проте, ОСОБА_3 не погодився з
рішенням позивача і звернувся до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг зі скаргою щодо
неналежного виконання зобов'язань за
договором.

08.11.2013 до ПАТ «СК «Оранта-Лугань»
надійшла вимога відповідача щодо
надання інформації та документів на
виконання якої відповідачу були надані
письмові заперечення та вичерпний
пакет документів за цією справою. 02.12.2013
від Нацкомфінпослуг на адресу позивача
надійшов акт про правопорушення
законодавства у сфері фінансових
послуг публічним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Оранта-Лугань» від 21.11.2013 № 1269/13-10/13/6.
Відповідно до висновків даного акту за
результатами перевірки документів по
страховій справі ОСОБА_3 встановлено
порушення. На зазначений акт позивачем
при розгляді справи про правопорушення
16.01.2014 відповідачу були надані
заперечення, в яких були викладені
доводи, які свідчили про
необґрунтованість акту. Однак, при
прийнятті рішення щодо застосування до
ПАТ «СК «Оранта-Лугань» заходу впливу,
на думку позивача, вказані заперечення
не були прийняті до уваги та 16 січня 2014
року відповідачем винесено
розпорядження № 84, згідно якого
постановлено приписати позивачу
усунути порушення законодавства про
фінансові послуги та повідомити
відповідача про усунення порушень з
наданням підтверджуючих документів у
термін до 14.02.2014.

З підстав, викладених у позові позивач
вважав дане розпорядження винесеним
безпідставно та таким, що підлягає
скасуванню, а тому просив задовольнити
позов у повному обсязі.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
надав пояснення, аналогічні викладеним
у позові, просив суд скасувати
розпорядження № 84 від 16.01.2014.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, до початку
судового засідання надав клопотання
про розгляд справи без його участі
(аркуш справи 140). 17.03.2014 надав
заперечення в яких зазначив, що позов є
не обґрунтованим та просив відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі
(аркуші справи 96-99).

Ухвалою суду від 02.04.2014 у якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача було залучено ОСОБА_3. У
судове засідання третя особа не
з'явилася, судом вживалися заходи щодо
її належного повідомлення про дату, час
та місце слухання справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, оцінивши докази відповідно до
вимог ст.ст. 69-72 КАС України, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, підтверджується
матеріалами справи, що 06.01.2012 між ПАТ
«СК «Оранта-Лугань» та ОСОБА_2 був
укладений договір (поліс) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів (аркуші справи
11,114).

03.01.2013 ПАТ «СК «Оранта-Лугань» отримано
від ОСОБА_3 заяву про виплату
страхового відшкодування, в якій він
просив відшкодувати шкоду, заподіяну
транспортному засобу ВАЗ 21114, в
результаті ДТП, яка сталася 01.01.2013 в м.
Красний Кут Антрацитівського району
Луганської області. Вищезазначена ДТП
сталася за участю транспортного засобу
ВАЗ 21114, державний № НОМЕР_1, яким він
керував та транспортного засобу ВАЗ 2101,
державний № НОМЕР_2 (аркуш справи 121).

04.01.2013 позивачем отримано повідомлення
про настання страхового випадку від
ОСОБА_2, в якому зазначалось, що 01.01.2013
ОСОБА_4 здійснив угон автомобіля ВАЗ 2101,
державний № НОМЕР_2 та на вул. Морозова
в м. Красний Луч Луганської області
здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ
21114, державний № НОМЕР_1, яким керував
ОСОБА_3 (аркуш справи 115).

04.04.2013 на адресу ОСОБА_3 ПАТ «СК
«Оранта-Лугань» було надіслане рішення
про відсутність правових підстав для
виплати йому суми страхового
відшкодування з обґрунтуванням причин
відмови (аркуш справи 16). Проте, ОСОБА_3
не погодився з рішенням позивача і
звернувся до Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг зі скаргою
щодо неналежного виконання зобов'язань
за договором (аркуші справи 84-86).

08.11.2013 до ПАТ «СК «Оранта-Лугань»
надійшла вимога Нацкомфінпослуг щодо
надання інформації та документів на
виконання якої відповідачу були надані
письмові заперечення та пакет
документів за цією справою (аркуші
справи 17).

02.12.2013 від Нацкомфінпослуг на адресу
позивача надійшов акт про
правопорушення законодавства у сфері
фінансових послуг публічним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Оранта-Лугань» від 21.11.2013 №
1269/13-10/13/6 (аркуші справи 19-20, 87-89).
Відповідно до висновків даного акту за
результатами перевірки документів по
страховій справі ОСОБА_3 встановлено
порушення. На зазначений акт позивачем
при розгляді справи про правопорушення
16.01.2014 були надані заперечення (аркуші
справи 107-108).

16.01.2014 відповідачем винесено
розпорядження № 84, згідно якого
постановлено приписати позивачу
усунути порушення законодавства про
фінансові послуги та повідомити
відповідача про усунення порушень з
наданням підтверджуючих документів у
термін до 14.02.2014 (аркуші справи 22-23, 101-102).

Суд вважає винесене оскаржуване
розпорядження безпідставним та таким,
що підлягає скасуванню, виходячи з
такого.

Страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється
відповідно до Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон), яким
передбачені порядок та умови виплати
страхового відшкодування, а також
випадки, коли шкода не відшкодовується.

Відповідно до ст. 1 Закону:
страхувальники - юридичні особи та
дієздатні громадяни, що уклали із
страховикам, договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб під
час експлуатації наземного
транспортного засобу; особи,
відповідальність яких застрахована -
страхувальник та інші особи, я
експлуатують забезпечений
транспортний засіб на законних
підставах; забезпечений транспортний
засіб - транспортний засіб, зазначений
у чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Згідно ст. 6 Закону страховим випадком є
подія, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи
відповідальність якої застрахована
договором.

На момент ДТП забезпеченим
транспортним засобом ВАЗ 2101, державний
номер НОМЕР_2 керував п'ятнадцятирічний
ОСОБА_4, який не мав посвідчення на
право керування будь-якої категорії
транспортних засобів.

Згідно з п. 2.1. Правил дорожнього руху
України водій механічного
транспортного засобу повинен мати при
собі:

а) посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії;

б) реєстраційний документ на
транспортний засіб (для транспортних
засобів Збройних Сил, внутрішніх
військ МВС, Держприкордонслужби,
Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку,
Оперативно-рятувальної служби
цивільного захисту - технічний талон);

г) поліс (сертифікат) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Статтею 15 Закону України «Про дорожній
рух» передбачено, що кожний громадянин,
який досяг визначеного цим Законом
віку, не має медичних протипоказань та
пройшов повний курс навчання за
відповідними програмами, може в
установленому порядку отримати право
на керування транспортними засобами
відповідної категорії. Право на
керування транспортними засобами
відповідної категорії може бути
надано:

- мототранспортними засобами і
мотоколясками (категорії А1, А) - особам,
які досягай 16-річного віку;

- автомобілями, колісними тракторами,
самохідними машинами,
сільськогосподарською технікою,
іншими механізмами, які експлуатуються
на вулично-дорожній мережі, всіх типів
(категорії В1, В, СІ, С, Т), за винятком
автобусів, трамваїв і тролейбусів, -
особам, які досягли 18-річного віку;

- автомобілями з причепами або
напівпричепами (категорії ВЕ, СІ Е, СЕ),
а також призначеними для перевезення
великогабаритних, великовагових і
небезпечних вантажів, - особам, які
досягли 19-річного віку.

Право на керування транспортними
засобами відповідної категорії
підтверджується посвідченням водія
транспортного засобу з установленим
терміном дії.

Тобто, відповідно до норм чинного
законодавства отримання посвідчення
на право керування особою, якій не
виповнилося 16 років (а для керування
автомобілями, які експлуатуються на
вулично-дорожній мережі -18 років)
неможливо.

Крім того, відповідно до п 2.2. Правил
дорожнього руху України власник
транспортного засобу, а також особа,
яка використовує такий транспортний
засіб на законних підставах, можуть
передавати керування транспортним
засобом іншій особі, що має при собі
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії.

Власник транспортного засобу може
передавати такий засіб у користування
іншій особі, що має посвідчення водія
на право керування транспортним
засобом відповідної категорії,
передавши їй реєстраційний документ на
цей транспортний засіб.

Суд не погоджується із твердженнями
відповідача стосовно того, що відсутні
підтвердження факту викрадення
транспортного засобу ВАЗ 2101,
реєстраційний № НОМЕР_2 на момент ДТП,
оскільки відповідно до пояснювальної
записки, наданої на ім'я Голови
Правління ПАТ «СК «Оранта - Лугань»
Головченком Є.С., 01.01.2013 транспортний
засіб ВАЗ 2101, державний № НОМЕР_2 був у
нього викрадений, про що він дізнався
лише увечері 02.01.2013. Про факт угону
також було зазначено ОСОБА_2 в
повідомленні про настання страхового
випадку (аркуші справи 8,115).

У відповідності до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Згідно із визначенням, наведеним у п. 1
ст. 79 КАС України, письмовими доказами є
документи (у тому числі електронні
документи), акти, листи, телеграми,
будь-які інші письмові записи, що
містять в собі відомості про обставини,
які мають значення для справи.

З огляду на зазначене, пояснювальна
записка Головченка Є.С. та повідомлення
про настання страхового випадку ОСОБА_2
є належними письмовими доказами, які
підтверджують факт відсутності у
ОСОБА_4 на момент ДТП законних підстав
для керування та експлуатації
транспортного засобу ВАЗ 2101, державний
№ НОМЕР_2.

Щодо посилання відповідача на
відсутність повідомлення про факт
угону компетентних органів слід
зазначити, що відповідно до відомостей,
викладених у пояснювальній записці та
повідомленні про ДТП про факт угону
Головченку Є.С. стало відомо лише на
наступний день після ДТП. На той момент
місцезнаходження автомобіля вже було
встановлено. Тобто звертатися з
відповідним повідомленням по факту
угону не було підстав.

Відповідач в своїх запереченнях також
звертає увагу суду на те, що ані ОСОБА_4,
ані ОСОБА_7 не було притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.126 КУпАП (керування транспортним
засобом особою, яка не має відповідних
документів на право керування таким
транспортним засобом або не пред'явила
їх для перевірки).

Суд вважає це зауваження відповідача
таким, що не має значення при вирішенні
даної справи, оскільки зазначені
обставини не є доказом наявності у
неповнолітнього ОСОБА_4 законних
підстав для керування транспортним
засобом на момент ДТП відповідно до
норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
дорожній рух» право керування
автомобілями, колісними тракторами,
самохідними машинами,
сільськогосподарською технікою,
іншими механізмами, які
експлуатуються на вулично-дорожній
мережі, всіх типів (категорії B1, B, C1, C, T),
за винятком автобусів, трамваїв і
тролейбусів, може бути надано особам,
які досягли 18-річного віку.

Відповідно до ст. 12 КУпАП
адміністративній відповідальності
підлягають особи, які досягли на момент
вчинення адміністративного
правопорушення шістнадцятирічного
віку.

Ч. 3 ст. 184 КУпАП зазначає, що Вчинення
неповнолітніми віком від чотирнадцяти
до шістнадцяти років правопорушення,
відповідальність за яке передбачено
цим Кодексом тягне за собою накладення
штрафу на батьків або осіб, які їх
замінюють, від трьох до п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян. Таким чином, неможливо
притягнути неповнолітнього ОСОБА_4 до
відповідальності за ст.. 126 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що матеріали
справи свідчать про відсутність у
ОСОБА_4 на момент ДТП законних підстав
для керування та експлуатації
забезпеченого транспортного засобу
ВАЗ 2101, державний № НОМЕР_2, відповідно,
він не є особою, відповідальність якої
застрахована по договору (полісу)
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/1154087 від 06.01.2012, у зв'язку з
чим, у ПАТ «СК «Оранта-Лугань» не
виникає цивільно-правової
відповідальності відповідно до закону.

Твердження Нацкомфінпослуг про
існуючу у позивача можливість після
виплати страхового відшкодування на
підставі ст. 38 Закону «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» звернутися з
регресним позовом до страхувальника
або водія забезпеченого транспортного
засобу, якщо він керував транспортним
засобом без права на керування
транспортним засобом відповідної
категорії суд вважає недоречним та
таким, що не впливає на суть справи. До
того ж, в даному випадку мова йде не
лише про відсутність у ОСОБА_4
посвідчення водія, а й про відсутність
у нього взагалі правових підстав для
експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Крім того, відповідач зазначає, що ПАТ
«СК «Оранта-Лугань» прийняло рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування в порушення вимог
чинного страхового законодавства,
оскільки жодна з підстав, передбачених
ст. 37 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» не мала місце
при настанні дорожньо-транспортної
пригоди.

Це твердження є помилковим, оскільки зі
змісту пункту 36.2 ст.36 Закону
вбачається, що страховик зобов'язаний
прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону.

Суд зазначає, що відмова у виплаті
страхового відшкодування можлива не
тільки на підставі ст. 37 Закону. Статтею
32 Закону передбачені випадки, коли
шкода не відшкодовується. Відповідно
до п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик або МТСБУ не
відшкодовує шкоду, заподіяну при
експлуатації забезпеченого
транспортного засобу, але за
спричинення якої не виникає
цивільно-правової відповідальності
відповідно до закону, що мало місце в
даному випадку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
матеріалами справи підтверджено, що
даний випадок не можливо визнати
страховим, у позивача не було правових
підстав для виплати ОСОБА_3 суми
страхового відшкодування по договору
(полісу) обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/1154087 від 06.01.2012.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що представником відповідача
не було доведене суду правомірність
прийняття розпорядження від 16.01.2014 року
№ 84 про застосування заходу впливу до
публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Оранта-Лугань".

З огляду на викладене, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
ПАТ «СК «Оранта-лугань» про визнання
протиправним та скасування
розпорядження Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг від 16.01.2014
року № 84 про застосування заходу
впливу до публічного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Оранта-Лугань».

Згідно з ч.1, 3 ст.94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23,
69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Оранта-Лугань" до
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про визнання
протиправним та скасування
розпорядження № 84 від 16.01.2014 року,
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
розпорядження Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг від 16.01.2014
року № 84 про застосування заходу
впливу до публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Оранта-Лугань".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Оранта-Лугань" судові витрати зі
сплати судового збору у розмірі 73,08
грн.(сімдесят три гривні вісім коп.).

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України постанова складена у повному
обсязі 18 квітня 2014 року.

Суддя
А.А. Лагутін