Справа № 826/3196/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2014 року 13:28
№ 826/3196/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Кобилянського К.М. при секретарі
судового засідання Голод А.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна
Іновуд»доКиївської міжрегіональної
митниці Міндоходівпро визнання
протиправними дій, скасування
рішення,за участю сторін:

представник позивача: Малачли Н.Д.

представники відповідача: не прибув

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 14.04.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Україна Іновуд»
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовною заявою до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів, в
якій просить суд визнати протиправними
дії відповідача щодо коригування
митної вартості товарів від 27.06.2013
№100250000/2013/600243/2, та скасувати рішення
відповідача про коригування митної
вартості товарів від 27.06.2013
№100250000/2013/600243/2.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
коригування митної вартості за
резервним методом здійснене
відповідачем з порушенням вимог
законодавства України, оскільки митний
орган мав достатньо інформації для
визначення ціни із застосуванням
попередніх п'яти методів. Посилався на
те, що у відповідача були відсутні
підстави для витребування додаткових
документів та ненадання документів,
які є необов'язковими не може бути
підставою для коригування митної
вартості товарів. Крім того, вказав на
те, що митна вартість одного з чотирьох
видів товарів була визнана
відповідачем, що свідчить про
достатність інформації у поданих
позивачем документах для визначення
митної вартості товарів за основним
методом.

Представник відповідача проти позову
заперечив в повному обсязі та, в свою
чергу зазначив, що позивач надав
митному органу документи, які не
містили всіх відомостей, на
підтвердження числових значень
складових митної вартості товарів, у
зв'язку з чим у позивача витребувано
додаткові документи. Підставою для
коригування митної вартості трьох з
чотирьох видів товарів стало те, що
позивач надав додаткові документи не у
повному обсязі, що стало.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

Між ТОВ «Україна Іновуд» (Покупець) та
Hangzhou Transasia Sporting Goods Manufactory Co.,LTD (Китай)
(Продавець) укладено контракт від 29.08.2011
№29/08-2011 (далі - Контракт №29/08-2011) про
постачання товарів
спортивно-розважального призначення,
кількість, асортимент та ціни яких
визначаються в інвойсах на кожну
окрему партію товару.

Згідно з пунктом 2.2 Контракту №29/08-2011,
ціна включає в себе вартість упаковки,
маркування та інших витрат з
постачання.

На виконання Контракту №29/08-2011 Hangzhou
Transasia Sporting Goods Manufactory Co.,LTD (Китай)
поставив на адресу позивача наступні
товари: батути, сітки безпеки до
батутів з поліестру, драбини металеві
до батутів, тримачі-фіксатори сітки до
батутів.

Суд встановив, що з метою митного
оформлення зазначених товарів, позивач
подав до митного органу митну
декларацію №100250000/2013/406846 від 26.06.2013.
Митну вартість позивач визначив за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

Суд також встановив, що на
підтвердження митної вартості товару
до митної декларації №100250000/2013/406846
позивач надав наступні документи та
копії документів:

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами за №100/2012/0007724 від
05.12.2012;

- міжнародна автомобільна
накладна (СМR) №016182 від 21.06.2013;

- коносамент М232199353 від 21.05.2013;

- довідка про транспортні витрати
б/н від 20.06.2013;

- інвойс GF130186 від 14.05.2013;

- пакувальний лист GF130186 від 14.05.2013;

- договір про надання послуг
митного брокера № 040313/1 від 04.03.2013;

- договір про транспортне -
експедиторське обслуговування №617/20
від 01.11.2011;

- довідка про відсутність за
межами України валютних цінностей та
майна, зареєстрована в журналі обліку в
ДПІ у Святошинському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві № 1349 від 18.04.2013;

- інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару (для товарів і
транспортних засобів, що не підлягають
екологічному контролю) № 2730 від 21.06.2013;

- сертифікат про походження товару
форми А №С-60189 від 15.05.2013;

- рішення ДП
«Укрметртестстандарт» № 14-18/241 від
26.06.2013;

- митна декларація, за якою було
відмовлено у відпуску товарів
№100250000.2013.406846 від 26.06.2013.

Представник відповідача зазначив, що
при здійсненні аналізу наданих до
митного оформлення позивачем
документів, виявлено, що вони містять
розбіжності та відсутні у наданих
документах всі відомості відповідно до
обраного методу визначення митної
вартості, у зв'язку з чим декларанта
було повідомлено про необхідність
надання додаткових документів (виписки
з бухгалтерської документації,
прас-листа, копії митної декларації,
висновків про якісні та кількісні
характеристики товарів, підготованих
спеціалізованими експертними
організаціями, банківського
платіжного документа, що стосується
оцінюваного товару).

Позивач, на вимогу митного органу
додатково надав наступні документи:

- банківські платіжні документи;

- виписку з бухгалтерської
документації;

- прас-лист виробника.

Стосовно митної декларації країни
відправлення та висновку про якісні і
кількісні характеристики позивач
зазначив, що повідомив відповідача про
неможливість надати дані документи на
дату запитування.

За результатами розгляду поданих до
митного оформлення документів,
відповідач прийняв рішення про
коригування митної вартості №
100250000/2013/600243/2 від 27.06.2013 (далі - рішення №
100250000/2013/600243/2), заявленої у митній
декларації №100250000/2013/406846.

З рішення № 100250000/2013/600243/2 вбачається, що
відповідач визнав митну вартість
товару - драбини металеві до батутів та
здійснив коригування митної вартості
наступних товарів: батути, сітки
безпеки до батутів з поліестру,
тримачі-фіксатори сітки до батутів.

В графі 33 рішення № 100250000/2013/600243/2
вказано, що митна вартість визначена за
резервним методом та ґрунтується на
раніше визнаних (визначених) митними
органами митних вартостях МД від 03.06.2013
№100270000/2013/200900, від 13.03.2013 №807100000/2013/010398,
від 26.06.2013 №100250000/2013/061643.

Вважаючи протиправними дії
відповідача з коригування митної
вартості та не погоджуючись із
рішенням відповідача № 100250000/2013/600243/2,
позивач оскаржив їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів регулюються
положеннями Митного кодексу України, а
також положеннями Податкового кодексу
України та інших законів України з
питань оподаткування.

Статтею 49 Митного кодексу України
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Відповідно до статті 51 Митного кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу
(частина 1); митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу (частина 2).

Положеннями статті 57 глави 9 Митного
кодексу України встановлено, що
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції)
(частина 2). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу (частина 3).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), закріплено в статті 58
Митного кодексу України.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу
України визначено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті.

Як визначено в частині 5 статті 58
Митного кодексу України, ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Статтею 54 Митного кодексу України
встановлено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості (частина 1). Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині 1 статті 58 цього Кодексу
(частина 2).

Відповідач, приймаючи рішення про
коригування митної вартості виходив з
того, що подані документи не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів та позивачем не
подано додаткові документи на письмову
вимогу митного органу, а тому митна
вартість імпортованого товару не може
бути визначена за ціною договору.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

В графі 33 «Обставини прийняття рішення
та джерела, що використовувались
митним органом для коригування митної
вартості» оскаржуваного рішення №
100250000/2013/600243/2 зазначено, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
зв'язку з наступним: документи,
зазначені у частині другій статті 53
Митного кодексу України не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, не подано додаткові
документи на письмову вимогу митного
органу: митну декларацію країни
відправлення та висновок про якісні і
кількісні характеристики.

Митна вартість визначена відповідачем
із застосуванням резервного методу з
урахуванням вимог статті 64 Митного
кодексу України та ґрунтується на
раніше визнаних (визначених) митними
органами митних вартостях МД від 03.06.2013
№100270000/2013/200900, від 13.03.2013 №807100000/2013/010398,
від 26.06.2013 №100250000/2013/061643.

Попередні методи не застосовані: за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються - відповідно
до вимог частини 2 статті 58 Митного
Кодексу України; методи за ціною
договору щодо ідентичних товарів, за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів - у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні товари; методи на
основі віднімання вартості, на основі
додавання гості (обчислена вартість) -
через відсутність основи для
віднімання (додавання) вартості.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення сторін, суд
встановив, що єдиною підставою для
здійснення коригування митної
вартості товару позивача було
ненадання останнім додаткових
документів - митної декларації країни
відправлення та висновку про якісні і
кількісні характеристики.

Обґрунтування стосовно наведених у
оскаржуваному рішенні № 100250000/2013/600243/2
доводів про відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, відповідач суду не надав та не
зазначив, які саме відомості були
відсутні у наданих позивачем
документах.

Відповідно до положень статей 49, 50
Митного кодексу України митною
вартістю товарів, які перемішуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено,
що документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах 5 і 6
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Суд зазначає, що обов'язок надавати
документи, передбачені частиною 3
статті 53 Митного кодексу України
виникає у декларанта виключно у
випадку наявності обставин
передбачених даним пунктом.

Відповідач посилався на те, що подані
ТОВ «Україна Іновуд» документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів,
однак не надав жодного доказу на
підтвердження даних доводів та не
навів обґрунтувань.

Частиною 5 статті 53 Митного кодексу
України встановлено, що вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті
забороняється.

Отже, відповідачем не доведено
існування підстав для витребування у
ТОВ «Україна Іновуд» додаткових
документів, зокрема, митної декларації
країни відправлення та висновку про
якісні і кількісні характеристики.

Таким чином, ненадання позивачем
зазначених документів не може бути
підставою для коригування
задекларованої ним митної вартості
товарів.

Крім того, митна вартість одного з
чотирьох видів товарів, задекларованих
у митній декларації №100250000/2013/406846 -
драбини металеві до батутів, який було
поставлено разом з іншими трьома
видами товарів була визнана
відповідачем, що свідчить про те, що
інформація наведена у поданих
позивачем документах було достатньою
для визначення митної вартості
задекларованого товару.

Інших обґрунтувань на підтвердження
того, що позивач невірно визначив митну
вартість імпортованих товарів та
наявність правомірних підстав для її
коригування відповідач суду не надав.

За змістом частини 6 статті 54 Митного
кодексу України передбачено, що орган
доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

Представник відповідача зазначив
також, що митна вартість імпортованого
товару була визначена за ціною, нижчою
за ціну оформлення ідентичного чи
подібного (аналогічного) товару
митними органами, що підтверджується
витягами з цінової бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби (а.с. 121-148).

Водночас, з наявних в матеріалах справи
витягів вбачається, що вони містять
інформацію щодо товарів різних
виробників та з різними
характеристиками. При цьому, митна
вартість таких товарів за одиницю
значно відрізняється.

Суд також зазначає, що та обставина, що
в автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками є інформація про
те, що товар, який задекларовано однією
особою, іншими особами розмитнювався
за іншою вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом, адже торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому,
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та
управління ризиками з об'єктивних
причин не може містити усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, тому такі
дані не можуть мати більше значення,
ніж надані декларантом первинні
документи про товар.

У ході судового розгляду справи
відповідач не спростував правильності
визначення митної вартості товарів
позивачем, а також відсутність
можливості у митного органу визначити
митну вартість даного товару на
підставі наданих позивачем документів
за правилами, визначеними статтею 58
Митного кодексу України.

Суд дійшов висновку, що відповідач не
мав підстав для коригування митної
вартості товарів, заявленої позивачем
у митній декларації №100250000/2013/406846 та
рішення про коригування митної
вартості товару №100250000/2013/600243/2 є
протиправним, з огляду на що, позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до положень частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши наявні матеріали
справи, а також норми чинного
законодавства України, суд дійшов до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Україна Іновуд»
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Київської
регіональної митниці Державної митної
служби України щодо коригування митної
вартості товарів, згідно з рішенням про
коригування митної вартості товарів
від 27.06.2013 №100250000/2013/600243/2.

3. Скасувати рішення Київської
регіональної митниці Державної митної
служби України про коригування митної
вартості товарів від 27.06.2013
№100250000/2013/600243/2.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Україна
Іновуд» судові витрати в сумі 286,84 грн.
(двісті вісімдесят шість грн. 84 коп.)

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
К.М.
Кобилянський

Повний текст постанови складено та
підписано 22.04.2014.