Справа № 2а-6149/11
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 р.
Справа № 9104/28679/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.,

суддів:
Левицької Н.Г., Обрізка І.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області на постанову
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області від 15.06.2011 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О
В И В :

18.02.2011року позивач звернувся в суд
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області про зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
щомісячної компенсація за втрату
годувальника в розмірі 50 процентів
мінімальної пенсії за віком незалежно
від пенсії, передбаченої
законодавством України відповідно до
ст. 52 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» із
врахування виплачених сум за період в
межах строку звернення до суду з часу
подання позовної заяви.

Постановою Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
15.06.2011 року позов задоволено.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському
районі Волинської області провести
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_1 як непрацездатному члену сім'ї
померлого ОСОБА_2, смерть якого
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щомісячної компенсації за
втрату годувальника в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
52 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із врахуванням ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум за період з 18.08.2010р. по
18.02.2011р. включно.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області оскаржило його в апеляційному
порядку, вважає, що судом першої
інстанції при винесенні постанови
судом порушені норми матеріального та
процесуального права, неповністю
досліджені та з'ясовані всі обставини
по справі, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та винести нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

У відповідності до ч. 1 до ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
дружиною померлого ОСОБА_2, смерть
якого пов'язана з Чорнобильською
катастрофою та що вона є
непрацездатним членом його сім'ї, яка
перебувала на його утриманні. третьої
групи і віднесений до категорії 1 осіб,
що постраждали від наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та має право
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров`ю на підставі ст. 50 ЗУ "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

На підставі ч. 1 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Право позивача на одержання
пенсії як непрацездатному члену сім'ї
померлого ОСОБА_2, смерть якого
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щомісячної компенсації за
втрату годувальника відповідачем не
оспорюється та доказуванню не підлягає
у відповідності до ст. 72 ч. 3 КАС України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
відповідно до частини першої статті 52
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», щомісячна компенсація в
разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-V1 в частину першу статті 52 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»внесені зміни, відповідно
до яких зазначена компенсація
встановлена у розмірі 10 процентів
прожиткового мінімуму, для осіб, які
втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними), зміни, внесені
підпунктом 14 пункту 28 розділу II Закону
України від 28.12.2007 р. № 107-V1.

Таким чином, щомісячна компенсація
позивачці у зв'язку з втратою
годувальника повинна бути призначена в
розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії
за віком незалежно від пенсії,
передбаченої законодавством України.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблему (про
що зокрема зазначено у рішенні № 8-рп/2005
від 11 жовтня 2005 року по справі № 1-21/2005),
пов'язану з реалізацією права на
соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України
відокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави. До них зокрема,
належать громадяни, яким пенсія
призначається за спеціальними
законами. У рішеннях Конституційного
Суду України зазначалося, що пільги,
компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвий рівень, тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається.

Крім того, положення ч.3 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
(мінімального розміру пенсії за віком)
для обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого ч. 1 цієї статті,
мінімального розміру пенсії за віком.

Згідно з законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції дійшов до висновку, що
положення ч. 3 ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої випливає, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом першим частини
першої цієї статті, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно з цим
Законом. Разом з тим, наявність такої
норми за відсутності іншого
мінімального розміру пенсії за віком
не є підставою для відмови в реалізації
позивачем конституційної гарантії та
права на отримання пенсії і щомісячної
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров»ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам,
віднесеним до 1,2,3,4 категорій та розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачці як непрацездатному
члену сім'ї слід призначити щомісячну
компенсацію за втрату годувальника,
яка була на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, то в разі збільшення
розміру цього прожиткового мінімуму
перерахунок пенсії з врахуванням
щомісячної компенсації позивачці
повинен проводитись, виходячи з нового
розміру мінімальної пенсії за віком.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України в Камінь-Каширському районі
Волинської області, обов'язок щодо
нарахування і виплати спірних пенсій
правильно покладено на відповідача у
справі.

У відповідності до ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції приходить до переконання про
підставність позовних вимог щодо
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Камінь-Каширському
районі Волинської області провести
нарахування та виплату на користь
позивача щомісячної компенсації за
втрату годувальника в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком згідно ст.
52 ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
18.08.2010р. по 18.02.2011р. із врахуванням ст. 28
ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

З врахуванням вище наведеного суд
апеляційної інстанції вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 1832, 195, 197, 198, 200, 206, 254
КАС України, суд апеляційної
інстанції,-

У Х В А Л
И В :

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Камінь-Каширському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
15.06.2011 р. року у справі № 2а-6149/11 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя :
В.П. Сапіга

Судді:
Н.Г. Левицька

І.М. Обрізко