Справа № 759/3247/14-а
Суддя: Морозов М. О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ун. № 759/3247/14-а
пр. № 2-а/759/143/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Прохоренко
К.М.,

розглянувши адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Кантемір
Василя Івановича, Головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Крайчинського Сергія Станіславовича
щодо визнання незаконною та скасування
постанови головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 13.02.2014
р. про закінчення виконавчого
повадження ВП №16494314,

в с т а н о в и
в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Начальника відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Кантемір
В.І., Головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинського С.С. щодо
визнання незаконною та скасування
постанови головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 13.02.2014
р. про закінчення виконавчого
повадження ВП №16494314, відновлення
виконавчого провадження ВП №16494314. При
цьому, посилається на те, що 14.12.2009 р.
Святошинським райсудом м. Києва був
виданий виконавчий лист №2-а-577-1/09 про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва встановити ОСОБА_1 розмір
пенсії та додаткової пенсії як
інваліду 3-ї групи, як учаснику
ліквідації аварії на ЧАЕС з 22.05.2008 р.
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постражали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно з
рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. №10-рп/2008. Він до
тепершнього часу не отримує належну
йому щомісячну основну та додаткову
пенсію, перераховану відповідно до
положень ст.ст. 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постражали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно
виконавчого листа Святошинського
райсуду м. Києва від 14.12.2009 р. у справі
№2-а-577-1/09, і на його неодноразові
звернення, в порушення ст. 75 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець не перевірив
виконання рішення боржником, не
з'ясував поважність причини такого
невиконання, не зазначив конкретно
термін, коли з'являться у боржника
кошти для таких виплат, і не перевірив,
чи звертався боржник до суду із заявою
про відстрочку виконання рішення суду.
У своїх відповідях головний державний
виконавець порушив конституційні
принципи, на яких базується здійснення
прав і свобод людини і громадянина в
Україні, включаючи і права на пенсійне
забезпечення та обов'язковість до
виконання на всій території України
судових рішень. Замість того, щоб
вирішити питання щодо виконання
судового рішення, відповідач виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 13.02.2014 р., не вживши всіх
належних дій для виконання виконавчого
листа, чим були порушені його
конституційні права щодо отримання
його законної пенсії за рішенням суду.

Позивач, відповідачі повторно в судове
засідання не з'явились, належним чином
про час, місце слухання справи
повідомлялись, позивач подав заяву про
слухання справи без його участі,
причини неявки відповідачів невідомі,
тому суд, враховуючи матеріали та
обставини справи, вважає за можливе
вирішити спір без участі позивача
відповідно до його заяви, та у
відсутність відповідачів згідно ст. 128
КАС України.

Суд, з'ясувавши обставини справи,
дослідивши письмові докази по справі,
прийшов до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 14.12.2009 р.
Святошинським райсудом м. Києва був
виданий виконавчий лист №2-а-577-1/09 на
виконання рішення суду про
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва встановити ОСОБА_1 розмір
пенсії та додаткової пенсії як
інваліду 3-ї групи, як учаснику
ліквідації аварії на ЧАЕС, з 22.05.2008 р.
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» згідно з
рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. №10-рп/2008. Головний
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинський С.С. 13.02.2014 р. виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП №16494314 на підставі п.8 ч.1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження», яка затверджена
начальником відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Кантемір
В.І. Мотивував свою постанову
державний виконавець тим, що згідно
повідомлення Управління пенсійного
фонду України в Святошинському р-ні м.
Києва від 3.02.2014 р. №1613/11 ОСОБА_1
боржником проведено відповідний
перерахунок пенсії за період з 22.05.2008 р.
та в квітні 2010 р. виплачено суму боргу у
розмірі 54568, 15 грн. З квітня 2010 р. ОСОБА_1
встановлено та виплачено розмір
основної та додаткової пенсії
відповідно до постанови про відкриття
виконавчого провадження від 19.08.2013 р.
№16494314 та рішення суду, і в межах своїх
повноважень боржником рішення суду
виконано (а.с.8).

Закон України «Про виконавче
провадження» визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб)-це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Заокну підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ст.11 Закону України „Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вжити
передбачених цим законом заходів з
примусового виконання рішень
неупереджено, своєчасно в поному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.8 ч.1 ст. 49 Закону України „Про
виконавче провадження" виконавче
провадження підлягає закінченню в разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

У виконавчому листі, на підставі якого
було відкрито виконавче провадження,
вказано щодо проведення виплат з 22.05.2008
р. без зазначення кінцевої дати
проведення таких виплат.

Тобто, відповідач, закінчуючи
виконавче прорадження по ухваленому
судом рішенню, яке не виконане,
позбавив позивача права повторної
подачі для виконання до виконавчої
служби виконавчого листа №2-а-577-1/09 та
порушив гарантоване Конституцією
України право позивача на відновлення
порушених прав, шляхом обов'язкового
виконання рішення суду, яким його
порушені права відновлені.

Частиною 5 ст. 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ч.1 ст. 255 КАС Україи постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Надані докази, які є в справі, суд
оцінює за своїм внурішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Також було
оцінено належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 Цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачі в свою чергу не
спростували доводи позовної заяви.

Суд прийшов до висновку, що головний
державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Крайчинський С.С. виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП №16494314 протиправно, бо
виконавчий лист залишився невиконаним,
а начальник відділу, затверджуючи
вказану постанову, не перевірив
належним чином хід виконавчого
провадження та законність винесення
постанови про його закінчення.

При цьому, суд приймає до уваги, що
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.03.2013 р. по
адміністративній справі №2608/14021/12 була
задоволена апеляційна скарга ОСОБА_1,
постанова Святошинського райсуду м.
Києва від 20.12.2012 р. скасована, прийнята
нова постанова, якою позовні вимоги
задоволено повністю і визнано
протиправною та скасована постанова
головного державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві про закінчення виконавчого
провадження від 28.05.2010 р. серії ВП
№16494314, зобов'язано підрозділ
примусового виконання рішень відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві відновити
виконавче провадження серії ВП №16494314.
З моменту, коли за результатами
вищевказаної постанови суду,
постановою державного виконавця 19.08.2013
р. було знову відкрито виконавче
провадження №16494314, ніяких дій
державною виконавчою службою
практично не було зроблено і лише
прийнято до уваги повідомлення
пенсійного органу про проведені
перарухунки пенсії та її виплату
станом на квітень 2010 р., між тим, вказані
аналогічні дії по виконавчому
провадженню були предметом розгляду
Київським апеляційним
адміністративним судом по справі
№2608/14021/12 і їм дана відповідна оцінка,
коли постанова державного виконавця
була скасована з тих підстав, що
державний виконавець, закінчуючи
виконавче провадження, неправомірно
посилався на фактичне виконання
рішення суду згідно з виконавчим
листом.

Вказана постанова суду, яка набрала
законної сили, згідно ст. 14 КАС України
є обов'язковою до виконання на всій
території України.

Згідно ч.1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі,що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у якиї беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

При таких обставинах, суд вважає, що
постанова про закінчення виконавчого
провадження від 13.02.2014 р. винесена з
порушенням вимог законодавства, її не
можна вважати як законну,
обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1
знайшло своє підтвердження в ході
розгляду справи.

З огляду на викладене, коли є законні
підстави визнати незаконною та
скасувати постанову державного
виконавця від 13.02.2014 р. про закінчення
виконавчого повадження ВП №16494314,
підлягають задоволенню і позовні
вимоги ОСОБА_1 про необхідність
відновлення виконавчого провадження
ВП №16494314.

Суд вважає, що подавач позову не
порушив строки звернення з
адміністратвним позовом до суду,
оскільки позов поданий в порядку
адміністративного судочинства України
в 10-денний строк з дати отримання
позивачем по справі постанови суду по
пошті 19.02.2014 р., як це вбачається з копії
поштового штампу на конверті, а до суду
позов подав 26.02.2014 р., тому не має
необхідності поновлювати ОСОБА_1 строк
звернення з позовом до суду (а.с.1, 9).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 19, 124 Конституції України, ст.ст. 1,
11, 49 Закону України "Про виконавче
провадження ", ст.ст. 11, 12, 14, 70, 71, 72, 86, 94,
128, 158-163, 181 КАС України, суд

п о с т а н
о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати
постанову Головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Крайчинського Сергія Станіславовича
від 13.02.2014 р. про закінчення виконавчого
провадження ВП №16494314.

Зобов'язати Головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Крайчинського Сергія Станіславовича
відновити виконавче провадження ВП
№16494314.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного адміністративного суду м.
Києва через районний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копій цієї
постанови.

Суддя