Справа № 296/98/13-а
Суддя: Голяшкін О.В.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" березня 2014 р.
м.Київ
К/800/37617/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Голяшкін
О.В. (доповідач),

судді Заяць
В.С.,

Стрелець Т.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Житомирської міської ради на постанову
Корольовського районного суду
м.Житомира від 04 квітня 2013 року та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 25 червня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3
до Житомирської міської ради, третя
особа - Управління регулювання
земельних відносин Житомирської
міської ради, про визнання рішень
Житомирської міської ради
неправомірними та їх скасування, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до
Житомирської міської ради, третя особа
- Управління регулювання земельних
відносин Житомирської міської ради, в
якому, з урахуванням заяви про зміну
позовних вимог від 14 листопада 2012 року
та заяви про збільшення позовних вимог
від 27 березня 2013 року, просили визнати
протиправним та скасувати рішення
міської ради від 09 лютого 2012 року №312
в частині пп.8.6 п.8 та п.п12.2 п.12 про
відмову у наданні дозволу на
виготовлення проекту із землеустрою
для відведення земельних ділянок під
будівництво житлового будинку: ОСОБА_2 -
АДРЕСА_1, ОСОБА_3 - АДРЕСА_2, зобов'язати
відповідача внести зазначені питання
на розгляд сесії з дотриманням
вимог закону.

В обґрунтування позовних вимог
позивачі зазначили про незаконність
оскаржуваного рішення та порушення їх
прав на отримання в користування
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку.

Постановою Корольовського районного
суду м.Житомира від 04 квітня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 25 червня 2013
року, позов задоволено; визнано
протиправним рішення Житомирської
міської ради від 09 лютого 2012 року №312
(підпункт 12.2 пункту 12) щодо відмови у
наданні дозволу ОСОБА_3 на виготовлення
проекту із землеустрою для відведення
земельної ділянки АДРЕСА_2 та скасовано
його в зазначеній частині; зобов'язано
Житомирську міську раду внести на
розгляд сесії Житомирської міської
ради з дотримання вимог чинного
законодавства питання надання ОСОБА_3
дозволу на виготовлення проекту із
землеустрою для відведення земельної
ділянки АДРЕСА_2 для будівництва
житлового будинку; визнано
протиправним рішення Житомирської
міської ради від 09 лютого 2012 року
№312 (підпункт 8.6 пункту 8) щодо відмови у
наданні дозволу ОСОБА_2 на виготовлення
проекту із землеустрою для відведення
земельної ділянки АДРЕСА_1 для
будівництва житлового будинку;
зобов'язано Житомирську міську раду
внести на розгляд сесії Житомирської
міської ради з дотримання вимог
чинного законодавства питання надання
ОСОБА_2 земельної ділянки АДРЕСА_1 для
будівництва житлового будинку.

Суди першої та апеляційної інстанцій
виходили із невідповідності
оскаржуваного рішення вимогам закону,
оскільки воно прийнято з порушенням
права позивачів на участь у процесі
прийняття рішення та без врахування
усіх обставин, що мають значення для
розгляду та вирішення звернень
позивачів.

Не погоджуючись із вказаними
рішеннями, Житомирська міська рада
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить судові
рішення скасувати, прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

У касаційній скарзі відповідач
зазначає, що оспорюване рішення
прийнято на підставі відповідних
висновків управління містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища міської ради №392-П/11 та
№573-П/11 щодо неможливості надання
земельних ділянок, які просили надати у
користування позивачів, під
індивідуальне житлове будівництво.
Також вказав, що позивачі не
перебувають в списку громадян,
прийнятих на облік для надання
земельних ділянок під індивідуальне
житлове будівництво, тому виділити в
користування позивачів відповідні
земельні ділянки є неможливим.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у поданих
запереченнях просять відхилити
касаційну скаргу Житомирської міської
ради за безпідставністю та залишити
судові рішення без змін.

Заслухавши доповідача, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_2 11 серпня 2011 року
подала заяву до Житомирської міської
ради про надання в користування
земельної ділянки орієнтовною площею
0,1 га за адресою АДРЕСА_1 для забудови
малоповерховим житловим будинком;
ОСОБА_3 22 листопада 2011 року подав заяву
до відповідача про надання у
користування земельної ділянки площею
0,1 га по АДРЕСА_2 для малоповерхового
будівництва.

Рішенням Житомирської міської ради від
09 лютого 2012 року № 312, відповідно
п.п.8.6 п.8 та п.п.12.2 п.12, відмовлено у
наданні дозволу на виготовлення
проекту із землеустрою для відведення
земельних ділянок під будівництво
житлового будинку: ОСОБА_2 - АДРЕСА_1,
ОСОБА_3 - АДРЕСА_2.

Як встановлено ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
питання регулювання земельних
відносин відноситься до виключеної
компетенції сільських, селищних та
міських рад та вирішуються на
пленарних засіданнях.

Згідно положень п.«б» ч.1 ст.12, ч.1 ст.116,
ч.1 ст.122, ч.1 ст.123 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить передача
земельних ділянок комунальної
власності відповідних територіальних
громад у власність та користування
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу.

Нормами ч.7 ст.118, ч.3 ст.123 Земельного
кодексу України встановлено, що
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, у
місячний строк має розглянути
клопотання про надання у власність або
користування з прийняттям рішення про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

При цьому встановлено, що підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування об'єкта вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Причини відмови у наданні позивачам
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою у оскаржуваному рішенні
від 09 лютого 2012 року № 312 не
зазначені.

Обґрунтовуючи правомірність відмови у
наданні дозволу позивачам на
виготовлення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок по
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, відповідач
посилається на висновки Управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища Житомирської
міської ради:

- № 392-П/11 від 09 вересня 2011 року вих.№
2176/13, згідно якого відповідно до
Генерального плану міста Житомира,
затвердженого рішенням 16 сесії міської
ради 23 скликання від 26 грудня 2001 року №
266, земельна ділянка по АДРЕСА_1 за
функціональним призначенням належить
до території з переважною забудовою
будівлями громадського призначення, де
розміщення малоповерхової та садибної
житлової забудови не передбачено; на
підставі наявних в управлінні
матеріалів на зазначеній земельній
ділянці розташована будівля; у зв'язку
з зазначеним управління вважає за
неможливе виділення в користування
вказаної земельної ділянки площею 0,1000
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд;

- № 573-П/11 від 26 грудня 2011 року вих.№2987/13,
згідно якого відповідно до
Генерального плану міста Житомира,
затвердженого рішенням 16 сесії міської
ради 23 скликання від 26 грудня 2001 року №
266, земельна ділянка по АДРЕСА_2 за
функціональним призначенням належить
до території з малоповерхової та
садибної житлової забудови;
генеральним планом забудови району
«Мар'янівка», розробленим в 1989 році,
зазначена земельна ділянка
передбачена під місцевий проїзд;
управління вважає за неможливе надання
в користування вказаної земельної
ділянки площею 0,1000 га в користування
ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги про
визнання протиправним рішення
відповідача, суди зазначили, що статус
земельних ділянок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 як
земельних ділянок із функціональним
призначенням «територія
малоповерхової та садибної житлової
забудови» підтверджується листом
Державного підприємства
«Науково-дослідний і проектний
інститут містобудування» Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України від 30 травня 2012 року №324/12/3/7-10
та викопіюванням із Генерального плану
м.Житомира, розробником якого є ДП
«НДПІ містобудування», а також
витягами із Генерального плану
м.Житомира, копіями схем та графічних
матеріалів, наданих відповідачем.

При цьому, як вбачається зі змісту
листа ДП «НДПІ містобудування» від 30
травня 2012 року №324/12/3/7-10, у ньому
йдеться лише про земельні ділянки по
проїзду Цюрупи в м.Житомирі, відомостей
щодо земельних ділянок по
вул.Мар'янівській вказаний лист не
містить. Із наявних у справі копій
викопіювань та інших графічних
матеріалів неможливо встановити
статус земельних ділянок, будь-яких
пояснень та роз'яснень щодо вказаних
матеріалів судами не витребувано,
причини наявних розбіжностей між
відомостями, наданими з посиланням на
Генеральний план міста Житомира
Управлінням містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища Житомирської міської ради
та Державним підприємством
«Науково-дослідний і проектний
інститут містобудування», судами не
з'ясовані та не досліджені.

Відповідно до положень ч.1 ст.220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до ч.2 ст.227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Оскільки судами порушені вимоги щодо
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження усіх фактичних обставин,
що мають значення для правильного
вирішення справи, що призвело до
ухвалення рішення, яке не відповідає
вимогам щодо законності та
обґрунтованості і таке неправильне
вирішення справи не може бути усунено
судом касаційної інстанції, рішення
судів попередніх інстанцій підлягає
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Житомирської міської
ради задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного
суду м.Житомира від 04 квітня 2013 року та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 25 червня 2013
року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді