Справа № 2а/0470/18044/11
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/8006/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Дніпропетровської
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.02.2012 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2012 року

у справі № 2а-0470/18044/11

за позовом Приватного
підприємства «Діардхімсервісторг»

до Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області

третя особа Парагін Віталій
Олександрович - головний податковий
ревізор -інспектор відділу перевірок
відшкодування податку на додану
вартість управління податкового
контролю юридичних осіб
Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції у
Дніпропетровській області

про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство
«Діардхімсервісторг» (далі по тексту -
позивач, ПП «Діардхімсервісторг»)
звернулось з позовом до
Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області (далі по
тексту - відповідач, МДПІ) третя особа
Парагін Віталій Олександрович -
головний податковий ревізор -
інспектор відділу перевірок
відшкодування податку на додану
вартість управління податкового
контролю юридичних осіб
Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції у
Дніпропетровській області (далі по
тексту - третя особа, Прагін В.О.) про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.02.2012 року адміністративний позов
задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13.12.2012 року апеляційну скаргу МДПІ
залишено без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

Відповідач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

З урахуванням неприбуття у судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, та які були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, відповідно до
вимог ст. 222 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів
дійшла висновку про можливість
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами в порядку письмового
провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
щодо наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що МДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ПП «Діардхімсервісторг» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України за період з
02.08.2010 року по 20.11.2011 року, за
результатами якої складено акт від
26.12.2011 року №908/23-4/37232639.

В акті перевірки зокрема зазначено, що
позивачем порушено ч. 1, ч .5 ст. 203, ч. 1, ч. 2
ст. 215, ст. 228 Цивільного кодексу України
в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах
здійснених ПП «Діардхімсервісторг».
Товар по правочинах не був переданий в
порушення ст. 662, ст. 655, ст. 656 Цивільного
кодексу України.

Суд першої інстанції, рішення якого
залишено без змін судом апеляційної
інстанції, задовольняючи позовні
вимоги ПП «Діардхімсервісторг» про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії дійшов
висновку щодо наявності в діях
податкового органу порушень при
проведенні перевірки.

Колегія суду вважає такі висновки
судів передчасними та такими, що
винесені з неповним з'ясуванням всіх
обставин справи, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється в разі коли за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 79.2 ст. 79 ПК України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами органу державної податкової
служби виключно на підставі рішення
керівника органу державної податкової
служби, оформленого наказом, та за
умови надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Згідно п. 61.1, п. 61.2 ст. 61 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) податковий
контроль - система заходів, що
вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль у частині
здійснення заходів, що вживаються
митними органами з метою перевірки
правильності нарахування, повноти і
своєчасності сплати податків і зборів,
є складовою частиною митного контролю.
Податковий контроль здійснюється
органами, зазначеними у статті 41 цього
Кодексу, в межах їх повноважень,
встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України
передбачено, що податковий контроль
здійснюється шляхом перевірок та
звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

В адміністративному суді можуть бути
оскаржені лише ті рішення, дії чи
бездіяльність суб'єкта владних
повноважень (тобто правові акти), що
призводять до виникнення юридичних
наслідків у вигляді виникнення, зміни
чи припинення прав та обов'язків у
певних осіб.

При цьому позивач на власний розсуд
визначає чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень. Водночас,
належний захист прав та інтересів
особи можливий лише в разі існування
спірних правовідносин, тобто, в разі
встановлення, що рішення, дія або
бездіяльність протиправно породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Дії суб'єкта владних повноважень є
такими, що порушують права і свободи
особи в тому разі, якщо відповідні дії
не повинні вчинюватися таким суб'єктом
стосовно цієї особи, виходячи з наданої
йому компетенції.

Бездіяльність суб'єкта владних
повноважень є такою, що порушує права і
свободи особи в тому разі, якщо певні
дії повинні, але не вчиняються
суб'єктом владних повноважень на
реалізацію наданої йому компетенції.

При цьому оспорювані правові акти
(рішення, дії або бездіяльність)
повинні бути юридично значимими, тобто
мати безпосередній вплив на
суб'єктивні права та обов'язки шляхом
або позбавлення можливості повністю чи
в частині реалізувати належне цій
особі право, або шляхом безпідставного
покладення на цю особу будь - якого
обов'язку.

Отже, в порядку адміністративного
судочинства можуть розглядатися спори
щодо будь - яких рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень без обмежень, але
відповідні вимоги можуть бути
задоволені за умови, що такі рішення,
дії (бездіяльність) є юридично
значимими для позивача, тобто
порушують права та інтереси останнього
шляхом обмежень у реалізації його прав
чи покладення на нього необґрунтованих
обов'язків.

В той же час, судами попередніх
інстанцій при вирішенні даної справи
не було встановлено в чому полягає
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів ПП «Діардхімсервісторг»
зазначеними діями відповідача.

Отже, колегія суду приходить до
висновку, що суди попередніх інстанцій
не дослідили та не розглянули належним
чином докази, що містяться в матеріалах
справи, не надали належну оцінку
обставинам справи, порушили та невірно
застосували норми матеріального права,
та, як наслідок, прийняли незаконні
рішення.

Викладене свідчить про порушення
судами вимог статті 159 КАС України, якою
передбачено, що судове рішення повинно
бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а обґрунтованим - рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Касаційна ж інстанція згідно з ч. 2 ст. 220
КАС України не може досліджувати
докази, встановлювати або визнавати
доведеними обставини, що не були
встановлені в судовому рішенні, та
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене, касаційна
інстанція на підставі ст. 227 КАС України
дійшла висновку про неповне
встановлення обставин справи та
обумовлену цим неможливість надання
належної юридичної оцінки всім
обставинам у справі, порушень норм
процесуального права, у зв'язку з чим
оскаржувані судові рішення підлягають
скасуванню, а справа підлягає
направленню на новий розгляд для
достовірного з'ясування та правильного
вирішення спору по суті.

Під час нового судового розгляду
справи судам необхідно врахувати
викладене, повно та об'єктивно
дослідити обставини справи, дати їм
належну юридичну оцінку, в залежності
від встановленого, правильно
застосувати до спірних правовідносин
норми матеріального права та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до вищевикладеного,
касаційна скарга відповідача підлягає
частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231 - Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Дніпропетровської
міжрайонної державної податкової
інспекції Дніпропетровської області
Державної податкової служби
задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.02.2012 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2012 року -
скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов