Справа № 826/20299/13-а
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
у 1-й інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 квітня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді: Бєлової
Л.В.,суддів: Гром Л.М.
Міщука М.С. при секретарі:
Корінець Ю.О. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за апеляційною скаргою
позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віталюкс» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віталюкс» до
Державної екологічної інспекції у
місті Києві про скасування припису №
08/98/п ,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної екологічної інспекції у
місті Києві, в якому просив скасувати
припис відповідача № 08/98/п від 15.11.2013
року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 лютого 2014 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, позивачем - Товариством з
обмеженою відповідальністю «Віталюкс»
подано апеляційну скаргу, в якій
апелянт просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 17 лютого 2014 року та
ухвалити по справі нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що при ухвалені
оскаржуваної постанови, судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
а також не враховано всіх доводів
адміністративного позову.

Заслухавши в судовому засіданні суддю
доповідача, перевіривши матеріали
справи, оцінивши доводи та пояснення
з'явившихся учасників процесу колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
суд апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції та
приймає нову постанову, якщо суд першої
інстанції допустив порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі Наказу Державної екологічної
інспекції у місті Києві від 29.10.2013 року
№ 2146 та направлення на проведення
планової перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
29.10.2013 року № 2153 Державною екологічною
інспекцією у м. Києві в період з 30.10.2013
року по 15.11.2013 року проведено планову
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віталюкс», за
результатами якої складено акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами №08/1844а.

Як вбачається з вищезазначеного Акту
перевірки, відповідачем було
встановлено наступні порушення вимог
природоохоронного законодавства:
ст.ст. 17, 32, 33, 34 Закону України «Про
відходи», ст. 55 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», а саме: відсутність
дозволу та лімітів на відходи; форма
1-ВТ ведеться в неповному обсязі;
передаються відходи 3 класу небезпеки
підприємству, яке не має ліцензії на
даний вид відходів.

На підставі Акту перевірки, 15 листопада
2013 року Державною екологічною
інспекцією у місті Києві було винесено
Припис № 08/98/п, відповідно до якого
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Віталюкс»
зобов'язано:

1) отримати ліміти на утворення та
розміщення відходів (термін виконання -
2.12.2013 року);

2) забезпечити повне збирання, належне
зберігання та недопущення знищення і
псування відходів, для утилізації яких
в Україні існує відповідна технологія,
що відповідає вимогам екологічної
безпеки (термін виконання - до 29.11.2013
року);

3) ведення форми 1ВТ (термін виконання -
до 29.11.2013 року постійно (з дня
підписання припису);

4) заключити договір за підприємством,
яке має ліцензії на утилізацію
відходів З класу небезпеки (термін
виконання - до 29.11.2013 року постійно).

При ухваленні оскаржуваної постанови,
Окружний адміністративний суд міста
Києва дійшов висновку про те, що припис
Державної екологічної інспекції у
місті Києві від 15.11.2013р. №08/98/п
прийнятий у відповідності до вимог
законодавства, так як позивачем не
надано достатніх доказів та
спростувань, які були виявлені під час
перевірки та доказів виконання
припису.

Колегія суддів, враховуючи доводи
апеляційної скарги не погоджується з
вищевказаним висновком суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
відходи», основними завданнями
законодавства про відходи є:

а) визначення основних принципів
державної політики у сфері поводження
з відходами;

б) правове регулювання відносин щодо
діяльності у сфері поводження з
відходами;

в) визначення основних умов, вимог і
правил щодо екологічно безпечного
поводження з відходами, а також системи
заходів, пов'язаних з
організаційно-економічним
стимулюванням ресурсозбереження;

г) забезпечення мінімального утворення
відходів, розширення їх використання у
господарській діяльності, запобігання
шкідливому впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини.

Статтею 17 вищезазначеного Закону
встановлено обов'язки суб'єктів
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами, серед яких
запобігання утворенню та зменшування
обсягів утворення відходів;
забезпечування приймання та
утилізація використаних пакувальних
матеріалів і тари, в яких знаходилася
продукція цих підприємств, установ та
організацій - суб'єктів господарської
діяльності, або укладання угоди з
відповідними організаціями на їх
збирання та утилізацію; забезпечення
повне збирання, належне зберігання та
недопущення знищення і псування
відходів, для утилізації яких в Україні
існує відповідна технологія, що
відповідає вимогам екологічної
безпеки тощо.

Крім того, статтею 32 Закону України
«Про відходи» визначено обов'язок
суб'єктів господарювання отримувати
ліміти на утворення і розміщення
відходів.

Як вбачається з акту перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства № 08/1844а, копія якого
міститься в матеріалах справи,
відповідачем під час планової
перевірки було встановлено
відсутність у позивача дозволу та
лімітів на відходи.

Проте, відповідно до пункту 10 Порядку
розроблення, затвердження і перегляду
лімітів на утворення та розміщення
відходів затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 р.
№ 1218 (далі - Порядок № 1218), місцеві
державні адміністрації за погодженням
з органами Мінекоресурсів на місцях до
1 лютого поточного року визначають
перелік власників відходів, яким
необхідно одержати ліміти на утворення
та розміщення відходів на наступний
рік (крім власників, які звільняються
від одержання таких лімітів).

Пунктом 11 Порядку № 1218 визначено, що
органи Мінекоресурсів на місцях до 1
березня поточного року надсилають на
адреси власників відходів
повідомлення про необхідність подання
на погодження проектів лімітів на
утворення та розміщення відходів на
наступний рік.

Отже, отримання дозволу на розміщення
відходів і затвердження лімітів на
утворення та розміщення відходів не є
обов'язковим для всіх без виключення
суб'єктів господарювання, а їх наданню
передує обов'язок, як місцевих
державних адміністрацій, так і органів
Мінекоресурсів вчинити певні дії, а
саме: визначити перелік підприємств,
яким необхідно одержати ліміти на
утворення та розміщення відходів на
наступний рік, надіслати на їхні адреси
повідомлення про необхідність подання
на погодження проектів лімітів на
утворення та розміщення відходів на
наступний рік.

Колегія суддів апеляційного суду
звертає увагу, що відповідачем не
надано жодних підтверджень того, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Віталюкс» було
включено до зазначених переліків, а
тому апеляційний суд дійшов висновку,
що обов'язок отримання дозволу на
розміщення відходів і затвердження
лімітів на утворення та розміщення
відходів у позивача не виникло.

Крім того, пунктом 8 Порядку № 1218
передбачено, що власники відходів, для
яких платежі за розміщення відходів
усіх класів небезпеки не перевищують 10
гривень на рік, власники тільки
побутових відходів, що уклали договори
на розміщення відходів з
підприємствами комунального
господарства, звільняються від
одержання лімітів на утворення та
розміщення відходів.

Таким чином, відповідно до вказаного
пункту, звільняються від отримання
лімітів на утворення та розміщення
відходів:

- власники відходів, для яких
платежі за розміщення відходів усіх
класів небезпеки не

перевищують 10 грн. на рік;

- власники побутових відходів, що
уклали договори на розміщення відходів
з підприємством, яке безпосередньо
здійснює захоронення та (або)
довготривале (постійне) зберігання
відходів на сміттєзвалищі;

- власники відходів, які одержали
ліцензію на збирання і заготівлю
окремих видів відходів як вторинної
сировини.

Також, відповідно до п. 2 та п.3 Листа
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища щодо справляння
збору за забруднення навколишнього
природного середовища № 14-6/134 від 16.02.2000
року (діє), якщо відходи не розміщуються
на території власника (виробника), а
передаються на договірних засадах
іншому власнику (наприклад,
спеціалізованому підприємству), то
дозволи на розміщення відходів не
встановлюються, ліміти не видаються та
підприємствам, що мають договори
(контракти) на передачу відпрацьованих
люмінесцентних ламп спеціалізованим
підприємствам, дозволи на їх
розміщення не видаються. Ліміти на їх
розміщення не встановлюються.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивача наявні договори на утилізацію
відходів:

1) Договір № 3093 з ТОВ «Демікон» на
послугу по прийому відпрацьованих
люмінесцентних ламп від 09.02.2012 року (а.с.
32).

2) Договір №177/10/13 з ТОВ «Українсько -
німецька компанія «Біос» на виконання
робіт по вилученню відходів від 17.10.2013
року (а.с. 33-34).

3) Договори з КП «Київкомунсервіс» на
надання послуг з вивезення побутових
відходів: № 7240-СВ від 01.04.2013 року, №
7239-Дн від 01.04.2013 року. № 7241-06 від 01.04.2013
року, № 4518-Ш від 01.11.2012 року. № 9334-Дн від
01.11.2013 року, № 9335-Др від 01.11.2013 року. №
8961-П від 01.08.2013 року, № 5799-Ус від 01.03.2013
року (а.с. 35-47).

4) Договір №38/12 від 01.01.2012 року про
надання послуг з вивозу та
знешкодження твердих побутових
відходів (ТПВ) з ТОВ «Спецкомунтехніка»
(а.с. 48).

5) Договір №446-К-13 з ТОВ «Фірма
«Володар-Роз» на вилучення та
знешкодження (захоронення) твердих
побутових відходів (ТПВ) від 01.04.2013 року
(а.с. 51-52).

6) Договір №1 з ТОВ «Ліко-житлосервіс»
на вивіз сміття від 28.03.2010 року (а.с. 53-57).

7) Договір №825 з ДП «Фірма Альтфатер
Київ» на вивезення твердих побутових
відходів від 1.02.2011 року (а.с. 58).

Як зазначалось вище, при проведенні
перевірки відповідачем було
встановлено, що Товариством з
обмеженою відповідальністю «Віталюкс»
форма 1 ВТ ведеться не в повному обсязі,
що є порушенням п. «г» ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про відходи» та пп. 1.4 п. 1
Інструкції , затвердженої наказом Мін
природи № 342.

Дослідивши матеріали та фактичні
обставини справи, апеляційний суд
дійшов висновку про необґрунтованість
таких висновків відповідача, з
наступних підстав.

Первинний облік за типовою формою 1-ВТ
«Облік відходів та пакувальних
матеріалів і тари» та Інструкцією,
затвердженими наказом № 342 від 07.07.2008
року, здійснюється юридичними особами
всіх форм власності видів економічної
діяльності та організаційно-правових
форм господарювання, фізичними
особами-підприємцями, у діяльності
яких утворюються відходи та
використовуються пакувальні матеріали
й тара (п. 3 Наказу).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем здійснювалось введення
відповідної форми, а саме Форма 1-ВТ від
12.11.2013 року(а.с. 61).

В акті перевірки зазначено, що згідно
форми 1ВТ на Товаристві з обмеженою
відповідальності «Віталюкс» протягом
11 місяців утворилось 1616 люмінесцентних
ламп, враховуючи це та згідно постанови
КМУ №1360 від 31.08.1998 року та постанови КМУ
№1218 від 3.08.1998 року позивач має показник
загального утворення відходів по
даному виду 2240 умовини одиниці.

Проте, проаналізувавши вказаний акт
перевірки та оскаржуваний припис,
колегією суддів встановлено
відсутність будь-яких обґрунтувань
звідки з'явився показник 2240 умовні
одиниці та в чому саме полягає
неправильне ведення вказаної форми.

Крім того, в судовому засіданні
апеляційного суду, представником
відповідача не було надано
обґрунтованих пояснень того, в чому
полягає порушення позивача щодо
ведення форми 1ВТ.

Також, колегія суддів не погоджується з
доводами відповідача про те, що у
позивача повинна бути реєстрова картка
об'єкту утворення відходів, так як
відповідно до п. 10 Порядку ведення
реєстру об'єктів утворення, оброблення
та утилізації відходів від 31.08.1998 року
№1360 Рада міністрів Автономної
Республіки Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські
держадміністрації визначають перелік
ОУВ (об'єкти утворення відходів) та ООУВ
(об'єкти оброблення та утилізації
відходів), що підлягають реєстрації, та
надсилають їх власникам повідомлення
про необхідність складання реєстрових
карт і строк їх реєстрації та про
необхідність подання відповідних форм
звітності, а тому зазначені вище
реєстрові картки у позивача можуть
бути відсутніми.

Необґрунтованими є й висновки
відповідача про те, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Віталюкс»
здійснює передачу відходів 3 класу
небезпеки підприємству, яке не має
ліцензії на даний вид відходів.

Зокрема, відповідно до Стандарту ГОСТ
12.1.007-76 «Классификация и общие
требования безопасности»,
затвердженого Постановою Державного
комітету стандартів Ради Міністрів
СРСР від 10.03.1976 р. № 579, всі відходи
поділяються на 4 класи небезпеки: І -
надзвичайно небезпечні речовини; II -
високонебезпечні речовини; III - помірно
небезпечні речовини; IV -безпечні
(малонебезпечні) речовини.

Клас небезпеки відходів
встановлюється залежно від вмісту в
них високотоксичних речовин
розрахунковим методом або згідно з
переліком відходів, наведених у
Державному класифікаторі відходів. На
всі види відходів розробляється
технічний паспорт згідно з
Міждержавним стандартом ДСТУ-2195-93, дія
якого поширюється на 10 країн СНД.

І Перший клас небезпеки: 1)
відпрацьовані лампи люмінесцентні;

ІІ Другий клас небезпеки: 1) батареї
акумуляторні свинцеві некондиційні;
2)акумулятори лужні, у т. ч.
кадмій-нікелеві, некондиційні; 3)
батареї свинцеві зіпсовані або
відпрацьовані (автотранспорт);

ІІІ Третій клас небезпеки: 1) масла та
мастила моторні, трансмісійні інші
зіпсовані або відпрацьовані; 2) відходи
піску, забрудненого нафтопродуктами; 3)
матеріали обтиральні зіпсовані,
відпрацьовані чи забруднені (Промащене
ганчір'я); 4) Матеріали фільтрувальні
зіпсовані, відпрацьовані чи забруднені
(автомобільні фільтри); 5)
лакофарбувальні відходи;

ІV Четвертий клас небезпеки: 1) шини,
зіпсовані перед початком експлуатації,
відпрацьовані, пошкоджені чи
забруднені під час експлуатації; 2)
відпрацьовані накладки гальмових
колодок автомашин; 3) брухт чорних
металів (у т.ч. списане обладнання);
4)брухт кольорових металів (у т.ч.
списане обладнання, що вміщує
кольорові метали, кабельна продукція);
5) макулатура; 6) брухт абразивного
інструменту; пил абразивно - металевий;
7)відходи зварювальних електродів; 8)
використаний спецодяг; 9) взуття
зношене чи зіпсоване; 10) одяг захисний
зіпсований, відпрацьований чи
забруднений; 11) рукавиці брезентові,
діелектричні, костюми брезентові); 12)
вироби та матеріали гумові зіпсовані
або відпрацьовані (рукавички гумові,
діелектричні коврики); 13) матеріали та
вироби з пластмаси зіпсовані (кабіни
таксофонні, каски захисні); 14) списане
обладнання, деталі, у т.ч. комп'ютерне
обладнання, крім джерел безперебійного
живлення, акумуляторів; 15)відходи
деревини; 16) будівельні відходи; 17) інші
відходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу, що в матеріалах справи
відсутні будь-які підтвердження того,
що позивач виробляє відходи 3 класу, а
тому вимога в оскаржуваному приписі
про необхідність укладення договору з
підприємством, яке має ліцензію на
утилізацію відходів 3 класу - є
необґрунтованою та протиправною.

Окрім того, в судовому засіданні
апеляційного суду, представник
позивача зазначила, що КП
«Київкомунсервіс» має ліцензію на
збирання, заготівлю окремих видів
відходів, як вторинної сировини
(макулатури, склобою, відходів
полімерних, відходів гумових, у тому
числі зношених шин, матеріалів
текстильних вторинних) серія АГ № 500723.

Отже, висновки Державної екологічної
інспекції у місті Києві, які викладені
в приписі є від 15.11.2013р. №08/98/п є
безпідставними та необґрунтованими.

Підсумовуючи зазначене вище,
дослідивши матеріали та фактичні
обставини справи, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що припис Державної екологічної
інспекції у місті Києві від 15.11.2013р.
№08/98/п є необґрунтованим та прийнятий з
порушенням вимог чинного
законодавства України, а тому підлягає
скасуванню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
постанова Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови по справі, якою
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Віталюкс»
- необхідно задовольнити в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 202, 205, 207 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги позивача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віталюкс» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року -
задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року -
скасувати та ухвалити по справі нову
постанову, якою адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Віталюкс» -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
Припис Державної екологічної
інспекції в місті Києві № 08/98/ від 15.11.2013
року.

Стягнути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Віталюкс»
з Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 109,62 грн (сто дев'ять
гривень 62 коп.).

Постанова набирає законної сили з
моменту постановлення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст постанови виготовлено
14.04.2014 року.

Головуючий суддя:
Л.В. Бєлова

Судді:
Л.М. Гром,

М.С. Міщук

Головуючий суддя

Бєлова Л.В.

Судді:

Гром Л.М.

Міщук М.С.