Справа № 569/682/14-а
Суддя: Бердій М.А. М. А.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/682/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2014 року

м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді
- Бердія М.А.,

при секретарі - Котнюк К.В.,

з участю представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління пенсійного фонду України в
м. Рівне про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання здійснити
прерахунок пенсії, суд -

В С Т А Н О В И В:

17.01.2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Рівненського міського суду із
адміністративним позовом про визнання
протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначила, що 19.11.2013 року під час
засідання Рівненського міського суду
щодо оскарження нею дій управління
Державної виконавчої служби ГУ юстицію
у Рівненські області судом була
досліджена пенсійна справа О/Р 146 109, з
якої Позивач виявила, що її пенсія
обчислюється без урахування
заробітної плати за роботу в зоні
відчуження та виплачується у
мінімальному розмірі, проте в пенсійні
справі наявна довідка про заробітну
плату та особові рахунки по
нарахуванню та виплати заробітної
плати за період її роботи 1986-1987 років та
акт звірки заробітної плати за вказані
роки. Зазначені процесуальні документи
були одержані відповідачем 02 березня
2012 року, проте перерахунок пенсії не
здійснений. 20.11.2013 року ОСОБА_2
звернулась до управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне з листом, в
якому просила повідомити про дату
одержання управлінням даних про її
заробітну плату за роботу в зоні
відчуження та просила здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням
заробітної плати за роботу по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Листом-відповіддю від 05.12.2013 року
Позивачу було відмовлено в проведенні
перерахунку, тому, оскільки відповідач
проявив бездіяльність, ОСОБА_2
звернулась до суду за захистом прав,
свобод та законних інтересів.

Ухвалою Рівненського міського суду від
20.01.2014 року було відкрито провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне про
визнання неправомірними дій суб'єкта
владних повноважень, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
пенсії.

Копія ухвали про відкриття провадження
разом з копією позовної заяви та
доданих до неї документів були
надіслані відповідачу. У встановлений
строк від відповідача надійшли
письмові заперечення на
адміністративний позов, в яких він
просить відмовити в задоволенні позову
в повному обсязі за недоведеністю та
безпідставністю позовних вимог.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
позивача підтримав з підстав
викладених у позові, просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав заперечення проти
адміністративного позову, просив суд
відмовити в задоволенні вимог Позивача
виходячи із підстав, зазначених в
запереченні.

Заслухавши думки сторін, дослідивши
усі обставини та матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

ОСОБА_2 є інвалідом 2-ої групи внаслідок
професійного захворювання, що
пов'язане з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС безстроково.

Позивач перебуває на обліку в в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Рівне та отримує пенсію по
інвалідності відповідно до Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
можуть призначатися за бажанням
громадянина із заробітку, одержаного
за роботу в зоні відчуження в 1986-1990
роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків, який визначається
згідно з законодавством.

Порядок обчислення пенсії по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсії у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

23.11.2011 р. Кабінетом Міністрів України
була прийнята постанова № 1210 « Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
набрала чинності з 01.01.2012 р., відповідно
до якого доручено органам Пенсійному
фонду України забезпечити здійснення
перерахунку пенсій, призначених
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, до набрання
чинності цією постановою, за
матеріалами пенсійних справ.

Цей Порядок визначає механізм
обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсій у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до статей 54 і 57 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Пенсії за
бажанням осіб можуть призначатися
виходячи із заробітної плати,
одержаної за роботу в зоні відчуження в
1986-1990 роках, у розмірі відшкодування
фактичних збитків.

Судом встановлено та не заперечується
сторонами, що 19.11.2013 року під час
засідання Рівненського міського суду
по справі №569/20196/13-а щодо оскарження
Позивачем дій управління ДВС ГУ
юстицію у Рівненські області, судом
була досліджена пенсійна справа О/Р 146
109, з якої вбачається, що ОСОБА_2
випадково виявила, що її пенсія
обчислюється без урахування
заробітної плати за роботу в зоні
відчуження та виплачується у
мінімальному розмірі. В пенсійні
справі Позивача наявна довідка про
заробітну плату за роботу в зоні
відчуження, відомості по нарахуванню
та виплати заробітної плати за період
роботи 1986-1987 років та акт зустрічної
звірки заробітної плати за вказані
роки.

20.11.2013 року ОСОБА_2 звернулась до
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне з проханням повідомити про
дату одержання відповідачем даних про
її заробітну плату за роботу в зоні
відчуження та просила здійснити
перерахунок пенсії з урахуванням
заробітної плати за роботу по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Листом-відповіддю від 05.12.2013 року
Позивачу було відмовлено в проведенні
перерахунку пенсійної виплати. Також
Відповідачем повідомлено, що первинні
документи про нарахування заробітної
плати за роботу ОСОБА_2 в зоні
відчуження були одержані управлінням 02
березні 2012 року, проте перерахунок
пенсії не здійснений. На підтвердження
правомірності дій УПФ України в м.
Рівне вказало, що на державному
зберіганні відсутні документи про
нарахування заробітної плати в
підвищених розмірах, а ті, які наявні в
матеріалах пенсійної справи - не
містять інформацію про дні роботи в
зоні відчуження, кількість
відпрацьованого часу по зонах
небезпеки, годинну тарифну ставку,
збережений заробіток.

Вказане заперечення Відповідача
спростовується наявною в пенсійній
справі довідкою від 19.06.1992 року №209, в
якій значиться, що ОСОБА_2 дійсно
направлялась на роботу в 30 км. зону
відчуження для участі у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС
в період з 04.06 по 26.06.1986 року
(відрядження №27 від 03.06.1986 року; на
період з 02.08 по 04.09.1986 року, відрядження
№39 від 02.08.1986 року; і в 1987 році з 20.02 по
28.03.1987 року відрядження №6 від 19.02.1987
року).

Згідно з зазначеною довідкою, Позивачу
видано посвідчення ліквідатора
наслідків аварії на ЧАЕС Серія НОМЕР_1
та призначено пільгову пенсію за віком
з урахуванням зменшення пенсійного
віку, відповідно до ст.55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Враховуючи зазначене, суд виходить з
того, що дні роботи в зоні відчуження
відображені у довідці від 19.06.1992 року
№209, яка видана на підставі наказів про
відрядження. Представником
відповідача не заперечувались та не
спростовувались відомості, які
зазначені у вказаній довідці.

Як встановлено судом, та не
заперечується сторонами,
Здолбунівський комбінат громадського
харчування, який відряджав Позивача в
зону відчуження, ліквідований без
визначення правонаступника. Довідку
про заробітну плату за роботу в зоні
відчуження, яку вимагає відповідач,
ОСОБА_2, надати архівна установа
Здолбунівської районної державної
адміністрації не має можливості через
відсутність табелів обліку робочого
часу та наказів про відрядження в зону
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Зазначений факт підтверджений
довідкою Архівного відділу
Здолбунівської райдержадміністрації
від 28.02.2006 року №Ч-260, де вказано, що на
зберіганні в архівному відділі
знаходяться лише відомості про
нарахування заробітної плати
працівникам та службовцям
Здолбунівського комбінату
громадського харчування за 1986 рік. Інші
документи відсутні і на зберігання не
надходили.

Відповідно до наказу Головного
архівного управління при Кабінеті
Міністрів України від 20 липня 1998 року №
41 Про затвердження Переліку типових
документів Зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 17 вересня
1998 р. за № 576/3016, строк зберігання
табелів обліку робочого часу становить
3 роки. Тому, за зберігання табелів
обліку робочого часу, повинно
відповідати підприємство або ж архівна
установа.

Довідка про заробітну плату згідно з
пунктом 17 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 року №22-1 і зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за
№1566/11846 видається на підставі особових
рахунків, платіжних відомостей та
інших документів про нараховану
заробітну плату підприємством,
установою чи організацією, де
працювала особа, яка звертається за
пенсією. Первинними документами про
нарахування заробітної плати в зоні
відчуження є розрахункові відомості по
заробітній платі, які містяться в
матеріалах пенсійної справи.

Довідка про заробіток за роботу в зоні
відчуження від 20.03.2008 року №ч-392 видана
архівним відділом Здолбунівської
районної державної адміністрації на
підставі первинних документів, не є
скасована, не визнана такою, що видана
із порушенням будь-яких
нормативно-правових актів, її
достовірність підтверджується
підписом начальника архівного відділу
та печаткою установи.

Аналізуючи усе вищевикладене, оскільки
в матеріалах судової справи присутня
довідка про заробітну плату за роботу в
червні 1986 року в сумі 643, 86 крб. Робота за
основним місцем роботи в м. Здолбунів
за червень 1986 року - 39, 04 крб. тому, сума
заробітної плати за роботу в зоні
відчуження в період із 04.06.1986 року по
26.06.1986 року становить 604, 82 крб. (643, 86 крб -
39, 04 крб). Зазначена сума заробітку, в
період починаючи із 04.06 по 26.06.1986 року
підтверджується первинними
документами про нараховану і виплачену
заробітну плату, а саме розрахунковим
відомостями по заробітній платі та
актом зустрічної звірки управління
Пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі.

Таким чином, з вищевказаного
вбачається, що право Позивача на
перерахунок пенсії у розмірі фактичних
збитків із заробітку за роботи в зоні
відчуження згідно ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не було реалізоване через
відмову відповідача у перерахунку
такої пенсії, виходячи із заробітної
плати, що зобов'язаний був здійснити
відповідач.

Інших доказів, які б підтверджували
недостовірність первинних документів
про заробітну плату та довідку від
20.03.2008 року №ч-392 представником
відповідача не надано, а тому зазначені
документи відповідають викладеним у
них відомостях.

Обгрунтованість пропущення строку для
подачі адміністративного позову
Позивачем підтверджується наступним.

Для звернення до адміністративного
суду (відповідно до ст. 99 КАС України) за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала. (ст. 100
Кодексу адміністративного судочинства
України)

19.11.2013 року під час засідання
Рівненського міського суду щодо
оскарження мною дій управління
Державної виконавчої служби ГУ юстицію
у Рівненські області, третя особа УПФ в
м. Рівне, судом була досліджена
пенсійна справа Позивача О/Р №146 109, з
якої ОСОБА_2 дізналась, що в матеріалах
справи знаходяться довідка про
заробітну плату за роботу в зоні
відчуження та відомості по виплаті
заробітної плати, які були витребувані
Відповідачем на виконання його
обов'язку, проте про це не було
повідомлено Позивача.

Копію усієї пенсійної справи
представник Позивача отримав лише
09.07.2014 року, про що зробив відповідний
запис на заяві Відповідачу, що не
заперечується сторонами. Відтак,
можливості дізнатись про те, що права
ОСОБА_2 порушенні до моменту
ознайомлення із пенсійною справою не
було. Враховуючи зазначене, суд вважає
за можливе, поновити строк звернення до
адміністративного суду із позовом
починаючи із 02.03.2012 року (дата одержання
Відповідачем усіх необхідних
документів для перерахунку пенсійної
виплати Позивача).

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
України.

Управління Пенсійного фонду України як
територіальний представницький орган
Пенсійного фонду України керується у
своїй діяльності лише виключно діючим
законодавством України в межах своїх
повноважень.

Статтею 64 Конституції України
визначено, що конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України.

Відповідно до Розділу 11 Конституції
України право на соціальний захист
віднесено до основоположних прав і
свобод. Це право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням і
забезпечується ч. 2 ст. 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані (частина друга), при
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод (частина третя).
Скасування конституційних прав і
свобод - це їх офіційна (юридична або
фактична) ліквідація. Звуження змісту
та обсягу прав і свобод є їх обмеженням.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням листа-відповіді,
заперечень Відповідача - не було надано
суду жодних доказів стосовно
правомірності прийнятого ним рішення.

Таким чином, з вищевказаного
вбачається, що право позивача на
перерахунок пенсії по інвалідності, не
було реалізоване через відмову
відповідача у такому перерахунку
пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України,
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць,

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1, 2, 3, 4, 11, 14, 122, 159-163, 167, 170 181 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 до Управління пенсійного
фонду України в м. Рівне про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії, задоволити повністю.

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до
суду з адміністративним позовом.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне, що полягала у не нарахуванні
ОСОБА_2 із урахуванням заробітної плати
за роботу в зоні відчуження за період
із 04.06.1986 року по 26.06.1986 року, виходячи і
з суми 604,82 крб., яка підтверджується
особовими рахунками по нарахуванню
заробітної плати за червень 1986 року
починаючи з 02.03.2012 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне здійснити
перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2
із урахуванням заробітної плати за
роботу в зоні відчуження за період із
04.06.1986 року по 26.06.1986 року, виходячи із
суми 604,82 крб., яка підтверджується
особовими рахунками по нарахуванню
заробітної плати за червень 1986 року
починаючи із 02.03.2012 року

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне здійснити
виплату ОСОБА_2 заборгованості,
перерахованої із урахуванням
заробітної плати за роботу в зоні
відчуження за період із 04.06.1986 року по
26.06.1986 року, виходячи із суми 604,82 крб.,
починаючи із 02.03.2012 року.

Постанова суду може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Рівненського міського суду
Бердій М.А.