Справа № 2а-7732/10/1270
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" березня 2014 р. м. Київ
К/9991/12601/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Лосєва А.М.

за участю секретаря Гончарук
І.Ю.

представників позивача Трубіцин
Р.М.

відповідача
Маісурадзе З.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у місті Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів на постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
01.12.2010 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 08.02.2011 у справі №2а-7732/10/1270 за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Стахановський
вагонобудівний завод» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у місті Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, Головного управління
Державного казначейства України в
Луганській області про визнання
протиправною бездіяльності та
стягнення суми податку на додану
вартість

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., пояснення представників сторін,
перевіривши доводи касаційної скарги
щодо дотримання правильності
застосування судом першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія:

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 01.12.2010,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 08.02.2011, позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Стахановський вагонобудівний завод»
(далі - ПАТ «Стахановський
вагонобудівний завод», позивач) до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у місті Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - СДПІ з
обслуговування ВП у м. Луганську
Міжрегіонального ГУ Міндоходів
відповідач-1), Головного управління
Державного казначейства України в
Луганській області (далі - відповідач-2)
задоволено. Визнано протиправною
бездіяльність відповідача-1, яка
виразилася у ненаданні органу
державного казначейства висновку про
відшкодування позивачу податку на
додану вартість за лютий 2010 року.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь позивача суму податку на
додану вартість, що підлягає
відшкодуванню за декларацією з податку
на додану вартість за лютий 2010 року в
розмірі 24400598,00грн. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
позивача судові витрати зі сплати
судового збору в сумі 1703,40грн.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій, СДПІ з
обслуговування ВП у м. Луганську
Міжрегіонального ГУ Міндоходів 28.02.2011
звернулась з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який своєю ухвалою від 14.03.2011 прийняв її
до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач-1
просить скасувати постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 01.12.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2011,
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування своїх вимог
відповідач-1 посилається на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема п.п. 1.7, 1.8
ст. 1, пп. 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон України
№168/97-ВР), ст.ст. 11, 69, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до приписів ст. 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
здійснено заміну відповідача-1 -
Спеціалізовану державну податкову
інспекцію по роботі з великими
платниками податків у місті Луганську
її правонаступником - Спеціалізованою
державною податковою інспекцією з
обслуговування великих платників у
місті Луганську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів та
позивача - Відкрите акціонерне
товариства «Стахановський
вагонобудівний завод» його
правонаступником - Публічним
акціонерним товариством
«Стахановський вагонобудівний завод».

Перевіривши матеріалами справи,
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів, дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем 18.03.2010 до
подано податкову декларацію з податку
на додану вартість за лютий 2010 року, в
якій в рядках 25 та 25.1 зазначена сума, що
підлягає бюджетному відшкодуванню на
рахунок платника у банку у розмірі
24400598,00грн., а також подано до СДПІ з
обслуговування ВП у м. Луганську
Міжрегіонального ГУ Міндоходів заяву
встановленої форми про повернення суми
бюджетного відшкодування у розмірі
24400598,00грн. за лютий 2010 року, розрахунок
суми бюджетного відшкодування та
розшифровку податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів.

Податковим органом в період з 29.04.2010 по
25.05.2010 було проведено виїзну
позапланову перевірку ПАТ
«Стахановський вагонобудівний завод»
з питань достовірності нарахування
суми бюджетного відшкодування податку
на додану вартість на розрахунковий
рахунок платника за лютий 2010 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
з податку на додану вартість, що
декларувалося в період з 01.01.2010 по
31.01.2010, та з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на розрахунковий рахунок
платника за березень 2010 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
з податку на додану вартість, що
декларувалось в період з 01.03.2010 по
31.03.2010, з 01.01.2010 по 31.01.2010, з 01.02.2010 по
28.02.2010, за результатами якої податковим
органом складено довідку №517/08-3/00210890
від 28.05.2010, в якій відповідачем-1
підтверджено задекларовані обсяги як
податкового кредиту, так і податкового
зобов'язання. Порушень достовірності
визначення позитивного значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту в лютому 2010 року податковим
органом не встановлено.

Відповідно до п. 1.6. Закону України
№168/97-ВР податковим зобов'язанням є
сума податку, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді.

Згідно п. 1.7 цього Закону податковий
кредит - сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена цим Законом. Підставою для
нарахування податкового кредиту є
податкова накладна, яка видається
платником податку, який поставляє
товари на вимогу їх отримувача (п.п. 7.2.6
п.7.2. ст. 7 даного Закону).

Порядок визначення суми податку на
додану вартість, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або відшкодуванню з Державного
бюджету України (бюджетному
відшкодуванню) та строки проведення
розрахунків встановлені п. 7.7 ст.7
Закону України №168/97-ВР.

Згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7. ст. 7 Закону України
№168/97-ВР сума податку, що підлягає
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду. При позитивному
значенні суми такої різниці вона
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету. При від'ємному значенні така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з цього податку, що
виник за попередні податкові періоди, а
при його відсутності зараховується до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 ст. 7 Закону України
№168/97-ВР передбачено, якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
відповідно до п.п 7.7.1 п. 7.7. ст. 7 Закону
має від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок відємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 7.7.3. п.7.7. ст.7
вказаного Закону платник податку може
прийняти самостійне рішення про
зарахування належної йому повної суми
бюджетного відшкодування у зменшення
податкових зобов'язань з цього податку
наступних податкових періодів.
Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій
декларації, яку він подає за наслідками
звітного періоду, в якому виникає право
на подання заяви про отримання
бюджетного відшкодування згідно з
нормами цієї статті. При прийнятті
такого рішення зазначена сума не
враховується при розрахунку сум
бюджетного відшкодування наступних
податкових періодів.

Положеннями п.п 7.7.4 п.7.7 ст. 7 Закону
України №168/97-ВР передбачено, що
платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації. При цьому платник податку в
п'ятиденний термін після подання
декларації податковому органу подає
органу Державного казначейства
України копію декларації, з відміткою
податкового органу про її прийняття,
для ведення реєстру податкових
декларацій у розрізі платників. До
декларації додаються розрахунок суми
бюджетного відшкодування, копії
погашених податкових векселів
(податкових розписок), у разі їх
наявності, та оригіналів п'ятих
основних аркушів (примірників
декларанта) вантажних митних
декларацій, у разі наявності
експортних операцій.

Згідно п.п. 7.7.5, 7.7.6, 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закон
України №168/97-ВР протягом 30 днів,
наступних за днем отримання податкової
декларації, податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
заявлених у ній даних. За наявності
достатніх підстав вважати, що
розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету.

На підставі отриманого висновку
податкового органу, орган державного
казначейства надає платнику податку
зазначену у ній суму бюджетного
відшкодування шляхом перерахування
коштів з бюджетного рахунку на
поточний банківський рахунок платника
податку в обслуговуючому банку
протягом п'яти операційних днів після
отримання висновку податкового органу.

Якщо за наслідками документальної
невиїзної або позапланової виїзної
перевірки податковий орган виявляє
невідповідність суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, то такий
податковий орган: а) у разі заниження
заявленої платником податку суми
бюджетного відшкодування щодо суми,
визначеної податковим органом
унаслідок таких перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пп. 7.7.3 цього пункту у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку наступних податкових
періодів; б) у разі перевищення
заявленої платником податку суми
бюджетного відшкодування над сумою,
визначеною податковим органом
внаслідок проведення таких перевірок,
податковий орган надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються сума такого
перевищення та підстави для її
вирахування; в) у разі з'ясування
внаслідок проведення таких перевірок
факту, за яким платник податку не має
права на отримання бюджетного
відшкодування, надсилає платнику
податку податкове повідомлення, в
якому зазначаються підстави відмови у
наданні бюджетного відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем-1 у встановленому
законодавством порядку, у п'ятиденний
термін після закінчення перевірки, не
надано до органів державного
казначейства висновок щодо
відшкодування податку на додану
вартість та не надіслано на адресу
позивача податкове
повідомлення-рішення, в якому були б
зазначені підстави відмови у наданні
бюджетного відшкодування.

Згідно довідки, наданої відповідачем-1,
про розмір залишку невідшкодованих сум
податку на додану вартість, що
обліковуєтьсяу складі бюджетної
заборгованості ПАТ «Стахановський
вагонобудівний завод» встановлено, що
станом на 16.11.2010 залишок бюджетної
заборгованості за лютий 2010 року
складає 24400598,00грн.

Отже, податковий орган не заперечує, що
позивачем виконані всі вимоги Закону
України №168/97-ВР щодо нарахування
бюджетного відшкодування сум податку
на додану вартість.

Зважаючи на те, що платник податків має
право на бюджетне відшкодування
стосовно тієї суми податку на додану
вартість, яку він фактично сплатив
постачальникам товарів (робіт, послуг)
у попередніх податкових періодах, а
також беручи до уваги підтверджену
податковим органом при проведенні
перевірки правильність формування
позивачем сум податкового кредиту,
податкових зобов'язань та розрахунків
від'ємного значення сум податку на
додану вартість, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
неправомірними дії СДПІ з
обслуговування ВП у м. Луганську
Міжрегіонального ГУ Міндоходів, щодо
ненадання органу державного
казначейства висновку про
відшкодування позивачу податку на
додану вартість за лютий 2010 року в
розмірі 24400598,00грн.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суд не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
попередніх інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 55, 160, 210, 220, 221, 223, 224, 230,
231, та ч.5 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія -

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
місті Луганську Міжрегіонального
головного управління Міндоходів
залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 01.12.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 08.02.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ Л.І. Бившева

__________________ А.М. Лосєв