Справа № 805/2549/14
Суддя: Стиран В.В.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 р.
Справа № 805/2549/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

Суддя Донецького окружного
адміністративного суду Стиран В.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області про
визнання неправомірними дій та
скасування вимоги про сплату боргу №
Ф-302 від 18.02.2014 року, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач 24.02.2014 року звернувся до суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Будьонівському
районі м. Донецька Головного
управління Міндоходів у Донецькій
області про визнання неправомірними
дій та скасування вимоги про сплату
боргу № 302 від 18.02.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог вказав,
що він є пенсіонером за віком та
знаходиться на обліку в УПФУ
Будьонівського району м. Донецька. Крім
того є приватним підприємцем по
спрощеній системі оподаткування.
Зазначив, що надав відповідачу
звітність про суми нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування фізичними
особами - підприємцями, які обрали
спрощену систему оподаткування та
отримав вимогу про сплату боргу № Ф-302
від 18.02.2014 року про необхідність
сплатити 3 076, 79 грн., як заборгованість
зі сплати єдиного соціального внеску.
Вважає, що зазначена вимога суперечить
чинному законодавству.

Просив суд постановити рішення, яким
скасувати вимогу про сплату боргу №
Ф-302 від 18.02.2014 року.

У відповідності до норм ч. 6 ст. 128 КАС
України, суд розглядає справу у порядку
письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є фізичною особою -
підприємецем, який зареєстрований
виконавчим комітетом Донецької
міської ради 12.06.2002 року.

Відповідач - Державна податкова
інспекція у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області
відповідно до п. 191 1.8 Податкового
кодексу України, забезпечує
достовірність та повноту обліку
платників податків та платників
єдиного внеску, суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
об'єктів оподаткування та об'єктів,
пов'язаних з оподаткуванням.

Як вбачається зі свідоцтва платника
єдиного податку Серії НОМЕР_1, ОСОБА_1
обрав спрощену систему оподаткування з
01.01.2012 року (а.с.10).

Згідно копії пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_2, ОСОБА_1 - пенсіонер за
віком, термін дії зазначено - довічно
(а.с.8).

Відповідно до вимоги про сплату
недоїмки № Ф-302 від 18.02.2014 року, позивач
має заборгованість зі сплати єдиного
внеску в розмірі 3 076,79 грн. (а.с.7).

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти адміністративного
позову.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються нормами Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 08.07.2010 року
№ 2464-VI, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 року
(далі Закон № 1058), Законом України «Про
пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від
05.11.1991 р. (далі Закон № 1788) та іншими
нормативно-правовими актами.

Отже, позивач ОСОБА_1 є фізичною особою -
підприємцем, пенсіонером за віком,
який обрав спрощену систему
оподаткування.

Крім того, із довідки УПФУ в
Будьонівському районі м. Донецька № 3255
від 20.03.2014 року, вбачається, що ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в
Управлінні ПФУ та отримує пенсію за
віком з 02.08.2011 року.

Представник відповідача надав
письмове заперечення, в якому зазначив,
що ФОП ОСОБА_1 перебуває на податковому
обліку у ДПІ у Будьонівському районі м.
Донецька, зареєстрований як платник на
спрощеній системі оподаткування та
платник єдиного внеску на
загальнообов'язкове соціальне
страхування. Станом на 01.02.2014 року
заборгованість позивача зі сплати
єдиного соціального внеску склала - 3
076,79 грн. На підставі чого була складена
вимога № Ф-302 від 18.02.2014 року. Також
зазначив, що законодавством визначено,
що від сплати єдиного внеску
звільняються особи, які є пенсіонерами
за віком, а не особи, які отримують
пенсію за вислугою років. На теперішній
час ОСОБА_1 повинен сплачувати єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування відповідно до
закону про ЄСВ. Просила у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Відповідно зі статтею 1 Закону № 1788
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом. За
цим Законом призначаються: а) трудові
пенсії: за віком; по інвалідності; в
разі втрати годувальника; за вислугу
років.

Статтею 1 Закону №1058 визначене поняття
«пенсія» - як, щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 за рахунок
коштів Пенсійного фонду в солідарній
системі призначаються такі пенсійні
виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (у тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою
годувальника.

При цьому закон не містить обмежень в
залежності від виду отриманої
пенсіонером пенсії (за віком, по
інвалідності, в разі втрати
годувальника чи за вислугу років).

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати
визначені Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування».

Відповідно до підпункту 2 частини 1
статті 1 Закону, єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та п.п. 2.1.3 п. 2.1
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
постановою Пенсійного фонду України
від 27.09.2010р. № 21-5, платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з ч. 8 ст. 9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та п.п. 4.6.2 п. 4.6
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, платники
єдиного внеску зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом.

Пунктом 3 «Прикінцевих положень»
Закону передбачено, що з дня набрання
чинності цим Законом платники
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності, вважаються платниками
єдиного внеску.

Судом встановлено, що позивач
відповідно до вимог пункту 3
«Прикінцевих положень» Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» вважається
платником єдиного внеску.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1
ст. 4 Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» № 2464
платниками єдиного внеску є: фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Разом з тим, 07.07.2011 року статтю 4
вказаного Закону було доповнено
частиною 4 згідно з Законом України
«Про внесення змін до Податкового
кодексу України та деяких інших
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» № 3609.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України №
2464, особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Зазначеною нормою ст. 4 Закону № 2464 в
редакції, яка діє з 06.08.2011р., наведений
вичерпний перелік фізичних
осіб-підприємців, які є пенсіонерами за
віком або інвалідами без урахування
віку та отримують пенсію або соціальну
допомогу, які звільняються від сплати
за себе єдиного внеску.

Таким чином, з 06.08.2011 р. звільняються від
сплати єдиного внеску фізичні
особи-підприємці, які обрали спрощену
систему оподаткування, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу.

До того ж, відповідно до положень ч. 4 ст.
4 Закону № 2464 особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Добровільна сплата єдиного внеску
врегульована ст. 10 Закону України № 2464.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 10 Закону
України № 2464, обов'язковою умовою
добровільної участі особи у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування є належним
чином укладений договір в порядку ст. 10
Закону України № 2464.

З наданих до суду документів не
вбачається, що між позивачем та
відповідачем укладалися договори про
добровільну участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Аналізуючи вищезазначені норми
права,суд дійшов висновку,що доводи
відповідача про те, що фізичні особи -
підприємці набувають вказаного вище
права лише при досягненні віку,
передбаченого ст. 26 Закону № 1058 є
безпідставними, оскільки ч. 4 ст. 4
Закону № 2464 такого застереження не
міститься.

Таким чином, суд вважає, що відповідач
діяв у межах повноважень, але не у
спосіб, що передбачений діючим
законом, оскільки у нього не було
законних підстав для прийняття спірної
вимоги про сплату недоїмки № Ф-302 від
18.02.2014 року щодо позивача.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд вважає
необхідним задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 про скасування вимоги
про сплату боргу від 18.02.2014 року за №
Ф-302.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ч.3 ст. 94 КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 121, 158, 159,
160, 161, 162, 163, 164, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у
Будьонівському районі м. Донецька
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області про визнання
неправомірними дій та скасування
вимоги про сплату боргу № Ф-302 від 18.02.2014
року, задовольнити повністю.

Скасувати вимогу Державної податкової
інспекції у Будьонівському районі м.
Донецька Головного управління
Міндоходів у Донецькій області № Ф-302
від 18.02.2014 року про сплату недоїмки в
розмірі 3 076 (три тисячі сімдесят шість)
гривень 79 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 суму сплаченого
судового збору у розмірі 73 (сімдесят
три) гривні 08 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
виготовлення постанови апеляційної
скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції, або у порядку
ст. 186 КАС України.

Суддя
Стиран В.В.