Справа № 821/4716/13-а
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.м. ХерсонСправа №
821/4716/13-а14 год. 50 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Попова В.Ф.,

при секретарі: Мальчевській О.В.,

за участю:

представника позивача - Заремби М.В.,

представника відповідача - Юдіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньосірогозький
олійно-переробний завод"

до Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Верхньосірогозьський
олійно-переробний завод" (далі - ТОВ
"Верхньосірогозьський ОПЗ", позивач)
звернулось до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні (далі -
відповідач), в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 19.07.2013 №№
, , , якими позивачеві
збільшено грошові зобов'язання з
податку на прибуток на 1403779,00 грн., у
тому числі за основним платежем на
935853,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 467926,00 грн., з податку на
додану вартість на 1294418,00 грн., у тому
числі за основним платежем на 862945,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями на 431473,00 грн., та зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість за грудень
2012 року на 26045,00 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги,
пояснив, що відповідачем було
проведено перевірку підприємства,
складено акт, на підставі якого
прийнято спірні рішення. Ці рішення є
наслідком протиправної оцінки
податковим органом господарських
операцій позивача з його
контрагентом-постачальником -
фермерським господарством "Антар".

Позивач вважає, що висновки акта
перевірки зроблені поспішно, в їх
основу покладено припущення
відповідача про порушення ТОВ
"Верхньосірогозьський ОПЗ" норм ЦК
України та ПК України, встановлення
податковим інспектором протиправного
характеру укладених угод та визнання
правочинів нікчемними.

Позивач зазначає, що акт перевірки не
містить будь-яких зауважень відносно
податкового та бухгалтерського обліку
ТОВ "Верхньосірогозьський ОПЗ" з ФГ
"Антар". Основне посилання в акті
перевірки позивача зроблено саме на
акт перевірки його постачальника - ФГ
"Антар" та допущені останнім порушення
при здійсненні господарської
діяльності. ФГ "Антар" оскаржило
висновки свого акта перевірки до суду,
позов судом було задоволено.

Позивач вважає себе добросовісним
платником податків та що він не повинен
нести відповідальність за можливі
порушення податкових обов'язків
постачальниками. Податковий орган при
визначенні права позивача на
формування податкового кредиту
зобов'язаний керуватись лише тими
обставинами, які мали місце та мали
бути відомими платникові під час
здійснення операцій з придбання
товарів (робіт, послуг). Законодавством
України не передбачена можливість
отримання покупцем інформації про
виробничі потужності постачальника,
наявність у нього ресурсів для
здійснення господарських операцій та
стан сплати податків. Обов'язок щодо
контролю за оподаткуванням суб'єктів
господарювання покладений на
податкові органи, а не на покупця
товарів.

Представник відповідача позов не
визнав, заперечення на позов
обґрунтовує тим, що за даними
податкових органів фермерське
господарство "Антар" було
зареєстроване як виробник
сільськогосподарської продукції, у
тому числі і проданої позивачеві, проте
не мало власних чи орендованих площ,
трудових та матеріальних ресурсів,
достатніх для виробництва цієї
продукції, податкова міліція не
знайшла ФГ "Антар" за юридичною адресою.
Ці обставини вказують на безтоварність
операцій між ним та позивачем.
Безтоварні операції не спричиняють
отримання платником податків
оподатковуваного доходу, тому ці
операції не можуть бути підставою для
формування витрат та податкового
кредиту платника податків.

Відповідач вважає, що висновки акта
перевірки відповідають вимогам
податкового законодавча та просить
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ
"Верхньосірогозьський ОПЗ" як платник
податків перебуває на податковому
обліку в ДПІ у м. Херсоні та є платником
податку на додану вартість.

Спірні податкові повідомлення-рішення
прийняті на підставі акта від 26.06.2013 №
3029/22.4/36419799, складеного за результатами
позапланової виїзної документальної
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
фінансово-господарських відносинах з
ТОВ "Дружба-5" у листопаді 2012 року, ФГ
"Антар" у листопаді, грудні 2012 року та з
контрагентами-покупцями за вказані
періоди (далі - акт перевірки, акт № 3029).

Підставою для збільшення грошових
зобов'язань позивача з податку на
прибуток та податку на додану вартість,
а також зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, стали висновки податкового
органу про завищення задекларованих
витрат та податкового кредиту,
сформованих по відносинам з
фермерським господарством "Антар" у
листопаді-грудні 2012 року.

За актом перевірки позивач у листопаді
2012 року задокументував придбання
соняшника у ФГ "Антар" в кількості 798,010
тонн на суму 3670846,00 грн., з яких ПДВ -
611807,67 грн., за грудень 2012 року - в
кількості 339,500 тонн на суму 1676893,20 грн.,
із яких ПДВ - 279482,20 грн.

Господарські операції підтверджуються
видатковими та податковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
розрахунки за соняшник проведено у
безготівковій формі. Для перевезення
товару сторони залучали авто
перевізників ФОП Єрмоленко та ФОП
Таран.

Проте, для надання оцінки
господарським операціям позивача з
фермерським господарством "Антар"
відповідач використав не первинні
документи, складені у зв'язку з
проведенням цих операцій, а результати
перевірки цього постачальника.

Так, за актом від 08.04.2013 № 90/22/37557140,
складеним Бериславською МДПІ
Херсонської області ДПС за наслідками
документальної виїзної перевірки
фермерського господарства "Антар" (далі
- акт № 90/22), податковим органом станом
на 13.02.2013 р. не підтверджено
місцезнаходження останнього (15.03.2013 р.
держаний реєстратор вніс до ЄДР запис
про підтвердження відомостей про
юридичну особу).

ФГ "Антар" зареєстроване платником ПДВ
з 01.11.2012 року, з цього ж часу застосовує
спеціальний режим оподаткування ПДВ,
доходів від сільськогосподарського
виду діяльності відповідно до ст. 209 ПК
України.

Документальні перевірки фермерського
господарства Бериславською ОДПІ не
проводились. На вимогу МДПІ
фермерським господарством "Антар"
регістрів бухгалтерського та
податкового обліків не надано, не
надано також документального
підтвердження здійснення
господарської діяльності з власного
вирощування сільськогосподарської
продукції за 2012-2013 роки. На час
перевірки належний бухгалтерський
облік господарської діяльності ФГ
"Антар" був відсутній.

За даними відділу держземагенства у
Бериславському районі фермерське
господарство використовувало земельні
ділянки на території Веселівської
сільської ради. Ним також подавались на
реєстрацію договори про оренду землі
на території Томаринської сільської
ради, але були повернені підприємству
на до оформлення та доопрацювання. За
даними цих місцевих рад на їх території
сільськогосподарські культури ФГ
"Антар" не вирощувались. На запит
Бериславської МДПІ відділ статистики у
Бериславському районі заперечує
надання ФГ "Антар" статистичної
звітності про збір врожаю за 2012 рік.

Бериславська МДПІ прийшла до висновку,
що у ФГ "Антар" відсутні достатні площі
для виробництва задекларованого у 2012
році продажу сільськогосподарської
продукції, джерела походження цієї
продукції невідомі. Перевіркою не було
підтверджено і факти реалізації
фермерським господарством
сільгосппродукції. На думку
податкового органу, ФГ "Антар"
здійснювало діяльність, пов'язану з
наданням податкової вигоди третім
особам (кінцевим покупцям),
використання спеціального режиму
оподаткування ПДВ дає можливість
уникнути оподаткування цих операцій з
ПДВ.

За наслідками перевірки Бериславська
МДПІ позбавила фермерське
господарство "Антар" статусу
сільськогосподарського
товаровиробника та скасувала
реєстрацію спеціального режиму
оподаткування з ПДВ. МДПІ вважає, що
фермерське господарство не є
виробником сільськогосподарської
продукції, не є посередником з операцій
купівлі-продажу, оскільки придбання
документально не підтверджене, тому у
нього відсутній об'єкт оподаткування з
ПДВ по операціям з
контрагентами-покупцями у розумінні
ст. ст. 134 та 185 ПК України.

Враховуючи обставини, наведені
Бериславською МДПІ в акті перевірки
фермерського господарства "Антар", ДПІ
у м. Херсоні (відповідач у даній справі)
робить висновок про те, що угоди між
позивачем та ФГ "Антар" згідно зі ст. 216
Цивільного кодексу України не
створюють юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з їх недійсністю.
Вважає, що позивачем завідомо укладено
угоди з фермерським господарством ФГ
"Антар" з метою, яка суперечить
інтересам держави та суспільства,
вказує на вчинення удаваного правочину
з метою приховування, ухилення від
сплати податків. Зазначає, що правочин,
укладений платником податків з
порушенням правосуб'єктності сторони
(контрагента), а тому, відповідно до ст.
92 ЦК України, ч. 2 ст. 17 Закону № 755-IV та п.
45.2 ст. 45 ПК України, не спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними. Відповідач також
стверджує, що позивачем не надано актів
приймання-передачі товару, документів
складського обліку олії та договори на
транспортування товару. З цих причин
вважає, що позивачем для цілей
оподаткування використовувалось лише
документальне оформлення
господарських операцій без фактичного
їх здійснення, що не дає права
позивачеві формувати податковий
кредит та витрати за результатами
операцій з ФГ "Антар".

Надаючи правову оцінку позиціям
сторін, суд вважає за необхідне
звернути увагу на такі обставини та
приписи законодавства.

Відповідно до ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Підтвердженням права на податковий
кредит є наявність належним чином
складеної податкової накладної, яка
підтверджує нарахування ПДВ під час
такого придбання.

Практично аналогічні вимоги для
формування витрат передбачені ст. 134 ПК
України. Документом, який визначає таке
право, є належним чином складені
бухгалтерські документи чи розрахунки.
При цьому жодна норма Податкового
кодексу України не ставить залежність
податкового кредиту та витрат від
видів діяльності постачальника, від
того, чи є він виробником проданих
товарів чи посередником з такого
продажу.

Судом встановлено, що висновки
відповідача про завищення позивачем
витрат та податкового кредиту за актом
перевірки № 3029 фактично ґрунтуються на
висновках акта перевірки
постачальника соняшника ФГ "Антар". При
цьому перевірка документів останнього
не проводилась, того факту, що позивач у
розумінні ПК України є "пов'язаною
особою" до ФГ "Антар" податковими
органами не доведена. Висновок про
відсутність діяльності з виробництва
сільськогосподарської продукції у 2012
році ФГ "Антар" зроблено на підставі
даних місцевих органів влади та
відсутності статистичної звітності
про збір врожаю.

Суд звертає увагу, що рішення
Бериславської МДПІ, прийняті за
наслідками перевірки фермерського
господарства "Антар", були предметом
судового розгляду.

Херсонський окружний адміністративний
суд постановою від 26.09.2013р. у справі
№821/2407/13-а визнав неправомірним та
скасував рішення Бериславської МДПІ
від 21.05.13 № 1541/10/18-013 про виключення ФГ
"Антар" з реєстру суб'єктів
спеціального режиму оподаткування та
рішення № 1740/15 від 11.06.13 про скасування
фермерському господарству "Антар"
статусу платника фіксованого
сільськогосподарського податку,
визнав протиправними дії
Бериславської МДПІ у внесенні змін до
електронної бази даних "Деталізована
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України" в
показники податкових зобов'язань з
податку на додану вартість,
задекларованих ФГ "Антар" у спеціальних
(скорочених) деклараціях з податку на
додану вартість за листопад 2012 року -
лютий 2013 року та зобов'язав
Новокаховську ОДПІ відобразити у
вказаній базі даних показники
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, задекларовані ФГ
"Антар" у спеціальних (скорочених)
деклараціях з податку на додану
вартість.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.02.2014 року
постанову суду першої інстанції
залишено без змін, а скаргу податкового
органу - без задоволення.

ДПІ у м. Херсоні не надано суду належних
доказів про відсутність фактичного
виконання ТОВ "Верхньосірогозький ОПЗ"
господарських операцій за спірними
правочинами, що інформація, яку містять
документи, надані позивачем до суду на
обґрунтування своїх вимог, не
відповідає дійсності, про відсутність
витрат позивача у спірних
правовідносинах, про несумісність
предмету спірних правочинів з напрямом
господарської діяльності позивача, про
відсутність використання позивачем
отриманих товарів в господарській
діяльності, про відсутність змін у
складі і структурі активів осіб, котрі
є сторонами спірних правочинів, про те,
що позивач діяв без належної обачності
й обережності, про наявність
взаємопов'язаності позивача та його
контрагента, що позивач отримував
податкову вигоду з порушенням приписів
податкового законодавства і йому мало
бути відомо про порушення, які
допускали його контрагенти та, що без
участі покупця податкова вигода не
могла бути одержана.

Суд вважає, що не може бути підставою
для позбавлення позивача права на
формування податкового кредиту та
витрат порушення податкового
законодавства іншими контрагентами по
ланцюгу постачання.

За приписами пп. 16.1.2-16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК
України платник податків зобов'язаний
вести в установленому порядку облік
доходів і витрат, складати звітність,
що стосується обчислення і сплати
податків та зборів; подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Таким чином, ведення податкового
обліку покладається на кожного
окремого платника податку. При цьому
такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податків і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.

При здійсненні господарської операції
з боку позивача обов'язковому контролю
підлягають наявність у постачальника
дозвільної документації на складання
податкової накладної, відповідність
реквізитів податкової накладної
фактичним даним на момент вчинення
господарської операції та фактична
наявність товару або здійснення роботи
чи послуги, отримання (надання) яких
документуються сторонами цієї
операції.

Законодавством України не передбачено
обов'язок суб'єкта господарювання
здійснювати контроль за дотриманням
закону іншими платниками податків.
Такий контроль покладено на податкові
органи. І тому позивач при здійсненні
господарської діяльності може
розраховувати на те, що його
постачальник виконує свої податкові
обов'язки, а податковий орган
систематично та у повній мірі
забезпечує контроль за їх виконанням.

Оскільки у позивача наявні належним
чином оформлені податкові накладні,
ним сплачено постачальнику у повному
обсязі податок на додану вартість у
складі вартості поставлених товарів,
належним чином оформлені та надані до
податкового органу податкові
декларації, господарські операції
підтверджуються первинними
документами, тобто виконані всі вимоги
податкового законодавства щодо
формування податкового кредиту та
витрат, то, відповідно, позивач має
право на відображення цих операцій у
податковій звітності. Виключення
результатів цих операцій з витрат та
податкового кредиту позивача є
протиправним та не може бути підставою
для перегляду його грошових
зобов'язань за спірними податковими
повідомленнями-рішеннями.

Окремо суд вважає за необхідне надати
оцінку висновкам відповідача про
визнання угод між позивачем та ФГ
"Антар" такими, що не створюють
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з їх недійсністю, укладення
угод з метою, яка суперечить інтересам
держави та суспільства, вчинення
удаваного правочину з метою
приховування, ухилення від сплати
податків та укладення правочину, не
спрямованого на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними.

Суд звертає увагу, за змістом ст. 234 ЦК
України правочин, який вчинено без
наміру створення правових наслідків
(на що фактично вказує відповідач), є
фіктивним. Фіктивний правочин
визнається недійсним судом.

Згідно зі статтею 235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України у
разі недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним.

Проте відповідач не навів посилання на
судові рішення щодо недійсності
вчинених позивачем правочинів.

Надаючи правову оцінку спірним
правочинам, відповідач перекручує
норми чинного законодавства України,
невірно їх тлумачить та застосовує. За
відсутності фактів, що відповідно до
законодавства свідчили б про
нікчемність цих правочинів, чи судових
рішень про визнання їх недійсними,
висновки ДПІ у м. Херсоні, викладені в
акті перевірки щодо зазначених
правочинів є протиправними.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти позову.

В порушення ч. 2 ст. 71 КАС України ДПІ у м.
Херсоні як суб'єкт владних повноважень
не довела правомірність спірних
податкових повідомлень-рішень.

За таких обставин суд задовольняє
позовні вимоги повністю.

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України,
суд,

постановив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньосірогозький
олійно-переробний завод" до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області від
19.07.2013 №№ , та .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Верхньосірогозький
олійно-переробний завод"
(ідентифікаційний код 36419799) судовий
збір у сумі 487,20 грн. (чотириста
вісімдесят сім гривень двадцять
копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 14 квітня 2014 р.

Суддя
Попов
В.Ф.

кат. 8.3.1