Справа № 361/2104/2013-а
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2014-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Вівдиченко Т.Р.

Суддів:
Гром Л.М.

Міщука М.С.

За участю секретаря:
Свириди Н.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України у м. Броварах
та Броварському районі Київської
області на постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 15 квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Броварах та Броварському районі
Київської області про зобов'язання
вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у м. Броварах та Броварському
районі Київської області про визнання
протиправними дій щодо відмови у
призначенні пенсії із зменшенням
пенсійного віку на 10 років та
скасування рішення.

Постановою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 15 квітня 2013 року адміністративний
позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач - Управління Пенсійного
фонду України у м. Броварах та
Броварському районі Київської області
звернувся з апеляційною скаргою,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та віднесений до 2-ї категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

З 03 лютого 1983 року по 28 січня 2000 рік
позивач працював водієм в радгоспі «
60-річчя СРСР», яке перейменоване в КСП
«Требухівське» 31 жовтня 1995 року, згідно
копії трудової книжки (а.с. 24-26).

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 22 жовтня 2012
року (яке набрало законної сили)
встановлено факт перебування ОСОБА_3 у
відрядженні у зоні відчуження в м.
Чорнобиль, пов'язаного з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у період з 03 травня 1986 року по 05 травня
1986 року.

12 листопада 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Броварах та Броварському районі
Київської області із заявою про
призначення пенсії, відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» із зменшенням пенсійного
віку на 10 років.

Рішенням № 41 від 04 грудня 2012 року
відповідач відмовив позивачу у
призначенні пенсії, посилаючись на
відсутність документів, які дають йому
право на отримання пенсії із
зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Не погоджуючись відмовою відповідача
та вважаючи її протиправною, позивач
звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ч. 2 ст. 14 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», категорія
2 особам, постраждалим внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
встановлюється учасникам ліквідації
аварії при їх роботі з моменту аварії
до 01 липня 1986 року незалежно від
кількості робочих днів.

Згідно ч. 1 ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особи, які
проживали або працювали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються зі зменшенням пенсійного
віку, встановленого для отримання
державних пенсій. Зокрема, учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які працювали в
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року до 31
грудня 1986 року - не менш, ніж 5
календарних днів, передбачено
зменшення віку на 10 років.

Пунктом 7 Порядку надання і оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій, відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України 25
листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що
до заяви про призначення пенсії за
віком додається, у тому числі,
посвідчення учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та довідка про період (періоди) участі в
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
форма якої затверджена постановою
Державного Комітету СРСР про праці та
соціальні питання від 09 березня 1988 року
№ 122; посвідчення потерпілого від
Чорнобильської катастрофи (при
призначенні пенсії із використанням
норм статті 55 Закону України Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи).

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 є учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та віднесений до 2-ї категорії
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Судом встановлено, що з 03 лютого 1983 року
по 28 січня 2000 рік позивач працював
водієм в радгоспі « 60-річчя СРСР»,
перейменоване в КСП «Требухівське» 31
жовтня 1995 року.

Так, з 03 травня 1986 року по 05 травня 1986
року позивач перебував у зоні
відчуження по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_3 звернувся до відповідача із
заявою про призначення пенсії,
відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» із
зменшенням пенсійного віку на 10 років,
однак рішенням № 41 від 04 грудня 2012 року
йому було відмовлено в призначенні
пенсії, посилаючись на відсутність
документів, які дають йому право на
отримання пенсії.

Судом встановлено, що у зв'язку з
відсутністю оригіналу
відряджувального посвідчення позивач
не міг скористатися передбаченою ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пільгою щодо оформлення
пенсії із зменшенням пенсійного віку
на 10 років.

Так, документи стосовно направлення
позивача в зону Чорнобильської АЕС від
радгоспу « 60-річчя СРСР» за 1963-1995 роки
були викрадені 09 січня 2008 року з
приміщення архіву, що підтверджується
довідкою архівного відділу
Броварської районної державної
адміністрації Київської області від 10
липня 2012 року за № 455 (а.с. 29).

Разом з тим, рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 22 жовтня 2012 року (яке набрало
законної сили) встановлено факт
перебування ОСОБА_3 у відрядженні в
зоні відчуження в м. Чорнобиль,
пов'язаного з ліквідацією наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у період з
03 травня 1986 року по 05 травня 1986 року
(а.с. 30-31).

Враховуючи те, що позивач з 03 травня 1986
року по 05 травня 1986 року перебував у
зоні відчуження в м. Чорнобиль та
приймав участь в ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС,
внаслідок чого набув статусу учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС категорії 2, а тому
ОСОБА_3 має право на зменшення
пенсійного віку на 10 років.

Аналізуючи обставини справи та норми
чинного законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не знайшли свого
належного підтвердження в суді
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Броварах
та Броварському районі Київської
області - залишити без задоволення.

Постанову Броварського міськрайонного
суду Київської області від 15 квітня 2013
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.

Повний текст ухвали виготовлено 02.04.2014
року.

Головуючий суддя
Вівдиченко Т.Р.

Судді:
Гром Л.М.

Міщук М.С.