Справа № 2а-15313/12/2670
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2014 р. м. Київ
К/800/59619/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

при секретарі судового засідання
Кошелєві С.В.

з участю представника відповідача
Житченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укрнафта» на
ухвалу окружного адміністративного
суду м. Києва та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду у
справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрнафта»

до відповідача Національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики

з участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору :

1. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Надра-Інвест»

2. Приватна компанія «Регал Петролеум
Корпорейшн Лімітед»

4. Компанія «Моментум Ентерпрайзес
(Істерн Юроп) Лімітед»

3. Публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»

про визнання протиправними та
скасування постанов,

В С Т А Н О В И В :

22.06.2011р. публічне акціонерне
товариство «Укрнафта» (далі
Товариство) звернулося до суду з
позовом до Національної комісії
регулювання електроенергетики
України, правонаступником якої є
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики (далі НКРЕ) про визнання
протиправними та скасування постанов.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що
23.12.2010р. НКРЕ прийняло постанови про
встановлення цін на товарний природний
газ, видобутий на підставі договорів
спільної діяльності, укладених,
відповідно, між Товариством та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Надра-Інвест» (далі
ТОВ «Надра»), приватною компанією
«Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед»
(далі Компанія «Регал») і компанією
«Моментум Ентерпрайзес (Істерн Юроп)
Лімітед» (далі Компанія Моментум).
Вважаючи, що вказані постанови
відповідач прийняв всупереч вимог
чинного законодавства, що призвело до
порушення законних прав та інтересів
позивача, Товариство просило
задовольнити адміністративний позов.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.03.2013р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2013р., у
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями
Товариство звернулось з касаційною
скаргою, в якій посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просило їх скасувати та задовольнити
позов. Свої вимоги позивач обґрунтував
тим, що суди дійшли помилкового
висновку про безпідставність позовних
вимог.

У своїх запереченнях НКРЕ зазначило,
що судові рішення є законними та
обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, розглянувши
та обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з огляду на
таке.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Рішення судів попередніх інстанцій
вказаним вимогам не відповідають в
зв'язку з наступним.

Спірні правовідносини
регламентуються положеннями Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу» (далі Закон
N2467-VI) та іншими актами законодавства,
що визначають правові, економічні та
організаційні засади функціонування
ринку природного газу, обумовлюють
права та обов'язки учасників цього
ринку.

Згідно зі статтею 10 Закону N2467-VI (в
редакції, що діяла на час прийняття
оскаржуваних постанов) підприємства,
частка держави у статутному фонді яких
становить 50 відсотків та більше,
господарські товариства, 50 відсотків
та більше акцій (часток, паїв) яких
перебувають у статутному фонді інших
господарських товариств, контрольним
пакетом акцій яких володіє держава, а
також дочірні підприємства,
представництва та філії таких
підприємств і товариств, учасники
договорів про спільну діяльність
та/або особи, уповноважені договорами
про спільну діяльність, укладеними за
участю зазначених підприємств,
щомісяця здійснюють продаж усього
товарного природного газу, видобутого
на підставі спеціальних дозволів на
користування надрами в межах території
України, континентального шельфу і
виключної (морської) економічної зони,
для формування ресурсу природного
газу, що використовується для потреб
населення, безпосередньо суб'єкту,
уповноваженому Кабінетом Міністрів
України на формування такого ресурсу,
за закупівельними цінами, які для
кожного суб'єкта господарювання -
власника спеціального дозволу на
користування нафтогазоносними надрами
щороку встановлюються Національною
комісією регулювання
електроенергетики України згідно із
затвердженим нею Порядком формування,
розрахунку та встановлення цін на
природний газ для суб'єктів
господарювання, що здійснюють його
видобуток.

Станом на грудень 2010р. діяв Порядок
формування, розрахунку та затвердження
цін на природний газ (у тому числі
нафтовий (попутний) газ) для суб'єктів
господарювання, що здійснюють його
видобуток, затверджений постановою
НКРЕ від 22.01.2009р. №35 (далі Порядок №35).

Відповідно до пункту 1.4. Порядку №35
ціни, розраховані відповідно до цього
Порядку, повинні забезпечувати
суб'єктам господарювання, що
здійснюють видобуток природного газу :

- покриття економічно обґрунтованих
витрат виробництва на планований
період;

- отримання прибутку, достатнього для
забезпечення виконання інвестиційної
програми (плану капітальних
інвестицій), окремо по кожному родовищу
з видобутку природного газу на
планований період;

- сплату всіх податків, обов'язкових
платежів та бюджетних відрахувань
відповідно до чинного законодавства
України.

Ці положення Порядку №35 щодо
принципів визначення закупівельних
цін відповідають приписам частини 2
статті 9 Закону N2467-VI щодо недопущення
дій, спрямованих на спричинення
збитків іншим суб'єктам ринку.

З огляду на зміст вищенаведених
нормативних актів, що визначають
правову основу функціонування ринку
природного газу України, колегія
суддів доходить висновку, що при
встановленні закупівельної ціни на газ
на підставі приписів статті 10 Закону
N2467-VI НКРЕ повинно, крім іншого,
враховувати інтереси підприємств, що
здійснюють видобуток газу та
забезпечити можливість здійснення
ними сплату податків та платежів до
бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем 23.12.2010 року прийнято :

- постанову №1949, якою встановлено ціну
на газ, видобутий відповідно до
договору спільної діяльності від
14.09.1995р. між Товариством та Компанією
«Регал», у розмірі 394гр. за 1000 м3 газу
(без ПДВ);

- постанову №1950, якою встановлено ціну
на газ, видобутий відповідно до
договору спільної діяльності від
24.12.1997р. між Товариством та Компанією
«Моментум», у розмірі 553гр. за 1000 м3 газу
(без ПДВ);

- постанову №1951, якою встановлено ціну
на газ, видобутий відповідно до
договору спільної діяльності від
20.07.2004р. між Товариством та «Регал», у
розмірі 421гр. за 1000 м3 газу (без ПДВ).

- постанову №1952, якою встановлено ціну
на газ, видобутий відповідно до
договору спільної діяльності від
21.12.2000р. між Товариством та ТОВ «Надра»,
у розмірі 928гр. за 1000 м3 газу (без ПДВ).

Позовні вимоги Товариства
обґрунтовано тим, що при прийнятті
оскаржуваних постанов відповідач не
врахував всі економічні чинники, що
визначають витрати виробництва при
видобутку газу, що виплинуло на
висновки НКРЕ щодо розміру прибутку
Товариства та його можливості
здійснювати бюджеті відрахування. При
цьому позивач навів розрахунки та
надав докази, що підтверджують його
твердження.

Натомість, НКРЕ навело свої
економічні розрахунки та доводи в
підтвердження обґрунтованості
визначених у постановах від 23.12.2010р.
закупівельних цін.

Колегія суддів доходить висновку, що
для належного аналізу доводів сторін
щодо правильності наданих ними
розрахунків, які ґрунтуються на
залучених до справи бухгалтерських та
інших документах, потребуються
спеціальні знання.

Відповідно до статті 81 КАС України
для з'ясування обставин, що мають
значення для справи і потребують
спеціальних знань у галузі науки,
мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд
може призначити експертизу.

Ухвалою суду від 31.08.2011р. було
задоволено клопотання Товариства та
призначено судово-економічну
експертизу, проте питання, поставлені
судом перед експертами, стосувались не
спеціальних знань в області економіки,
а фактично стосувались відповідності
постанов НКРЕ нормативно-правовим
актам України, тобто відносились до
правових питань. З цих підстав листом
від 10.10.2011р. Київський НДІ судових
експертиз проінформував про
неможливість проведення призначеної
судом експертизи.

Повторні клопотання позивача про
призначення судової експертизи
залишено судами попередніх інстанцій
без задоволення.

У відповідно до статей 7, 8 Закону
України "Про судову експертизу" та з
метою забезпечення єдиного підходу при
проведенні судових експертиз і
підвищення якості проведення судових
експертиз наказом Міністерства
юстиції України від 8.10.1998р. N 53/5
затверджено Інструкцію про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень та
Науково-методичні рекомендації з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень з урахуванням яких
науково-дослідні установи судових
експертиз Міністерства юстиції
України та інші судові експерти
здійснюють судово-експертну
діяльність.

Основні завдання та орієнтовний
перелік питань, що можуть бути
поставлені при проведенні економічної
експертизи, наведено у відповідному
розділі Науково-методичних
рекомендацій.

Оскільки з огляду на положення
статті 81 КАС України суд при визначенні
кількості і змісту питань, за якими має
бути проведена експертиза, не зв'язаний
позицією сторін, то при призначенні
експертизи для з'ясування обставин, що
мають значення для справи і потребують
спеціальних знань, суд першої
інстанції повинен був призначити
судову експертизу з урахуванням вимог
наказу Міністерства юстиції України
від 8.10.1998р. N 53/5, а суд апеляційної
інстанції вказане порушення, що
унеможливило повне та всебічне
з'ясування обставин справи, не усунув.

Таким чином, попередні судові
інстанції у розгляді даної справи
припустилися порушення норм
процесуального права, а саме вимог
частини третьої статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо прийняття судового рішення на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених дослідженими у судовому
засіданні доказами.

Не встановлення в судовому процесі
вище зазначених обставин як таких, що
мають суттєве значення у справі з
огляду на неможливість правильно
вирішити спір без їх з'ясування,
відповідно до частини другої ст. 227 КАС
України є підставою для скасування
ухвалених у справі судових рішень у
зв'язку з їх не відповідністю вимогам
частин 4 та 5 ст. 11, частині 1 ст. 138 та ст.
159 цього Кодексу з направленням справи
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 221, 223, 227, 230, 231, 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укрнафта»
задовольнити частково.

Постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.03.2013р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 31.10.2013р. скасувати, справу направити
до суду першої інстанції на новий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили з
моменту оголошення, оскарженню не
підлягає, але може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку,
передбаченому ст. 235-244 КАС України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз