Справа № 802/918/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 квітня 2014 р.
Справа № 802/918/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Сала
П.І.,

за участю

секретаря судового засідання:
Колос М.С.,

представника позивача:
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до: Бершадської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (Чечельницьке відділення)

про: визнання протиправною та
скасування вимоги про сплату боргу
(недоїмки) з єдиного внеску,

ВСТАНОВИВ:

26.03.2014 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2) звернулась до
суду з адміністративним позовом, у
якому просить визнати протиправною та
скасувати вимогу Бершадської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
(Чечельницьке відділення) № Ф-625-02у від
16.12.2013 року про сплату боргу (недоїмки) з
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
9852,74 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона є
фізичною особою-підприємцем, якою
обрано спрощену систему оподаткування.
Крім того, вона перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області та отримує пенсію за віком.
Відтак, на неї поширюються положення ч.
4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" щодо
звільнення від сплати за себе єдиного
внеску. Незважаючи на це, відповідач
безпідставно нарахував їй
заборгованість (недоїмку) з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 9852,74 грн.
та вимагає її сплати.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги та надав пояснення згідно з
наведеними у позовній заяві
обґрунтуваннями. Просить суд
адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача 14.04.2014 року
подав заяву про розгляд справи без його
участі. Позовні вимоги повністю
заперечує з підстав, викладених у
письмових запереченнях, та просить суд
відмовити у задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі. При цьому посилається на те, що
позивачка не є пенсіонером за віком, а
особою, якій призначено пенсію за віком
на пільгових умовах (із зниженням на
п'ять років пенсійного віку відповідно
до вимог ст. 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"). Тому
вважає, що положення ч. 4 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" на неї не
поширюються і вона зобов'язана
сплатити борг (недоїмку) з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, оцінивши доводи
відповідача та інші докази, які є у
справі, суд доходить висновку, що
заявлений адміністративний позов
належить задовольнити з огляду на таке.

Встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована
як фізична особа-підприємець, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію серії НОМЕР_2 та
випискою з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серія НОМЕР_3 від
20.02.2012 року (а.с. 32-33).

Крім того, ОСОБА_2 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області як платник страхових внесків
та одночасно отримує пенсію за віком із
зниженням пенсійного вік на п'ять років
відповідно до вимог ст. 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" починаючи з
18.04.2011 року.

Згідно даних картки особового рахунку
за позивачкою рахується
заборгованість зі сплати єдиного
внеску в сумі 9852,74 грн., у зв'язку з чим
16.12.2013 року Бершадською ОДПІ оформлено
вимогу про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-625-02у на вказану суму (а.с. 7).

Не погодившись із даною вимогою
відповідача, ФОП ОСОБА_2 оскаржила її в
адміністративному порядку до
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області. Рішенням про
результати розгляду первинної скарги
№ 645/С/10-02-10 від 16.01.2014 року (а.с. 8-10)
встановлено, що заборгованість
позивачки зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування утворилась
внаслідок несплати:

- єдиного внеску станом на 30.09.2013 року в
сумі 8658,71 грн., в тому числі за
серпень-грудень 2011 року - 1698,23 грн., за 2012
рік - 4572,42 грн., за І квартал 2013 року - 1194,03
грн., за ІІ квартал 2013 року - 1194,03 грн., на
який управлінням Пенсійного фонду
України у Чечельницькому районі
Вінницької області ОСОБА_2 було
надіслано вимоги від 06.11.2012 року № Ф360-у,
від 10.04.2012 року № Ф415-у, від 03.05.2013 року №
415-у, від 29.07.2013 року № Ф415-у. При цьому на
підставі рішень судів, що набрали
законної сили, вказані вимоги
управління Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області скасовано;

- єдиного внеску станом на 21.10.2013 року в
сумі 1194,03 грн.

Таким чином, з врахуванням раніше
ухвалених судових рішень Головним
управлінням Міндоходів у Вінницькій
області вирішено скасувати вимогу
Бершадської ОДПІ № Ф-625-02у від 16.12.2013
року частково, а саме в частині
визначення недоїмки в сумі 8658,71 грн. В
іншій частині нарахування недоїмки на
суму 1194,03 грн. вимогу залишено без змін.

В подальшому ФОП ОСОБА_2 оскаржила
зазначене рішення Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області до Міністерства доходів і
зборів України, рішенням якого №
1249/С/99-99-10-01-07-15 від 07.02.2014 року скаргу
позивачки залишено без задоволення,
вимогу Бершадської ОДПІ про сплату
боргу (недоїмки) від 16.12.2013 року № Ф-625-02у
- без змін, а рішення Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області за результатами розгляду
первинної скарги від 16.01.2014 року №
645/С/10-02-10 - скасовано (а.с. 11-12).

Вважаючи вимогу Бершадської ОДПІ про
сплату боргу (недоїмки) протиправною і
такою, що суперечить чинному
законодавству України, ФОП ОСОБА_2
звернулась до суду з адміністративним
позовом про її скасування.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам і зазначеному рішенню
суб'єкта владних повноважень, суд
керується наступними мотивами.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (Закон
№ 2464-VI).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 цього Закону
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (єдиний
внесок) - це консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI
платниками єдиного внеску є фізичні
особи-підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Разом із тим, 06.08.2011 року набрав
чинності Закон України № 3609-VІ від
07.07.2011 року "Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України".

Вказаним Законом доповнено статтю 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
частиною четвертою наступного змісту:

"Особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування".

Отже, фізичних осіб-підприємців, в тому
числі тих, які обрали спрощену систему
оподаткування, починаючи з 06.08.2011 року
звільнено від сплати за себе єдиного
внеску, якщо вони є, зокрема,
пенсіонерами за віком та отримують
відповідну пенсію.

Водночас суд наголошує на тому, що ч. 4
ст. 4 Закону № 2464-VI не розмежовує
пенсіонерів за віком на певні
категорії та не містить застережень
щодо неможливості її застосування до
осіб, яким пенсію за віком призначено
на пільгових умовах.

Таким чином, оскільки позивачка ОСОБА_2,
будучи фізичною особою-підприємцем,
яка обрала спрощену систему
оподаткування, є пенсіонером за віком,
на неї поширюються пільги зі сплати за
себе єдиного внеску, що передбачені ч. 4
ст. 4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Крім того, за відсутності доказів на
підтвердженні тієї обставини, що
позивачка відповідно до ст. 12 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" уклала
договір про добровільну участь в
системі загальнообов'язкового
соціального страхування, на
переконання суду, у неї відсутній
обов'язок зі сплати цього внеску.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" рішення,
прийняті органами доходів і зборів та
органами Пенсійного фонду з питань, що
належать до їх компетенції відповідно
до цього Закону, є обов'язковими до
виконання платниками єдиного внеску,
посадовими особами і застрахованими
особами. Положення цієї статті
поширюються лише на тих платників, які
відповідно до цього Закону зобов'язані
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок.

Частиною 2 цієї ж статті Закону № 2464-VI
передбачено, що у разі виявлення
своєчасно не сплачених сум страхових
внесків платники єдиного внеску
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VI
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Вимога про сплату недоїмки є
виконавчим документом. Платник єдиного
внеску зобов'язаний протягом десяти
робочих днів з дня надходження вимоги
про сплату недоїмки сплатити суми
недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею. У разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки платник
єдиного внеску узгоджує її з органом
доходів і зборів шляхом оскарження
вимоги про сплату єдиного внеску в
адміністративному або судовому
порядку.

Оскаржуваною вимогою Бершадської ОДПІ
№ Ф-625-02у від 16.12.2013 року позивачку
зобов'язано сплатити недоїмку з
єдиного внеску в сумі 9852,74 грн.

При цьому у вказану суму
заборгованості відповідачем включено
єдиний внесок за період з серпня 2011
року по червень 2013 року в сумі 8658,71 грн.
та за ІІІ квартал 2013 року в сумі 1194,03
грн.

Водночас судом встановлено, що
управлінням Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області, від якого Бершадській ОДПІ
було передано функції з
адміністрування єдиного внеску, на
адресу ФОП ОСОБА_2 вже направлялися
вимоги про сплату боргу (недоїмки) з
єдиного внеску, зокрема від 06.11.2012 року
№ Ф360-у за період з серпня по грудень 2011
року в сумі 1698,23 грн., від 10.04.2012 року №
Ф415-у за 2012 рік в сумі 4572,42 грн., від 03.05.2013
року № 415-у за І квартал 2013 року в сумі
1194,03 грн. та від 29.07.2013 року № Ф415-у за ІІ
квартал 2013 року в сумі 1194,03 грн.

Вказані вимоги були оскаржені ФОП
ОСОБА_2 в судовому порядку.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 29.01.2013 року
у справі № 2а/0270/5567/12, залишеною без змін
ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2013 року,
визнано протиправною та скасовано
вимогу управління Пенсійного фонду
України у Чечельницькому районі
Вінницької області № Ф360-у від 06.11.2012
року про сплату ФОП ОСОБА_2 боргу з
єдиного внеску в сумі 1698,23 грн. (а.с. 35-36).

Крім того, постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від
30.05.2013 року у справі № 802/2039/13-а,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 30.08.2013 року, визнано протиправною та
скасовано вимогу управління
Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області № Ф415-у від 10.04.2012 року про
сплату ФОП ОСОБА_2 недоїмки з єдиного
внеску в розмірі 4572,42 грн. (а.с. 37-38).

Крім того, постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від
05.06.2013 року у справі № 802/2370/13-а,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2013 року, визнано протиправною та
скасовано вимогу управління
Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області № 415-у від 03.05.2013 року про сплату
ОП ОСОБА_2 недоїмки 1194,03 грн. (а.с. 39-40).

Крім того, постановою Вінницького
окружного адміністративного суду від
21.08.2013 року у справі № 802/3443/13-а,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 15.10.2013 року, визнано протиправною та
скасовано вимогу управління
Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області № 415-у від 29.07.2013 року про сплату
ФОП ОСОБА_2 недоїмки в сумі 1194,03 грн. (а.с.
41-42).

Усі вищезазначені судові рішення
набрали законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справи, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене і враховуючи те,
що судовими рішеннями, які набрали
законної сили, було скасовано вимоги
управління Пенсійного фонду України у
Чечельницькому районі Вінницької
області про сплату ФОП ОСОБА_2 недоїмки
з єдиного внеску за період з серпня 2011
року по червень 2013 року на загальну
суму 8658,71 грн. та надано правову оцінку
законності нарахування позивачці
єдиного внеску за даний період, на
переконання суду, відповідачем
Бершадською ОДПІ неправомірно цю ж
суму повторно включено до складу боргу
(недоїмки) за вимогою № Ф-625-02у від 16.12.2013
року.

Відтак, зазначена вимога судом
визнається протиправною і такою, що
підлягає скасуванню.

Доводи відповідача, викладені у
запереченнях на адміністративний
позов, вказаних висновків суду не
спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: 1) на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності свого рішення і докази,
надані позивачем, суд приходить до
переконання про наявність підстав для
визнання протиправною та скасування
вимоги Бершадської ОДПІ № Ф-625-02у від
16.12.2013 року, а тому заявлений
адміністративний позов належить
задовольнити у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог ч. 1 ст. 94 КАС України та ч. 3 ст. 4
Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163,
167, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Бершадської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області (Чечельницьке
відділення) від 16.12.2013 року № Ф-625-02у про
сплату боргу (недоїмки) з єдиного
внеску в сумі 9852,74 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
сплачений при зверненні до
адміністративного суду судовий збір у
розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп. шляхом його безспірного списання
органами Державної казначейської
служби України з рахунків відповідача
Бершадської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (Чечельницьке відділення).

Стягнути з Державного бюджету України
на спеціальний рахунок Державної
судової адміністрації України (банк
одержувача - ГУ ДКСУ у Вінницькій
області, код банку 802015, р/р 4002)
решту суми судового збору, що підлягав
сплаті при звернені до
адміністративного суду, а саме судовий
збір в сумі 1644 (одна тисяча шістсот
сорок чотири) грн. 30 коп. шляхом його
безспірного списання органами
Державної казначейської служби
України з рахунків Бершадської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області
(Чечельницьке відділення).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Сало Павло Ігорович