Справа № 815/1735/14
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1735/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

за участю секретаря Борцової С.І.

за участю сторін:

від позивача: Андрюшин О.С. (за
довіреністю);

від відповідача: Єлістратов К.Ю. (за
довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Чорноморська Рів'єра» до Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№ від 24.04.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Обслуговуючого
кооперативу «Дачно-будівельний
кооператив «Чорноморська Рів'єра» до
Державної податкової інспекції у
Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№ від 24.04.2013 року. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на
порушення відповідачем вимог Закону
України «Про оренду землі» та
Господарського кодексу України,
оскільки відповідно до додаткової
угоди від 05.09.2012 року договір оренди
землі від 29.06.2006 року, укладений між
позивачем та Чорноморською селищною
радою, припинив свою дію шляхом його
дострокового розірвання з 31.12.2012 року, а
тому з 01.01.2013 року позивач не є
землекористувачем та відповідно не є
платником орендної плати за земельну
ділянку площею 9,87 га, у зв'язку з чим
нарахування податкового зобов'язання у
сумі 62748,03 грн., нарахування штрафних
санкцій у розмірі 15687,01 грн. та пені у
розмірі 759,42 грн. здійснено не у
відповідності до вимог Податкового
кодексу України, а податкове
повідомлення - рішення № від
24.04.2013 року, прийняте на підставі
помилкових висновків акту перевірки
№307/15/32863511 від 10.04.2013 року, є
протиправним та підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги та
обґрунтування адміністративного
позову у повному обсязі і просив
задовольнити адміністративний позов.

Відповідач надав до суду заперечення
(а.с. 77-78), відповідно до яких зазначив,
що підставою для нарахування
земельного податку є дані Державного
земельного кадастру, отже, оскільки
додаткова угода про розірвання
договору оренди землі зареєстрована
Реєстраційною службою
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
лише 18.02.2013 року, а інформацію про
розірвання договору надано
Чорноморською селищною радою до
податкового органу 05.03.2013 року,
відповідач вважає доводи та вимоги
позивача, викладені у позовній заяві,
безпідставними та необґрунтованими.
Також представником зазначено, що
заперечень до акту перевірки, яким
встановлені вищенаведені порушення
Податкового кодексу України, позивачем
не надавались, у зв'язку з чим
відповідно до п.86.8 ст.86 Податкового
кодексу України 24.04.2013 року ДПІ у
Комінтернівському районі в межах
повноважень та у спосіб, передбачений
законодавством України, прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, а тому позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

У судовому засіданнях представник
відповідача заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на
доводи, викладені у наданих до суду
запереченнях та поясненнях.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
доводи адміністративного позову,
наявні матеріали справи та обставини,
якими обґрунтовуються вимоги, докази,
якими вони підтверджуються, встановив
наступні факти та обставини.

29.09.2006 року між Чорноморською селищною
радою Комінтернівського району та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Чорноморська
Рівєра» укладено договір оренди землі
строком дії 49 років, відповідно до
якого орендодавець передає а орендар
приймає в строкове платне користування
(оренду) земельну ділянку загальною
площею 9,87 га (а.с.22-26).

Відповідно до додаткової угоди від
05.09.2012 року до вищенаведеного договору
оренди землі, Чорноморська селищна
рада Комінтернівського району та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чорноморська
Рівєра» дійшли згоди про припинення
основного договору шляхом його
дострокового розірвання з 31.12.2012 року
за взаємною згодою сторін (а.с.33).

Судом встановлено, що 10.04.2013 року
головним державним податковим
інспектором відділу оподаткування
юридичних осіб ДПІ у Комінтернівському
районі Одеської області ЛДПС Гергало
І.В. проведено камеральну перевірку
податкової декларації (розрахунку)
орендної плати за землю ТОВ
«Чорноморська Рів'єра», за
результатами якої складено акт
№307/15/32863511 від 10.04.2013 року, яким
встановлено заниження заниження
податкового зобов'язання на 62748,03 коп. у
зв'язку з не включенням до податкової
декларації з плати за землю на 2013 рік
земельної ділянки площею 9,87 га,
додаткова угода про розірвання
договору оренди землі якої
зареєстрована Реєстраційною службою
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
18.02.2013 року (а.с.6-7). Акт Перевірки
направлено на адресу позивача та
отримано останнім 16.04.2013 року, що не
заперечувалось представником позивача
у судовому засіданні.

24.04.2013 року, на підставі акту перевірки
№307/15/32863511 від 10.04.2013 року та
встановлених порушень, ДПІ у
Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів Одеської області прийнято
податкове повідомлення-рішення
№, яким позивачу нараховано суму
грошового зобов'язання за основним
платежем у сумі 62748,03 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) у розмірі 15687,01 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, не
погоджуючись з вищенаведеним
податковим повідомленням-рішенням,
позивач звернувся зі скаргою вих. №1017
від 17.05.2013 року до Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 24.04.2013
року.

Рішенням про результати розгляду
первинної скарги від 15.07.2013 року
№277/10/15-32-10-02-07 податкове
повідомлення-рішення № від 24.04.2013
року залишено без змін, а первинну
скаргу позивача без задоволення
(а.с.80-81).

Також, рішенням Міністерства доходів і
зборів України від 15.08.2013 року
№8025/6/99-99-10-01-15 про результати розгляду
скарги від 24.07.2013 року №2930 залишено без
змін податкове повідомлення-рішення
№ від 24.04.2013 року та рішення про
розгляд первинної скарги від 15.07.2013
року, а скаргу позивача - без
задоволення (а.с.82-83).

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України
встановлено обов'язок сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.

Згідно з п. 36.1 ст.36 Податкового кодексу
України, податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Згідно ст.3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Держава гарантує достовірність
зареєстрованих прав на нерухоме майно.

Права на нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповдно до п.2 ч.1 ст.4 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право постійного користування
та право оренди земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи,
п.п.6.1.3 п.6.1 Договору оренди земельної
ділянки від 29.09.2006 року передбачено, що
передача земельної ділянки Орендарю
здійснюється в день державної
реєстрації цього договору за актом
прийому-передачі (а.с.23).

Згідно п.3 додаткової угоди до договору
передбачено, що вона набирає чинності в
порядку, передбаченому ст.640 Цивільного
кодексу України з моменту її державної
реєстрації (а.с.33).

Відповідно до вимог Закону України
«Про державна реєстрація речових прав
на нерухоме майно» зазначена угода
зареєстрована в Реєстраційній службі
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
18.02.2013 року.

Згідно п.п.14.1.147. п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, плата за землю -
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності;

Відповідно до п.п.14.1.136. п.14.1 ст.14 ПКУ,
орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності -
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою (далі у розділі XIII -
орендна плата);

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про оренду землі»
оренда землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Згідно ст.4 ЗУ «Про оренду землі»
орендодавцями земельних ділянок, що
перебувають у комунальній власності, є
сільські, селищні, міські ради в межах
повноважень, визначених законом.

Статтею 5 ЗУ «Про оренду землі»
передбачено, що орендарями земельних
ділянок є юридичні або фізичні особи,
яким на підставі договору оренди
належить право володіння і
користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.13 ЗУ «Про оренду
землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно ст.15 ЗУ «Про оренду землі»
істотними умовами договору оренди
землі є: об'єкт оренди (кадастровий
номер, місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії
договору оренди; орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату; умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду; умови збереження стану об'єкта
оренди; умови і строки передачі
земельної ділянки орендарю; умови
повернення земельної ділянки
орендодавцеві; існуючі обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки; визначення сторони,
яка несе ризик випадкового пошкодження
або знищення об'єкта оренди чи його
частини; відповідальність сторін;
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ст.21 ЗУ «Про оренду
землі» орендна плата за землю - це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Пунктами 288.1.-288.5 ст.288 ПКУ передбачено,
що підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які
укладають договори оренди землі,
повинні до 1 лютого подавати
контролюючому органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
переліки орендарів, з якими укладено
договори оренди землі на поточний рік,
та інформувати відповідний
контролюючий орган про укладення
нових, внесення змін до існуючих
договорів оренди землі та їх
розірвання до 1 числа місяця, що настає
за місяцем, у якому відбулися зазначені
зміни.

Платником орендної плати є орендар
земельної ділянки.

Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума
платежу:

Відповідно до п.286.1. ст.286 ПКУ, підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Згідно п.п.14.1.42. п.14.1 ст.14 ПКУ дані
державного земельного кадастру -
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристики, розподіл серед
власників землі та землекористувачів,
підготовлених відповідно до закону.

Статтею 194 Земельного кодексу України
передбачено, що призначенням
державного земельного кадастру є
забезпечення необхідною інформацією
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування,
заінтересованих підприємств, установ і
організацій, а також громадян з метою
регулювання земельних відносин,
раціонального використання та охорони
земель, визначення розміру плати за
землю і цінності земель у складі
природних ресурсів, контролю за
використанням і охороною земель,
економічного та екологічного
обґрунтування бізнес-планів та
проектів землеустрою.

Згідно п.23.1 ст.23 ПКУ, у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Отже, з урахуванням вищенаведених норм,
дія договору оренди припинилась з
моменту державної реєстрації
Реєстраційною службою
Комінтернівського районного
управління юстиції Одеської області
18.02.2013 року, а тому відповідачем
правомірно визначено суму грошового
зобов'язання за основним платежем у
сумі 62748,03 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) у
розмірі 15687,01 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищенаведених обставин,
в ході офіційного з'ясування обставин
справи суд прийшов до висновку про
правомірність прийнятого податковим
органом податкового повідомлення -
рішення № від 24.04.2013 року та
відсутності підстав для задоволення
позовних вимог Обслуговуючого
кооперативу «Дачно-будівельний
кооператив «Чорноморська Рів'єра».

Судові витрати розподілити відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167,
254, 265 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Обслуговуючого кооперативу
«Дачно-будівельний кооператив
«Чорноморська Рів'єра» до Державної
податкової інспекції у
Комінтернівському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення
№ від 24.04.2013 року - відмовити
повністю.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано суддею 22 квітня 2014 року.

Суддя
П.П. Марин