Справа № 2а-1670/3234/11
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 р.Справа № 2а-1670/3234/11Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання
Гончаровій С.В.

представника відповідачів Скабук Ю.М.

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Полтавської
митниці Міндоходів, Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014р.
по справі № 2а-1670/3234/11

за позовом ОСОБА_2

до Міністерства доходів і зборів
України , Полтавської митниці
Міндоходів треті особи
Начальник Полтавської митниці Лось
Вадим Петрович , Головне
управління державної казначейської
служби України у Полтавській області

про скасування наказів, поновлення на
службі,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (надалі по тексту позивач)
звернувся до суду з позовом до
Міністерства доходів і зборів України
(надалі по тексту відповідач-1),
Полтавської митниці Міндоходів (надалі
по тексту відповідач-2), треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідачів
- начальник Полтавської митниці Лось
Вадим Петрович, Головне управління
Державної казначейської служби
України в Полтавській області, в якому,
з урахуванням уточнених позовних
вимог, просив суд:

-визнати незаконним та скасувати пункт
1 наказу Державної митної служби
України від 28.03.2011 №530-к "Про припинення
державної служби", а саме в наступній
частині: "...За порушення Присяги
державних службовців припинити 29.03.2011
перебування на державній службі в
митних органах України відповідно до
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу" ОСОБА_2,
головного інспектора сектору митного
оформлення №1 відділу митного
оформлення Полтавської митниці...";

-визнати незаконним та скасувати
повністю наказ Полтавської митниці від
29.03.2011 №107-к "Про припинення перебування
на державній службі";

-поновити ОСОБА_2 на державній службі в
митних органах України на посаді
головного інспектора сектору митного
оформлення № 1 відділу митного
оформлення Полтавської митниці з 29.03.2011
року;

-визнати недійсним запис, зроблений в
трудовій книжці позивача відповідно до
наказу Державної митної служби України
від 28.03.2011 №530-к "Про припинення
державної служби" та наказу
Полтавської митниці від 29.03.2011 № 107-к
"Про припинення перебування на
державній службі" наступного змісту:
"29.03.2011 року. Припинено перебування на
державній службі в митних органах
України відповідно до пункту 6 частини 1
статті 30 Закону України "Про державну
службу";

-зобов'язати Полтавську митницю внести
в трудову книжку ОСОБА_2 наступний
запис: "Запис за №26 є недійсним.
Поновлений на державній службі в
митних органах України на попередній
посаді";

-стягнути з Полтавської митниці
Міндоходів на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за весь час затримки
проведення остаточного розрахунку по
день фактичного розрахунку в сумі 2415,63
грн;

-стягнути з Полтавської митниці
Міндоходів на користь ОСОБА_2 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
29.03.2011 по день поновлення на посаді в
розмірі 73500,87 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
наказ Державної митної служби України
від 28.03.2011 №530-к в наступній частині: "За
порушення Присяги державних
службовців припинити 29.03.2011
перебування на державній службі в
митних органах України відповідно до п.
6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну
службу" ОСОБА_2, головного інспектора
сектору митного оформлення №1 відділу
митного оформлення Полтавської
митниці".

Визнано протиправним та скасовано
наказ Полтавської митниці від 29.03.2011
№107-к "Про припинення перебування на
державній службі".

Поновлено ОСОБА_2 на державній службі в
митних органах України на посаді
головного інспектора сектору митного
оформлення №1 відділу митного
оформлення Полтавської митниці з
29.03.2011.

Зобов'язано Полтавську митницю
Міндоходів нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з
29.03.2011 по 19.02.2014.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідачі, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подали
апеляційні скарги, в яких, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просили скасувати
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014 року
в частині задоволених позовних вимог
та прийняти в цій частині нову
постанову про відмову в задоволенні
позову.

Позивач подав заперечення на
апеляційні скарги відповідачів, в яких
посилаючись на законність та
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, просив відмовити в
задоволенні апеляційних скарг
відповідачів, постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
19.02.2014 року залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційних скарг, заслухавши
пояснення представників відповідачів,
позивача, дослідивши матеріали справи,
вважає, що вимоги апеляційних скарг
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
Наказом Полтавської регіональної
митниці від 28.10.1996 №240-к ОСОБА_2 прийнято
на роботу інспектором відділу по
контролю за переміщенням вантажів між
митницями та транспортних перевезень.
01.11.1996 позивачем було прийнято Присягу
державного службовця згідно із статтею
17 Закону України "Про державну службу".

Наказом Державної митної служби
України від 28.03.2011 №530-к "Про припинення
державної служби" за порушення Присяги
державних службовців припинено
перебування ОСОБА_2 на державній службі
в митних органах України 29.03.2011
відповідно до пункту 6 частини 1 статті
30 Закону України "Про державну службу".

У якості підстав видання цього наказу
зазначається, що 02.03.2011 при митному
оформленні за вантажною митною
декларацією № 806000010/2011/002134 товару
"Посуд столовий скляний-френч-преси"
(країна виробництва - Китай), який
надійшов за непрямим контрактом на
адресу ПП "ОПСВ" (м. Полтава), рівень
митної вартості встановив 0,5 дол. США за
шт. та 1,15 дол. США за кг.

В наказі йдеться про те, що аналіз рівня
митної вартості на подібний товар за
інформацією ЄАІС Держмитслужби
України та інших джерел інформації, які
є в наявності в Полтавській митниці,
свідчить, що рівень митної вартості
товару за вантажною митною декларацією
№ 806000010/2011/002134 від 02.03.2011 є заниженим.
Контроль за правильністю визначення
митної вартості вищевказаного товару
здійснював головний інспектор сектору
митного оформлення № 1 відділу митного
оформлення Полтавської митниці ОСОБА_2,
у якого були підстави для витребування
додаткових документів для
підтвердження митної вартості та
направлення запиту щодо визначення
митної вартості до відділу контролю
митної вартості та класифікації
товарів, що ним здійснено не було в
порушення Порядку роботи посадових
осіб митного органу при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, затвердженого наказом
Держмитслужби України від 24.06.2009 №602 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 21.07.2009 за № 669/16685.

29.03.2011 Полтавською митницею видано
наказ №107-к "Про припинення державної
служби", яким головному інспектору
сектору митного оформлення № 1 відділу
митного оформлення ОСОБА_2 припинено з
29.03.2011 перебування на державній службі
за порушення Присяги державних
службовців на підставі пункту 6 частини
першої статті 30 Закону України "Про
державну службу". Задовольняючи
частково позовні вимоги, суд першої
інстанції виходив з протиправності
оскаржуваних наказів.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 408
Митного кодексу України (який був
чинний на час виникнення спірних
правовідносин) правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом, а в
частині, що не регулюється ним, -
Законом України "Про державну службу".

Тобто, норми Закону України "Про
державну службу" можуть
застосовуватись щодо посадових осіб
митної служби лише у тій частині, що не
урегульовано спеціальним митним
законодавством, у тому числі й нормами
Дисциплінарного статуту митної служби
України.

В преамбулі Дисциплінарного статуту
митної служби України зазначено, що
цей Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень. Регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України "Про державну
службу".

Отже, і в частині регулювання правового
становища державних службовців при
застосуванні положень Дисциплінарного
статуту митної служби України вимоги
Закону України "Про державну службу"
враховуються, але здійснюється таке
регулювання за нормами спеціальних
законів, зокрема, Дисциплінарного
статуту митної служби України.

Колегія суддів зазначає, що статтею 21
Дисциплінарного статуту митної служби
України встановлено, що порушення
службової дисципліни - протиправне,
винне (умисне чи необережне) діяння (дія
чи бездіяльність) посадової особи
митної служби, тобто невиконання
урочистого зобов'язання посадових осіб
митної служби, зокрема невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Відповідно до положень пункту 1 статті
22 Статуту до діянь, які є порушеннями
службової дисципліни, зокрема,
належать порушення вимог законів та
інших нормативно-правових актів
України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників.

Тобто, зазначені у наказі про
звільнення позивача з посади та
припинення перебування на державній
службі порушення, які кваліфіковані у
наказі як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
прямо підпадають під порушення
службової дисципліни, визначені у
пункті 1 статті 22 Дисциплінарного
статуту митної служби України, за
вчинення яких можуть бути застосовані
види дисциплінарних стягнень,
визначені статтею 23 цього Статуту, у
тому числі і звільнення з митного
органу.

Колегія суддів зазначає, що припинення
державної служби на підставі пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України "Про
державну службу" (порушення присяги) є
крайнім заходом відповідальності
державного службовця, який виходить за
межі дисциплінарної відповідальності,
а тому, якщо підставою для припинення
державної служби є порушення посадовою
особою митної служби службової
дисципліни неможливість застосування
за таке порушення до посадової особи
заходів дисциплінарного впливу аж до
звільнення з митного органу повинно
бути мотивовано.

Обов'язковість такого мотивування
обумовлена тим, що застосування
заходів дисциплінарного впливу до
посадових осіб митної служби України
чітко урегульовано розділом 4
Дисциплінарного статуту митної служби
України, який визначає види
дисциплінарних стягнень та порядок їх
застосування, що має наслідком
забезпечення належного захисту
законних прав та інтересів працівників
при вирішенні питань їх дисциплінарної
відповідальності.

Між тим, у наказах про звільнення
позивача не наведені мотиви
неможливості застосування до нього
дисциплінарного стягнення.

Відповідно до положень статті 27
Статуту дисциплінарне стягнення має
відповідати тяжкості вчиненого
дисциплінарного правопорушення та
ступеню вини особи. При визначенні виду
стягнення керівник митного органу
повинен враховувати характер
правопорушення, обставини, за яких воно
було вчинене, попередню поведінку
посадової особи митної служби, її
ставлення до служби і стаж роботи в
митних органах.

За правилами статті 31 Статуту
застосуванню дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення передує
обов'язкове службове розслідування.

Застосувавши за вчинення дій, які
кваліфіковані як неналежне виконання
позивачем своїх посадових обов'язків,
тобто є порушенням службової
дисципліни відповідно до визначення
статті 21 Дисциплінарного статуту
митної служби України, положення
пункту 6 частини 1 статті 30 Закону
України "Про державну службу"
(порушення присяги), відповідачі тим
самим позбавили позивача права на
належний захист своїх законних прав та
інтересів відповідно до положень
розділу 4 Дисциплінарного статуту
митної служби України.

При цьому неможливість застосування
щодо позивача положень
Дисциплінарного статуту митної служби
України відповідачами не мотивовано.

Колегія суддів зазначає, що позивач
звільнений з посади з припиненням
перебування на державній службі не як
посадова особа митної служби, а як
державний службовець.

Закон України "Про державну службу"
передбачає особливі види
дисциплінарної відповідальності
державних службовців (стаття 14 Закону)
та особливі підстави припинення
державної служби (стаття 30 Закону).

Проте зазначеним Законом не
встановлено порядку застосування
дисциплінарних стягнень, передбачених
статтею 14 Закону та порядку припинення
державної служби з підстав, визначених
статтею 30 Закону.

Колегія суддів зазначає, що при
припиненні державної служби, так і при
накладенні на державних службовців
дисциплінарних стягнень та звільненні
з роботи необхідно керуватись нормами
спеціального законодавства, до якого
відноситься Дисциплінарний статут
митної служби України.

Як слідує з матеріалів справи, при
звільненні позивача з займаної посади
відповідачами відразу було
застосовано норми Закону України "Про
державну службу", що є передчасним та не
вмотивованим.

Також колегія суддів звертає увагу на
те, що акт службового розслідування №2
від 28.03.2011, на висновки якого в
обґрунтування правомірності
оскаржуваних наказів посилався в ході
розгляду справи представник
відповідачів, не був підставою
прийняття Державною митною службою
України наказу від 28.03.2011 №530-к.
Підставою для його прийняття слугувало
лише подання Полтавської митниці від
10.03.2011 №19/05-1664, в якому висновки акту
службового розслідування від 28.03.2011
враховані бути не могли з огляду на
його складення після внесення такого
подання.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачі в ході розгляду справи
правомірності оскаржуваних наказів не
довели.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що позовні вимоги
позивача про скасування наказів
Державної митної служби України від
28.03.2011 №530-к "Про припинення державної
служби" за порушення Присяги державних
службовців та Полтавської митниці від
29.03.2011 №107-к "Про припинення державної
служби", поновлення позивача на
державній службі в митних органах
України підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП
при винесенні рішення про поновлення
на роботі орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно приймає
рішення про виплату працівникові
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вважає, що нарахуванню
та виплаті на користь позивача
підлягає середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 29.03.2011 по 19.02.2014,
оскільки доказів вини позивача в
розгляді заяви про поновлення на
роботі більше одного року матеріали
справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Полтавської митниці
Міндоходів, Міністерства доходів і
зборів України залишити без
задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 19.02.2014р. по
справі № 2а-1670/3234/11 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Макаренко Я.М.Судді
Григоров А.М. Подобайло З.Г. Повний
текст ухвали виготовлений 14.04.2014 р.