Справа № 251/2417/14-а
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-/251/131/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2014 року Калінінський районний суд
м. Горлівки Донецької області у складі:

головуючого судді: Жуковій О.Є.

при секретарі: Андрєєвому А.В.

за участю позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Медведєва
С.І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Горлівки
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України в
Калінінському районі м. Горлівки про
визнання неправомірними , зобов»язання
вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просив визнати
протиправним дії по прийняттю рішення
УПФУ в Калінінському районі м. Горлівки
про відмову врахувати при перерахунку
пенсії достовірні відомості про
фактично нараховані та сплачені 40% за
вислугу років, суми матеріальної
допомоги на оздоровлення та
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових потреб і
індексації на підставі наданих
довідок Горлівської ОДПІ, зобов»язати
відповідача здійснити з 28 січня 2014 року
перерахунок та виплату пенсії
державного службовця призначеної
позивачу з урахуванням фактично
сплачених 40% за вислугу років,
зобов»язати відповідача враховувати
усі види оплати праці при виникненні
права на черговий перерахунок пенсії .

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала
тим, що з 28.01. 2014 року їй була призначена
пенсія держслужбовця, а 03 березня 2014
року вона звернулася до відповідача із
заявою про перерахунок пенсії із
заробітку. Відповідач рішенням № 25 від
07.03.2014 року відмовив їй в порахунку
пенсії із її заробітку на підставі ч.5
ст. 33 ЗУ «Про державну службу», не взяв
до уваги надані нею довідки
Горлівської ОДПІ про отримані виплати,
чим порушив її права на пенсійне
забезпечення в розмірі, відповідному
її заробітній платі.

В судовому засіданні позивачка надала
пояснення аналогічні викладеним в
позовній заяві, наполягала на
задоволенні позову.

Представник відповідача позов не
визнав, з тих підстав, що рішення УПФУ
про відмову в перерахунку пенсії
позивачу винесене відповідно до вимог
чинного законодавства, , надбавка у
розмірі 40% за вислугу років нарахована
позивачу в порушення вимог ст. 33 Закону
України «Про державну службу», крім
того, суми матеріальної допомоги та
індексації не передбачені ст. 33 Закону
України «Про державну службу» , не
входять до структури заробітної плати,
а тому підстав для перерахунку пенсії
позивачу не було встановлено. Просив в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін ,
приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлені наступні
фактичні обставини та відповідні ним
правовідносини.

ОСОБА_1 працювала в Горлівській
ОДПІ.Стаж роботи на державній службі
складає 19 років 2 місяців 8 днів.

З 28.01.2014 року позивачу була призначена
пенсія як державному службовцю.

03 березня 2014 року позивач звернулася
до відповідача із заявою про
перерахунок пенсії, в якій просила
здійснити перерахунок пенсії у
відповідності до довідок наданих 27.02.2014
року , 06.03.2014 Горлівською ОДПІ про
розмір вислуги років 40% , матеріальної
допомоги, допомоги на оздоровлення та
грошової індексації доходів та виплату
премії за липень 2013 року.

Рішенням Управління від 07.03.2014 року № 25
позивачу відмовлено в перерахунку
пенсії виходячи з розрахунку надбавки
за вислугу років, матеріальної
допомоги, допомоги на оздоровлення ,
грошової індексації та премії .

Згідно довідки Горлівської ОДПІ від
30.01.2014 р. на ім'я ОСОБА_1 , її заробітна
плата, з якої призначено пенсію, з 19.08.2013
року складається з: посадового окладу;
надбавки за ранг ; надбавки за вислугу
років (40%) , інших надбавок та премій за
на підставі Постанови КМУ від 12.09.1997р.
№1013 «Про порядок виплати винагороди за
вислугу років службовим особам
Державної податкової адміністрації
України та місцевих державних
податкових адміністрацій, які мають
спеціальні звання», яка була
встановлена та виплачувалася в розмірі
40 % від посадового окладу .

Отже, судом встановлено, що позивач з
01.09.2007 року отримувала надбавку за
вислугу років у розмірі 40% від
посадового окладу.

Застосовуючи норми матеріального
права, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ на
одержання пенсії державних службовців
мають право чоловіки, які досягли віку
62 роки, та жінки, які досягли пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за
наявності страхового стажу,
необхідного для призначення пенсії за
віком у мінімальному розмірі,
передбаченого абзацом першим частини
першої статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно ч.2 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранг, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Згідно ч.5 ст.33 Закону № 3723-ХІІ надбавка
за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби у таких
розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків.

Частина 7 ст.33 Закону № 3723-ХІІ
встановлює, що умови оплати праці
державних службовців, розміри їх
посадових окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

На підставі Постанови КМУ від 12 вересня
1997 року №1013 «Про порядок виплати
винагороди за вислугу років службовим
особам Державної податкової
адміністрації України та місцевих
державних податкових адміністрацій,
які мають спеціальні звання» розмір
винагороди визначається залежно від
стажу роботи і обчислюється виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Винагорода за
вислугу років враховується при
обчисленні середнього заробітку.

Згідно Постанови КМУ від 31 травня 2000
року №865 «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
посадовий оклад, надбавка за ранг або
кваліфікаційні класи, класний чин або
спеціальне звання, вислугу років при
призначенні пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
враховується в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Згідно ст.37-1 Закону № 3723-ХІІ у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Проаналізувавши усі зібрані по справі
докази, суд вважає, що оскільки
позивачу при здійсненні нею трудових
обов'язків сплачувалася надбавка за
вислугу років у розмірі 40% від
посадового окладу , на яку
нараховувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, то при визначенні розміру
пенсії повинна братися до уваги
надбавка саме у розмірі 40%, тому позов в
цій частині підлягає задоволенню.

Щодо врахування при перерахунку пенсії
матеріальної допомоги і індексації
грошових доходів громадян та пермії ,
суд виходить з наступного.

За змістом статті 37 Закону № 3723-ХІІ (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року №108/95ВР
"Про оплату праці" (далі Закон №108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3 723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року №1788001 "Про пенсійне
забезпечення" (далі Закон № 1788-ХІІ)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі
Закон № 1058-ІУ) визначає виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Такі висновки викладено в постанові
Верховного Суду України від 20 лютого 2012
року в справі за аналогічним позовом
фізичної особи до Державної податкової
інспекції у м. Харцизьку Донецької
області, Управління Пенсійного фонду
України в м. Харцизьку Донецької
області про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії.

Згідно частини першої статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України (цією статтею Кодекс доповнено
Законом України від 06.07.2010 № 2747-IV)
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Те саме стосується і сум індексації
заробітної плати, на які також було
нараховано страхові внеси на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування .

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що рішення УПФУ від 07.03.2014
року підлягає скасуванню, і позивач має
право на перерахунок пенсії у
відповідності до вимог ст. 45 Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з 01.03.2014 року, а не з 28.01.2014
року, як на те посилається позивачка.

Також , оскільки суд не має можливості
вирішувати позовні вимоги на майбутнє,
без наявності спірних правовідносин,
позовні вимоги в частині зобов»язання
відповідача враховувати усі види
оплати праці при виникненні права на
черговий перерахунок пенсії,
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 97, 98, 158-163 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Калінінському районі м. Горлівки про
визнання неправомірними , зобов»язання
вчинення певних дій задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення № 25 від 07 березня 2014 року
Управління пенсійного фонду України у
Калінінському районі м. Горлівки
Донецької області про відмову в
перерахунку пенсії із заробітку ОСОБА_1
.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України у Калінінському районі
м. Горлівки Донецької області
здійснити ОСОБА_1 перерахунок
призначеної пенсії державного
службовця з урахуванням фактично
нарахованих та сплачених 40 % надбавки
за вислугу років , сум матеріальної
допомоги на оздоровлення та на
вирішення соціально-побутових потреб,
а також сум індексації грошових
доходів громадян, з яких сплачено
страхові внески з урахуванням фактично
отриманих сум з 01.03.2014 року.

В іншій частині позовні вимоги
залишити без задоволення.

Постанова суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку.

Постанова суду вступає в законну силу
після закінчення терміну подачі
апеляційної скарги, яка подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Калінінський районний суд м. Горлівки
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя :
О.Є. Жукова