Справа № 363/340/14-а(2а/363/41/14)
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
363/340/14-а(2а/363/41/14) Головуючий у
1-й інстанції: Скарлат О.І.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

15 квітня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
Василенка Я.М.,

суддів
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі
Зубрицькому Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 26 лютого 2014
р. у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Лютізької сільської ради
Вишгородського району Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з позовом, в якому просив:
визнати неправомірною відмову
Лютізької сільської ради від 14.01.2014 № 05
у наданні дозволу на виготовлення
проекту землеустрою; зобов'язати
відповідача негайно розглянути
питання про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою на
земельну ділянку, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 26.02.2014 позов
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій
він просить оскаржувану постанову
скасувати, як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та ухвалити нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням 8 сесії 5 скликання № 129 від
10.07.2007 Лютізька сільська рада
Вишгородського району Київської
області передала безкоштовно у
власність земельну ділянку 0,135 га
ОСОБА_3 для обслуговування житлового
будинку за адресою АДРЕСА_1, що було
зазначено в кадастрово-шнуровій книгі,
що підтверджується наявною в
матеріалах справи довідкою (а.с. 10).

Також позивач звернувся до Лютізької
сільської ради Вишгородського району
Київської області із заявою про
надання дозволу на інвентаризацію
своєї земельної ділянки. Рішенням 3
сесії 6 скликання Лютізької сільської
ради від 22 лютого 2011 року № 51 дозвіл
було надано та рекомендовано
звернутися до землевпорядної
організації для проведення
інвентаризації земельної ділянки

25.12.2013 ОСОБА_3 звернувся до Лютізької
сільської ради Вишгородського району
Київської області із заявою про видачу
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою земельної ділянки площею
0,135 га в АДРЕСА_1 Вишгородського району
Київської області для обслуговування
житлового будинку по даній адресі
(а.с.25).

Листом від 14.01.2014 № 5 позивачеві було
відмовлено у задоволенні
вищезазначеної заяви.

Суд першої інстанції мотивував своє
рішення тим, що на сесії Лютізької
сільської ради Вишгородського району
Київської області не було розглянуто
заяву позивача про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою
земельної ділянки для обслуговування
частини житлового будинку, а лише
листом надано відмову у наданні
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що дії
відповідача не відповідають вимогам
законодавства, порушують законні права
та інтереси позивача.

Колегія суддів вважає доводи апелянта
необґрунтованими та погоджується з
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу України
по повноважень сільських, селищних,
міських раз у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить, зокрема, розпорядження
землями територіальних громад.

Відповідно до п. 34 ст. Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються питання регулювання
земельних відносин.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі:

а) приватизації земельних ділянок, які
перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок
внаслідок приватизації державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного
кодексу України громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
ст. 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку (ч. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного
кодексу України сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що позивачем було подано
до відповідача заяву, в якій зазначено
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри, місце
розташування, а також до заяви додано
копію будинкової книги, що відповідає
вимогам ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу
України.

Більше того, відповідач не розглянув
заяву ОСОБА_3 на пленарному засіданні
Лютізької сільської ради
Вишгородського району Київської
області про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою
земельної ділянки для обслуговування
частини житлового будинку, як того
вимагають вимоги п. 34 ст. Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Доводи апелянта про те, що рішенням
суду 1 інстанції порушуються права
ОСОБА_2 не відповідають дійсності,
оскільки суд 1 інстанції не розглядав
спір по суті з приводу оформлення права
власності на земельну ділянку ОСОБА_3, а
вирішив питання щодо обов'язку
розгляду заяви позивача Лютізької
сільської ради Вишгородського району
Київської області.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку, що Лютізька
сільська рада Вишгородського району
Київської області неправомірно не
розглянула заяву позивача по суті, не
прийняла рішення щодо задоволення чи
відмови у задоволенні заяви в порядку
визначеному п. 7 ст. 118 Земельного
кодексу України, чим порушила
процедуру визначену законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних
доказів, що б підтверджували факт
протиправності рішення суду першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила
згідно ст. 200 КАС України залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, з урахуванням
того, що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Вишгородського районного суду
Київської області від 26.02.2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Василенко
Я.М.

Судді:
Кузьменко
В.В.,

Шурко О.І.

.

Головуючий суддя
Василенко Я.М.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.