Справа № 2а-4504/11
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
Справа №
157785/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді:
Гулида Р.М.

суддів:
Кузьмича С.М., Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області на постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 07 листопада
2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинення дій,-

встановила:

14 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області про зобов'язання
здійснити нарахування щомісячного
підвищення до пенсії за період з 01
січня 2011 року по винесення судом
процесуального рішення, відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком та
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
статус гірських населених пунктів в
Україні» в розмірі 20% мінімальної
пенсії за віком. Проте, відповідач її не
виплачує.

Постановою Міжгірського районного
суду Закарпатської області від 07
листопада 2011 року позов задоволено
частково.

Позовні вимоги позивача щодо
зобов'язання провести нарахування та
виплату недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги як
«Дитині війни» за період з 01 січня 2011
року по 13 квітня 2011 року залишено без
розгляду.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України у Міжгірському районі
Закарпатської області щодо
нездійснення нарахування та виплати
позивачу підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та п. 2
ст. 6 Закону України «Про статус
гірських населених пунктів в Україні»
за період з 14 квітня 2011 року по 22 липня
2011 року включно, із урахуванням вимог
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України у Міжгірському районі
Закарпатської області провести
позивачу нарахування та виплату
підвищення пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» та п. 2 ст. 6 Закону
України «Про статус гірських населених
пунктів в Україні» за період з 14 квітня
2011 року по 22 липня 2011 року включно, із
урахуванням вимог ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та проведених
виплат за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який,
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову по справі про відмову в
позові.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що встановлений ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
мінімальний розмір пенсії за віком
застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
відповідно до зазначеного Закону, і не
може використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.1 ч.1. ст.197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає до задоволення, мотивуючи це
наступним:

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд виходив з того, що позивач належить
до категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дітей війни, а тому має право
на встановлене ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
підвищення до пенсії, оскільки дія
статті не зупинялась, а тому вимоги за
задоволений період є підставними, з
врахуванням рішення Конституційного
суду України від 22.05.2008р.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» (у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) мала право на отримання
підвищення виплачуваної їй пенсії за
віком.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії за період з 14 квітня 2011 року по 22
липня 2011 року, колегія суддів вважає, що
такі підлягають задоволенню, так як
Законом України «Про Державний бюджет
на 2011 рік» дію ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей» не зупинено.
Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет на 2011рік» розміри
державних соціальних гарантій на 2011
рік, що визначаються залежно від
прожиткового мінімуму, встановлюються
відповідними законами України, цим
Законом, та нормативно-правовими
актами Кабінету Міністрів України.
Таким чином, відповідач у 2011 році,
повинен діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни». Саме тому суд першої інстанції
зобов'язав відповідача провести
нарахування і виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 14 квітня 2011 року по 22 липня 2011
року з врахуванням виплачених сум.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити про те, що 14 червня 2011 року
Верховною Радою України прийнято Закон
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік», який набрав чинності 19
червня 2011 року. Пунктом 7 ч.1 цього
Закону Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено п.4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення ст.ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», ст.ст. 14, 22, 37 та ч.3
ст.43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України у
Міжгірському районі на 2011 рік. На
виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», - 06 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову № 745 «Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету»,
яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Отже, нарахування та виплата за період
до 23 липня 2011 року дітям війни
підвищення до пенсії або щомісячного
грошового довічного утримання чи
державної соціальної допомоги, що
виплачується замість пенсії, повинні
здійснюватися відповідно до норм
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», а після 23 липня 2011 року
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 06 липня 2011 року №
745 «Про встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету».

Окрім цього, згідно ст. 6 п. 2 Закону
України «Про статус гірських населених
пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року
№ 56/95, позивачу при нарахуванні та
виплаті вищезазначеної недоплаченої
соціальної допомоги слід збільшити
розмір такої на 20% оскільки позивач
проживає в гірському населеному пункті
України, що підтверджено відповідними
посвідченням у справі.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області залишити без задоволення, а
постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 07 листопада
2011 року у справі №2а-4504/11/0706 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам. Ухвала
апеляційного суду є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий :
Гулид Р.М.

Судді :
Савицька Н.В.

Кузьмич С.М.