Справа № 2а-2830/10/1370
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року
Справа №
29345/10

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді
Запотічний І.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.04.2010 року
у справі № 2а-2830/10/1970 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова до
Відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області про скасування
постанови про накладення штрафу, -

В С Т А Н
О В И В :

30.03.2010 року управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
звернулося до Львівського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області. Позивач просив суд скасувати
постанову державного виконавця від
15.03.2010 року про накладення штрафу у
розмірі 510,00 грн. Позовні вимоги мотивує
тим, що оскаржувана постанова від 15.03.2010
року про накладення штрафу в розмірі
510,00 грн., винесена державним виконавцем
з порушенням норм чинного
законодавства.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.04.2010 року
в задоволенні адміністративного
позову Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.Львова
до Відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області про скасування
постанови про накладення штрафу -
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції позивач подав
апеляційну скаргу. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що судом І-ї інстанції
при ухваленні даної постанови
неповністю з'ясовано обставини справи,
порушено норми матеріального права. З
постановою не погоджується та вважає,
що вона є безпідставною і підлягає
скасуванню, оскільки УПФУ повідомляло
підрозділ примусового виконання
рішень про неможливість виконання
постанови через поважні, незалежні від
них причини, про невідповідність
виконавчого документа ст.19 Закону
України «Про виконавче провадження», а
також висловило прохання про зупинення
виконавчого провадження у зв'язку з
зверненням за роз'ясненням рішення, які
залишені державним виконавцем без
уваги. Також посилаються на те, що кошти
державного бюджету на виплату,
передбачені рішеннями суду, районним
управлінням Пенсійного фонду України
не виділялися і поточного рахунку
Державного бюджету районні управління
Пенсійного фонду не мають.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про
дату,час і місце судового засідання .

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою державного виконавця від
26.02.2010 року відкрито виконавче
провадження по виконанню виконавчого
листа № 2а-7078/08/1370, виданого 22.01.2010 року
Львівський окружним адміністративним
судом згідно якого, УПФУ в Залізничному
районі м. Львова зобов'язано нарахувати
та виплатити ОСОБА_1 підвищення до
пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007
року та за період з 22.05.2008 року по 31.10.2008
року з урахуванням виплачених сум.

Разом з тим, боржнику надано строк до
04.03.2010 року для добровільного виконання
судового рішення, однак УПФУ в
Залізничному районі м. Львова в
добровільний строк рішення суду не
виконано, тому 15.03.2010 року державним
виконавцем винесено постанову про
накладення штрафу в розмірі 510 грн.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Згідно з ст.5 Закону України «Про
виконавче провадження» вiд 21.04.1999 № 606-XIV
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії. Державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом. Державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право накладати стягнення у
вигляді штрафу на громадян і посадових
осіб у випадках, передбачених Законом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України..

Згідно з ст. 263 КАС України за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
сторона виконавчого провадження може
звернутись до адміністративного суду,
що видав виконавчий лист із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Тому позивач (як сторона
виконавчого провадження, на яку
покладено обов'язок виконати рішення
суду) у зв'язку із наявністю обставин,
що ускладнюють виконання рішення суду,
мав процесуальну можливість
звернутися до суду, який видав
виконавчий лист, із заявою в порядку ст.
263 Кодексу адміністративного
судочинства України. Але позивач
наданим йому процесуальним законом
правом не скористався, до суду не
звертався.

Примусове виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в

порядку встановленому Законом України
«Про виконавче провадження».
Відповідно до

вимог ст.ст. 25, ЗО Закону України «Про
виконавче провадження», держаний
виконавець

у 3-денний строк з дня надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову

про відкриття виконавчого провадження.
В постанові державний виконавець
встановлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати семи днів, якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець
невідкладно розпочинає його примусове
виконання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження», вимоги
державного виконавця щодо виконання,
зокрема, виконавчих листів, виданих
судами, є обов'язковими для усіх
органів, організацій, посадових осіб,
громадян і юридичних осіб на території
України. Невиконання законних вимог
державного виконавця тягне за собою
відповідальність згідно з законом.

Відповідно до вимог статті 87 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані ли боржником, державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника та
призначає новий строк для виконання. У
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі. При подальшому
невиконанні рішення боржником
державний виконавець порушує
клопотання перед судом про кримінальну
відповідальність боржника відповідно
до закону.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи, а також відсутня
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м.Львова залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26.04.2010 року
у справі № 2а-2830/10/1970 без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції..

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.