Справа № 823/3742/13-а
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
справа № 823/3742/13-а

12 год. 10 хв.
м.
Черкаси

Черкаський окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

при секретарі - Журавель Т.В.

за участю представника позивача -
Савченка С.В. (за посадою), представника
ЗАТ «Вільшанка» - Первак О.М. (за
довіреністю), представника Черкаської
районної ради - Гончаренка П.Д. (за
дорученням), представника третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - ТОВ «Форестер і К» -
Геращенка М.В. (за довіреністю),
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом прокурора
Черкаського району до Черкаської
районної ради, закритого акціонерного
товариства «Вільшанка», треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ТОВ «Форестер і К», ТОВ «Лексбуд», ЗАТ
«Радіопобутсервіс», ОСОБА_5, ПП
«Автоком» про визнання незаконним,
скасування рішення та скасування
державного акту,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Черкаського району звернувся
до Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Черкаської районної ради, закритого
акціонерного товариства «Вільшанка»,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ТОВ «Форестер і
К», ТОВ «Лексбуд», ЗАТ
«Радіопобутсервіс», ОСОБА_5, ПП
«Автоком» про визнання незаконним,
скасування рішення та скасування
державного акту.

В адміністративному позові позивач
просить визнати незаконним та
скасувати рішення Черкаської районної
ради від 16.05.2001 № 16-6 «Про підтвердження
права користування земельними
ділянками», скасувати державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою від 30.10.2001 серії І-ЧР
№ 001924, виданий акціонерному
сільськогосподарському
риболовецько-промисловому товариству
закритого типу «Вільшанка».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що Черкаська районна рада,
всупереч вимогам Закону України «Про
місцеве самоврядування», Водного
кодексу України та Земельного кодексу
України, прийняла рішення від 16.05.2001 №
16-6 та видала державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою від 30.10.2001 серії І-ЧР № 001924.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримав у
повному обсязі, просив
адміністративний позов задовольнити
повністю.

Представник Черкаської районної ради
проти задоволення адміністративного
позову не заперечував.

Представник ЗАТ «Вільшанка» позов не
визнала та просила в його задоволенні
відмовити повністю. Крім того,
зазначила, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Черкаська районна рада, як
власник землі, вільна у виборі суб'єкта
щодо надання йому права власності на
земельні ділянки в порядку,
встановленому законом, що в даному
випадку і було здійснено.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, ТОВ
«Форестер і К» проти задоволення
адміністративного позову заперечував
в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно, об'єктивно
дослідивши надані у справі докази,
надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов
наступного.

Акціонерне сільськогосподарське
риболовецько-промислове товариство
закритого типу «Вільшанка»
користувалось земельною ділянкою
рибоколгоспу «Червоний жовтень», яке
відповідно до державного акту на
відведення останньому в користування
земельної ділянки постійно
користувалось землею державного
водного фонду 82,85 га. Рішенням обласної
ради народних депутатів від 28.02.1978 №
859/01-16 рибоколгоспу «Червоний жовтень»
було надано в постійне користування 972
га земель державного водного фонду для
лиманного рибного господарства.

В подальшому, рішенням Черкаської
районної ради народних депутатів від
16.05.2001 № 16-6 акціонерному
сільськогосподарському
риболовецько-промисловому товариству
закритого типу «Вільшанка» надано в
постійне користування 1137,7 га землі для
сільськогосподарського використання,
про що в книзі записів державних актів
на право постійного користування
проведено реєстрацію за № 171 та видано
державний акт на право постійного
користування АСРПТЗТ «Вільшанка»
серії І-ЧР № 001924 від 30.10.2001.

Відповідно до вищезгаданого
державного акту, АСРПТЗТ «Вільшанка»
передано наступні земельні ділянки:
ділянка № 1 площею 38,31 га під розміщення
центральної садиби; ділянка № 2 площею
1066,65 га під розміщення лиманного
рибного господарства; ділянка № 3
площею 30,87 га ріллі для вирощування
сільськогосподарської продукції;
ділянка № 4 площею 0,71 га під розміщення
рибдільниці; ділянка № 5 площею 1,16 га
під розміщення рибдільниці.

Прокуратурою Черкаського району під
час проведення перевірки щодо
дотримання вимог земельного
законодавства встановлено факт
незаконної передачі у постійне
користування земельних ділянок площею
1137,7 га АСРПТЗТ «Вільшанка».

04 листопада 2013 току позивачем винесено
подання про усунення порушень вимог
земельного законодавства та
зобов'язано Черкаську районну раду
вжити заходів щодо скасування рішення
від 16.05.2011 № 16-6 «Про підтвердження
права користування земельними
ділянками».

Однак, листом від 15.11.13 № 01-16/708
Черкаська районна рада повідомила
позивача, що подання прокуратури
Черкаського району розглянуто на
спільному засіданні голів
депутатських фракцій, групи районної
ради та постійних комісій районної
ради з питань агропромислового
комплексу, земельних відносин та з
питань регламенту, а також на
позачерговій 29-й сесії районної ради,
однак не було задоволено.

Позивач, вважаючи, що Черкаською
районною радою під час винесення
оскаржуваного рішення порушено вимоги
законодавства України, звернувся до
Черкаського окружного
адміністративного суду.

Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу будівель від
05.12.2006 АСРПТЗТ «Вільшанка» передано у
власність акціонерному товариству
закритого типу «Радіопобутсервіс»
комплекс будівель, які розташовані за
адресою: вул. Насосна, 3, с. Лозівок
Черкаського району Черкаської області
та знаходяться на земельній ділянці
площею 7,429 га.

Відповідно до договору купівлі-продажу
будівель від 07.03.2007, АСРПТЗТ
«Вільшанка» передано у власність ТОВ
«Лексбуд» комплекс будівель, які
розташовані за адресою: вул. Насосна, 3,
с. Лозівок Черкаського району
Черкаської області та знаходяться на
земельній ділянці площею 24,50 га.

У відповідності до договору
купівлі-продажу будівель від 17.04.2007,
АСРПТЗТ «Вільшанка» передано у
власність ФОП ОСОБА_6 комплекс
будівель, які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 та знаходяться на земельній
ділянці площею 1,16 га.

Згідно договору купівлі-продажу
будівель від 11.01.2006, ПП «Атоком»
передано у власність ТОВ «Форестер і К»
нежитлові будівлі, які розташовані за
адресою: вул. Насосна, 3, с. Лозівок
Черкаського району Черкаської області.

Відповідно до договору купівлі-продажу
комплексу від 14.07.2004, АСРПТЗТ
«Вільшанка» передано у власність ТОВ
«Лексбуд» комплекс будівель, які
розташовані за адресою: с. Хрещатик
Черкаського району Черкаської області
та знаходяться на земельній ділянці
площею 24,50 га.

Розпорядженням від 03.07.2007 № 231
затверджено протокол розподілу
земельної ділянки АСПРТЗТ «Вільшанка»
загальною площею 38,3095 га між ТОВ
«Форестер і К» площею 1,0714 га, АТЗТ
«Радіопобутсервіс» площею 8,1869 га та
ТОВ «Лексбуд» площею 29,0512 га в зв'язку з
набуттям права власності на нерухоме
майно в адміністративних межах
Будищенської сільської ради, за межами
населеного пункту.

Також з матеріалів адміністративної
справи вбачається, що між Черкаською
районною державною адміністрацією та
ТОВ «Лексбуд» укладено договір оренди
земельної ділянки
сільськогосподарського використання
під розміщення риббригади за рахунок
земель АСПРТЗТ «Вільшанка» загальною
площею 29,0512 га від 17.07.2008.

18.10.2007 між Черкаською районною
державною адміністрацією та ТОВ
«Форестер і К» укладено договір оренди
земельної ділянки
сільськогосподарського використання
під розміщення риббригади за рахунок
земель АСПРТЗТ «Вільшанка» загальною
площею 1,0714 га.

Без зауважень залишено землевпорядні
документації ТОВ «Форестер і К» та АТЗТ
«Радіопобутсервіс» висновками
державної землевпорядної документації
від 19.07.2007 № 2363 та № 2365, відповідно,
затверджених Черкаським обласним
управлінням земельних ресурсів.

Суд вважає, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до абз. 3 ст. 19 Земельного
кодексу України від 18.12.1990 № 561-ХІІ
(чинного на час винесення спірного
рішення), районні, міські, в
адміністративному підпорядкуванні
яких є район, Ради народних депутатів
надають земельні ділянки за межами
населених пунктів із земель лісового і
водного фонду у випадках, передбачених
статтями 77 і 79 цього Кодексу.

Статтею 78 Земельного кодексу України
встановлено, що до земель водного фонду
належать землі, зайняті ріками,
озерами, водоймами, болотами,
гідротехнічними та іншими
водогосподарськими спорудами, а також
землі, виділені по берегах водойм під
смуги відведення. Землі в смугах
відведення надаються органам водного
господарства та іншим організаціям для
спеціальних потреб і використовуються
ними для лісопосадок, ремонту споруд,
будівництва переправ, виробничих
приміщень, складів тощо. Зони охорони
встановлюються навколо водойм, водних
джерел і гідротехнічних споруд для
виконання комплексу санітарних,
протиерозійних заходів і створення
захисних лісонасаджень з метою
збереження і поліпшення водних
ресурсів.

На землях водного фонду забороняється
будь-яка діяльність, що суперечить їх
цільовому призначенню. Землі водного
фонду, що є в користуванні
водогосподарських підприємств і
організацій, можуть надаватися за
рішенням районної, міської, в
адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів у
тимчасове користування для
сінокосіння і риборозведення. Порядок
використання земель водного фонду
визначається законодавством України
(ст. 79 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»
місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до систем органів виконавчої
влади.

Крім того, статтею 21 зазначеного Закону
визначено, що місцева державна
адміністрація розпоряджається землями
державної власності відповідно до
закону.

Рішення Європейського суду з прав
людини згідно з статтею 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" мають в Україні
значення джерела права. Більше того,
частина 2 статті 8 Кодексу
адміністративного судочинства України
вимагає врахування практики
Європейського суду з прав людини при
вирішенні справ.

Статтею 1 Першого протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод встановлено, що
ніхто не може бути позбавлений своєї
власності інакше як в інтересах
суспільства і на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

Зазначені приписи суд застосовує до
спірних відносин із урахуванням
принципу "правової впевненості", як
складової частини концепції
верховенства права, відповідно до
якого фізична чи юридична особа вправі
розумно очікувати стабільності у
майбутньому правовідносин, які виникли
на підставі рішення органу публічної
влади.

За подібних обставин Європейський суд
з прав людини визнав порушення Високою
договірною стороною статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини у рішенні від 24.06.2003 у справі
«Стрейч проти Сполученого
Королівства». У даному рішенні
наголошується, що особа, вступаючи у
правовідносини з органом місцевого
самоврядування, виходить із
добросовісності його дій і не була
зобов'язана перевіряти законність
таких дій (п. 40).

Суд зауважує, що рішенням
Конституційного Суду України № 7-рп/2009
від 16.04.2009 у справі № 1-9/2009 за
конституційним поданням Харківської
міської ради щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції України,
статті 25, частини 14 статті 46, частин
першої, десятої статті 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування)
Конституційний Суд України зазначив,
що органи місцевого самоврядування
мають право приймати рішення, вносити
до них зміни та скасовувати їх на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією і
законами України, керуючись у своїй
діяльності ними та актами Президента
України, Кабінету Міністрів України.
Конституцією України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність. Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними і
фізичними особами. Таким чином, органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення. Це є
"гарантією стабільності суспільних
відносин" між органами місцевого
самоврядування і громадянами,
породжуючи у громадян впевненість у
тому, що їхнє існуюче становище не буде
погіршене прийняттям більш пізнього
рішення, що узгоджується з правовою
позицією, викладеною в абзаці другому
пункту 5 мотивувальної частини рішення
Конституційного Суду України від 13.05.1997
р. № 1-зп у справі щодо несумісності
депутатського мандата. Ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, тому вони не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Дана позиція узгоджується з постановою
Верховного суду України від 01 жовтня 2013
року у справі за позовом заступника
прокурора м. Ялти Автономної
Республіки Крим в інтересах
Республіканського комітету Автономної
Республіки Крим з охорони
навколишнього природного середовища
до Кореїзської селищної ради,
управління Державного комітету по
земельних ресурсах в м. Ялті Автономної
Республіки Крим, треті особи: Державна
адміністрація парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення
«Лівадійський», «Масандрівський»,
«Місхорський» про визнання незаконним
та скасування рішення, спонукання до
виконання певних дій, в якій зазначено,
що до нормативних належать акти, які
встановлюють, змінюють чи припиняють
норми права, мають локальний характер,
розраховані на широке коло осіб та
застосовуються неодноразово, а
ненормативні акти передбачають
конкретні приписи, звернені до
окремого суб'єкта чи юридичної особи,
застосовуються одноразово і після
реалізації вичерпують свою дію.

Відповідно до частини 2 статті 161
Кодексу адміністративного судочинства
України, при виборі правової норми, що
підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстав, передбаченої пунктом 1 частини
першої статті 237 цього Кодексу.

Статтею 2442 КАС України визначено, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи, що рішення Черкаської
районної ради від 16.05.2011 № 16-6 «Про
підтвердження права користування
земельними ділянками» звернене до
окремого суб'єкта - АСПРТЗТ
«Вільшанка», застосувалось одноразово
і після реалізації вичерпало свою дію,
тому суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Зважаючи на обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, докази щодо їх
підтвердження, керуючись актами
законодавства щодо цих правовідносин,
суд дійшов висновку, що заявлені в
адміністративному позові вимоги не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 17, 86, 94, 159, 162, 163, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, а в разі
проголошення судом вступної та
резолютивної частини постанови
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.А. Гайдаш

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 17 квітня 2014
року