Справа № 2а-2478/12/0970
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.
Справа № 2а-2478/12/0970

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Панікара І.В.

при секретарі Щербяк В.С.

за участю сторін:

представника позивача: Товкала П.О.,

представника відповідача: Мелінишин
С.Б.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Квант-Агро
ЛТД"

до відповідача: Державної
податкової інспекції в Косівському
районі Головного Управління
Міндоходів в Івано-Франківської
області

про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень за №
, за № та за № від 02.08.2012
року,-

ВСТАНОВИВ:

16.08.2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Квант-Агро ЛТД"
(надалі - позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Косівському
районі Івано-Франківської області
(надалі - відповідач) про визнання
недійсними податкових
повідомлень-рішень за №, за
№ та за № від 02.08.2012 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржувані рішення податкового
органу базуються на висновках акту
перевірки, які не підкріплені жодними
доказами і носять характер
суб'єктивних припущень, зокрема
безпідставно, всупереч конституційним
положенням, вимогам Податкового,
Цивільного та Господарського кодексів
України, законів України: "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", "Про господарські
товариства", відповідачем констатовано
факт безтоварності операцій та, як
наслідок, фіктивності правочинів
укладених з контрагентом позивача - ПП
"Екоенергобуд", внаслідок чого позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму 58209
грн. та застосовано штрафні санкції в
розмірі 14552 грн. та зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в розмірі 696 грн., окрім
того, збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
суму 76239 грн. та застосовано штрафні
санкції в розмірі 19060 грн. Вважає
податкові повідомлення - рішення за №
, за № та за № від 02.08.2012
року необгрунтованими та просить суд
визнати їх недійсними.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав з
підстав викладених в
адміністративному позові. Просив позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
щодо задоволення адміністративного
позову заперечила з підстав наведених
в письмовому запереченні від 07.09.2012
року, що долучене до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши наявні та витребувані
докази, судом установлено наступне.

В період з 13.07.2012 року по 16.07.2012 року ДПІ
у Косівському районі
Івано-Франківської області проводила
документальну невиїзну перевірку ТзОВ
"Квант-Агро ЛТД" з питань перевірки
відомостей, отриманих від особи, що
мала правові відносини з платником
податків ПП "Екоенергобуд" за період
липень - серпень 2010 року.

За результатами проведеної перевірки,
відповідачем складено акт за №
521/22-0/30760570 від 23.07.2012 року, згідно
висновків якого, констатовано
порушення позивачем частини 5 статті 203,
частин 1, 2 статті 215, статті 216 ЦК
України, підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті
7, підпункту 7.5.1 пункту 7.5 статті 7 ЗУ "Про
податок на додану вартість", пункту 5.1
статті 5, підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5
ЗУ "Про оподаткування прибутку
підприємств", внаслідок чого,
встановлено заниження податку на
додану вартість на загальну суму 58209
грн., в тому числі за липень 2010 року - 31017
грн., за серпень 2010 року - 26884 грн., за
вересень 2010 року - 308 грн. та завищено
залишок від'ємного значення ПДВ за
жовтень 2010 року в сумі 2782 грн., окрім
того занижено податок на прибуток на
загальну суму 76239 грн., в тому числі за
ІІІ квартал 2010 року - 72761 грн. та ІV
квартал 2010 року - 3478 грн.

За наслідками проведеної перевірки, що
викладені у висновках вищевказаного
акту, відповідачем винесено податкові
повідомлення-рішення за № , за
№ та за № від 02.08.2012 року,
якими позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 76239 грн. та застосовано
штрафні санкції в розмірі 19060 грн.;
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість в
розмірі 696 грн. та збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 58209 грн. та
застосовано штрафні санкції в розмірі
14552 грн. відповідно.

З матеріалів справи вбачається, що
передумовою для формування позивачем
податкового кредиту слугували
правовідносини, що склалися у нього з
ПП "Екоенергобуд" з приводу
купівлі-продажу товарів, у яких вказане
підприємство є продавцем.

Так, 03.05.2010 року та 01.07.2010 року між
зазначеними сторонами укладено
договора купівлі - продажу за № ДГ-00076
та за № ДГ-0000117 відповідно, предметом по
яких слугував товар згідно накладних.

Як зазначено в акті перевірки за №
521/22-0/30760570 від 23.07.2012 року, перевіркою
повноти визначення валових витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування за період з 01.07.2010 року по
30.10.2010 року встановлено заниження
податку на додану вартість на загальну
суму 58209 грн., в тому числі за липень 2010
року - 31017 грн., за серпень 2010 року - 26884
грн., за вересень 2010 року - 308 грн. та
завищено залишок від'ємного значення
ПДВ за жовтень 2010 року в сумі 2782 грн.,
окрім того занижено податок на
прибуток на загальну суму 76239 грн., в
тому числі за ІІІ квартал 2010 року - 72761
грн. та ІV квартал 2010 року - 3478 грн.

Передумовою для вищевказаних
висновків відповідача слугував зміст
акту перевірки від 11.06.2012 року за №
508/2204/35009599 "Про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП "Екоенергобуд"
() щодо документального
підтвердження господарських відносин,
із платниками податків та зборів їх
реальності та повноти відображення в
обліку за липень - серпень, жовтень 2010
року, що отриманий ним з боку ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова.

Так, в ході проведення перевірки орган
ДПІ, зокрема вказав на те, що правочини
укладені між ПП "Екоенергобуд" та його
постачальником ПП "Фірма
"Західпостачторг" носять фіктивний
характер. В ПП "Фірма "Західпостачторг"
відсутні основні фонди та виробничі
потужності, трудові ресурси,
транспортні засоби, що вказує про
неможливість фактичного здійснення
господарської діяльності між даними
підприємствами. ПП "Фірма
"Західпостачторг" не доведено
реальності операцій, не підтверджено
реальності часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна (технічного персоналу,
основних фондів, виробничих активів,
складських приміщень і транспортних
засобів), які економічно необхідні для
виконання такого постачання або
здійснення діяльності, що свідчить про
відсутність необхідних умов для
результатів відповідної
господарської, економічної діяльності.
Враховуючи вищенаведені факти, немає
підстав вважати, що товари (роботи,
послуги) задекларовані в податковій
звітності є фактично отримані від
контрагентів-постачальників, тому
податкові накладні виписані
зазначеними підприємствами вважаються
недійсними.

В свою чергу, ПП "Екоенергобуд" є
постачальником ТзОВ "Квант-Агро ЛТД".
При цьому, в ТзОВ "Квант-Агро ЛТД"
відсутні трудові ресурси, складські
приміщення, виробничі потужності для
здійснення будь-якого виду діяльності,
встановлено відсутність приміщень,
автотранспорту, обладнання, власних
або орендованих земельних ділянок для
здійснення господарських операцій з
купівлі-продажу будь-якого товару у
обсягах, що задекларовані, не має
найманих працівників для здійснення
відповідної діяльності, чим порушено
частини 1, 5 статті 203 ПК України.
Внаслідок чого, правочини укладені між
ТзОВ "Квант-Агро ЛТД" та постачальником
ПП "Екоенергобуд" не спричинили
реального настання юридичних
наслідків.

Водночас, відповідач вказує на те, що
наявність у покупця податкових
накладних, видаткових накладних та
факту сплати коштів не є безумовним
підтвердженням того, що поставка
товару робіт (послуг) мала місце. А отже,
зазначені правочини відповідно до
частин 1, 5 статті 203, частин 1, 2 статті 215,
статті 228 Цивільного кодексу України є
нікчемним, і в силу ст.218 Цивільного
кодексу України не створюють юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з їх
недійсністю.

Вирішуючи наявний податковий спір по
суті суд виходив із наступного.

Спеціальним нормативно-правовим актом,
який визначав платників податку на
прибуток, на додану вартість, об'єкти,
базу та ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, особливості
оподаткування експортних та імпортних
операцій, поняття податкової
накладної, порядок обліку, звітування
та внесення податку на додану вартість
до бюджету на час виникнення
правовідносин є Податковий кодекс
України (надалі - ПК України).

Так, відповідно до підпункту 133.1.1
пункту 133.1 статті 133 ПК України,
платниками податку на прибуток з числа
резидентів є суб'єкти господарювання -
юридичні особи, які провадять
господарську діяльність як на
території України, так і за її межами.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті
134 ПК України, об'єктом оподаткування є
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та
суму інших витрат звітного
податкового періоду, визначених
згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу,
з урахуванням правил, встановлених
статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 135.2. статті
135 ПК України, доходи визначаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують отримання платником
податку доходів, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно статті 1 Закону України від
16.07.1999р. № 996-ХІУ "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні
" первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

В частині 1 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" зазначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є дані лише первинних
документів, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це не
можливо - безпосередньо після її
закінчення.

В частині 2 статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність" зазначено, що первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа; дату і
місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської
операції; посади осіб відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
здійсненні господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1
статті 14 ПК України, податковий кредит
податку на додану вартість - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього кодексу.

Згідно статті пункту 198.1. статті 198 ПК
України, право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до вимог пункту 198.3. статті
198 ПК України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При цьому ПК України визначає лише два
випадки, за яких неможливе включення
витрат по сплаті податку на додану
вартість до податкового кредиту
звітного періоду.

Так, відповідно до пункту 198.4. статті 198
цього кодексу, якщо платник податку
придбає (виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

А також, в силу положень статті 198.6. ПК
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно пункту 198.2. статті 198 ПК України,
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: або
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг, або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 ПК
України, платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
(за наявності) податкову накладну, що
має містити зазначені окремими рядками
реквізити, визначені вказаним
підпунктом.

Згідно пункту 201.10. статті 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

В силу положень пункту 200.1. статті 200 ПК
України, сума податку, що підлягає
платі (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Отже, з наведених законодавчих
приписів випливає, що надання
податковому органу всіх належним чином
оформлених документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання бюджетного
відшкодування є підставою для його
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних яких установлена
судом.

Як встановлено з матеріалів справи,
поставка продукції здійснювалась
відповідно до укладених договорів. Для
перевірки контролюючим органам надані
видаткові накладні на одержану
продукцію та дані бухгалтерського
обліку, що відображені в акті
перевірки.

В судовому засіданні досліджено
наявність документів належним чином
завірених, а саме:

- видаткові накладні: № РН-7-15006 від
15.07.2010 року на суму 115837,14 грн. (в тому
числі ПДВ 19306,19 грн.); № РН-8-04004 від 04.08.2010
року на суму 158242,26 грн. (в тому числі ПДВ
26373,71 грн.); № РН-9-09014 від 09.09.2010 року на
суму 55536,00 грн. (в тому числі ПДВ 9256,00
грн.); № РН-9-08010 від 08.09.2010 року на суму
1242,00 грн. (в тому числі ПДВ 207,00 грн.); №
РН-9-06014 від 06.09.2010 року на суму 13794,84 грн.
(в тому числі ПДВ 2299,14 грн.); № РН-9-08009 від
08.09.2010 року на суму 10155,60 грн. (в тому
числі ПДВ 1692,60 грн.); № РН-9-02013 від 02.09.2010
року на суму 21808,97 грн. (в тому числі ПДВ
3634,83 грн.); № РН-9-06013 від 06.09.2010 року на
суму 21168,96 грн. (в тому числі ПДВ 3528,16
грн.); № РН-9-15002 від 15.09.2010 року на суму
124795,80 грн. (в тому числі ПДВ 20799,30 грн.); №
РН-9-16001від 16.09.2010 року на суму 62207,81 грн.
(в тому числі ПДВ 10367,97 грн.); № РН-10-0506
від 05.10.2010 року на суму 121144,32 грн. (в тому
числі ПДВ 20190,72 грн.); № РН-12-2810 від 28.12.2010
року на суму 161970,00 грн. (в тому числі ПДВ
26995,00 грн.); № РН-12-2207 від 22.12.2010 року на
суму 22411,20 грн. (в тому числі ПДВ 3735,20
грн.); № РН-12-1616 від 16.12.2010 року на суму
69241,50 грн. (в тому числі ПДВ 11540,25грн.); №
РН-12-0912 від 09.12.2010 року на суму 2290,31 грн.
(в тому числі ПДВ 381,72 грн.); № РН-12-0216 від
02.12.2010 року на суму 77314,50 грн. (в тому
числі ПДВ 12885,75 грн.); № РН-1-18006 від 18.01.2011
року на суму 68931,00 грн. (в тому числі ПДВ
11488,50 грн.); № РН-1-18007 від 18.01.2011 року на
суму 42150,00 грн. (в тому числі ПДВ 7025,00
грн.); № РН-2-10001 від 10.02.2011 року на суму
156467,16 грн. (в тому числі ПДВ 26077,86 грн.); №
РН-2-03003 від 03.02.2011 року на суму 88735,06 грн.
(в тому числі ПДВ 14789,18 грн.); № РН-7-09011
від 09.07.2010 року на суму 93832,02 грн. (в тому
числі ПДВ 15638,67 грн.); № РН-7-22003 від 22.07.2010
року на суму 109710,00 грн. (в тому числі ПДВ
18285,00 грн.); № РН-8-16010 від 16.08.2010 року на
суму 8352,00 грн. (в тому числі ПДВ 1392,00
грн.); № РН-8-12009 від 12.08.2010 року на суму
24780,17 грн. (в тому числі ПДВ 4130,03 грн.); №
РН-8-10005 від 10.08.2010 року на суму 4385,23 грн.
(в тому числі ПДВ 730,87 грн.); № РН-8-10004 від
10.08.2010 року на суму 20791,52 грн. (в тому
числі ПДВ 3465,25 грн.); № РН-1123032 від 23.11.2010
року на суму 70745,24 грн. (в тому числі ПДВ
11790,87 грн.); № РН-1124041 від 24.11.2010 року на
суму 85318,20 грн. (в тому числі ПДВ 14219,70
грн.); № РН-1125040 від 25.11.2010 року на суму
45728,00 грн. (в тому числі ПДВ 7621,33 грн.); №
РН-1125041 від 25.11.2010 року на суму 35015,89 грн.
(в тому числі ПДВ 5835,98 грн.); № РН-12-0936 від
09.12.2010 року на суму 19775,90 грн. (в тому
числі ПДВ 3295,98 грн.); № РН-12-0727 від 07.12.2010
року на суму 3319,62 грн. (в тому числі ПДВ
553,27 грн.); № РН-12-0726 від 07.12.2010 року на
суму 10936,34 грн. (в тому числі ПДВ 1822,72
грн.); № РН-12-0629 від 06.12.2010 року на суму
2288,46 грн. (в тому числі ПДВ 381,41 грн.); №
РН-12-0225 від 02.12.2010 року на суму 69624,00 грн.
(в тому числі ПДВ 11604,00 грн.); № РН-12-0224
від 02.12.2010 року на суму 25620,54 грн. (в тому
числі ПДВ 4270,09 грн.);

- податкові накладні: № від 15.07.2010
року на суму 115837,14 грн. (в тому числі ПДВ
19306,19 грн.); № від 20.08.2010 року на
суму 220000,00 грн. (в тому числі ПДВ 36666,67
грн.); № від 04.08.2010 року на суму
158242,26 грн. (в тому числі ПДВ 26373,71 грн.); №
від 09.09.2010 року на суму 55536,00 грн. (в
тому числі ПДВ 9256,00 грн.); № від
08.09.2010 року на суму 1242,00 грн. (в тому
числі ПДВ 207,00 грн.); № від 06.09.2010
року на суму 13794,84 грн. (в тому числі ПДВ
2299,14 грн.); № від 08.09.2010 року на
суму 10155,60 грн. (в тому числі ПДВ 1692,60
грн.); № від 02.09.2010 року 21808,97 грн. (в
тому числі ПДВ 3634,83 грн.); № від
06.09.2010 року на суму 21168,96 грн. (в тому
числі ПДВ 3528,16 грн.); № від 15.09.2010
року 124795,80 грн. (в тому числі ПДВ 20799,30
грн.); № від 16.09.2010 року на суму
62207,81 грн. (в тому числі ПДВ 10367,97 грн.); №
від 07.09.2010 року на суму 131490,00 грн.
(в тому числі ПДВ 21915,00 грн.); № від
14.09.2010 року на суму 79750,00 грн. (в тому
числі ПДВ 13291,67 грн.); № від 09.09.2010
року на суму 170810,00 грн. (в тому числі ПДВ
28468,33 грн.); № від 05.10.2010 року 121144,32
грн. (в тому числі ПДВ 20190,72 грн.); №
від 15.10.2010 року на суму 81444,00 грн. (в тому
числі ПДВ 13574,00 грн.); № від 01.10.2010
року на суму 43836,00 грн. (в тому числі ПДВ
7306,00 грн.); № від 02.12.2010 року на
суму 107315,82 грн. (в тому числі ПДВ 17885,97
грн.); № від 14.12.2010 року 30480,00 грн. (в
тому числі ПДВ 5080,00 грн.); від
16.12.2010 року 125450,10 грн. (в тому числі ПДВ
20908,35 грн.); № від 28.12.2010 року на
суму 161970,00 грн. (в тому числі ПДВ 26995,00
грн.); № від 30.12.2010 року на суму
235690,80 грн. (в тому числі ПДВ 39281,80 грн.); №
від 22.12.2010 року на суму 22411,20 грн. (в
тому числі ПДВ 3735,20 грн.); № від
16.12.2010 року 69241,50 грн. (в тому числі 11540,25
грн.); № від 09.12.2010 року на суму
2290,31 грн. (в тому числі ПДВ 381,72 грн.); №
від 02.12.2010 року на суму 77314,50 грн. (в
тому числі ПДВ 12885,75 грн.); № 1180006 від
18.01.2011 року на суму 68931,00 грн. (в тому
числі ПДВ 11488,50 грн.); № 1180007 від 18.01.2011
року на суму 42150,00 грн. (в тому числі ПДВ
7025,00 грн.); № 2100001 від 10.02.2011 року на суму
156467,16 грн. (в тому числі ПДВ 26077,86 грн.); №
2030002 від 03.02.2011 року на суму 88735,06 грн. (в
тому числі ПДВ 14789,18 грн.); № від
09.07.2010 року на суму 93832,02 грн. (в тому
числі ПДВ 15638,67 грн.); № від 22.07.2010
року на суму 109710,00 грн. (в тому числі ПДВ
18285,00 грн.); № від 20.08.2010 року на
суму 37402,81 грн. (в тому числі ПДВ 6233,80
грн.); № від 16.08.2010 року на суму
8352,00 грн. (в тому числі ПДВ 1392,00 грн.); №
від 12.08.2010 року на суму 24780,17 грн. (в
тому числі ПДВ 4130,03 грн.); № від
10.08.2010 року на суму 4385,23 грн. (в тому
числі ПДВ 730,87 грн.); № від 10.08.2010
року на суму 20791,52 грн. (в тому числі ПДВ
3465,25 грн.); № від 05.08.2010 року на
суму 31476,00 грн. (в тому числі ПДВ 5246,00
грн.); № від 03.08.2010 року на суму
18525,06 грн. (в тому числі ПДВ 3087,51 грн.); №
від 30.09.2010 року 100000,00 грн. (в тому
числі ПДВ 16666,67 грн.); № від 13.10.2010
року на суму 250193,23 грн. (в тому числі ПДВ
41698,87 грн.); № від 18.10.2010 року на
суму 16690,60 грн. (в тому числі ПДВ 2781,77
грн.); № від 23.11.2010 року на суму
70745,24 грн. (в тому числі ПДВ 11790,87 грн.); №
від 23.11.2010 року 87075,12 грн. (в тому
числі 14512,52 грн.); № від 24.11.2010 року
на суму 85318,20 грн. (в тому числі ПДВ 14219,70
грн.); № від 25.11.2010 року на суму
45728,00 грн. (в тому числі ПДВ 7621,33 грн.); №
від 25.11.2010 року на суму 35015,89 грн. (в
тому числі ПДВ 5835,98 грн.); № від
27.12.2010 року на суму 453834,85 грн. (в тому
числі ПДВ 75639,14 грн.); № від 09.12.2010
року на суму 19775,90 грн. (в тому числі ПДВ
3295,98 грн.); № від 07.12.2010 року на
суму 3319,62 грн. (в тому числі ПДВ 553,27 грн.);
№ від 07.12.2010 року на суму 10936,34 грн.
(в тому числі ПДВ 1822,72 грн.); № від
06.12.2010 року на суму 2288,46 грн. (в тому
числі ПДВ 381,41 грн.); № від 02.12.2010
року на суму 69624,00 грн. (в тому числі ПДВ
11604,00 грн.); № від 02.12.2010 року на
суму 25620,54 грн. (в тому числі ПДВ 4270,09
грн.).

Як встановлено в судовому засіданні,
позивачем здійснено повний розрахунок
із ПП "Екоенергобуд" за отримані
послуги, про що свідчать платіжні
доручення, які містяться в матеріалах
справи.

Із урахуванням встановленого в
судовому засідання та системного
аналізу вищезазначених норм права, суд
вважає за необхідне зазначити, що
укладені між позивачем та його
контрагентом угода виконана у повному
обсязі, наявність умислу на укладання
договору купівлі-продажу з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, відповідачем не
доведено, а тому вказаний правочин не
може розглядатися як нікчемний з
мотивів його завідомої суперечності
інтересам держави і суспільства.

Окрім того, в постанові Пленуму ВСУ (п.18)
від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" також
зазначено, що при кваліфікації
правочину за статтею 228 ЦК має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Водночас позивачем не надано суду
доказів наявності такого вироку щодо
посадових осіб як позивача так і його
контрагентів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

З урахуванням викладеного, на
переконання суду, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення за №
, за № та за № від 02.08.2012
року не ґрунтуються на нормах права,
внаслідок чого підлягають визнанню
протиправними та скасуванню, а
адміністративний позов - до
задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова або
службова особа.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та
скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в Косівському
районі Головного Управління
Міндоходів в Івано-Франківської
області за № , за № та за
№ від 02.08.2012 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Квант-Агро ЛТД"
сплачений ним судовий збір в розмірі
314,89 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Панікар
І.В.

Постанова складена в повному
обсязі 14.04.2014 року.