Справа № 2-а-453/2010
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року
Справа № 876/13801/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді
Запотічного І.І..,

суддів
Довгої О.І., Ліщинського
А.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
районної державної адміністрації на
постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від 22.01.2010 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, -

В С Т А Н О В
И В:

21.04.2009 року позивачка звернулася до
суду з вказаним вище позовом та просила
визнати неправомірними дії
відповідача щодо невиплати допомоги по
догляду за дитиною до досягненням нею
трьохрічного віку за періоди з 09.07.2007 по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року.

Постановою Рівненського районного
суду Рівненської області від 22.01.2010
року позов задоволено. Визнано дії
протиправними. Зобов'язано відповідача
здійснити нарахування та виплату
позивачу допомоги по догляду за дітьми
до досягнення ними трьохрічного віку
за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року
та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року
відповідно до ст.43 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі прожиткового
мінімуму, встановленого ЗУ «Про
Державний бюджет України» на
відповідні роки для дітей віком до
шести років, з врахуванням виплачених
сум.

Постанову суду оскаржив відповідач,
який в апеляційній скарзі вважає, що
суд першої інстанції прийняв незаконне
та необґрунтоване рішення та таке, що
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позовну заяву
залишити без розгляду та закрити
провадження по справі.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач наполягав на застосуванні
строку звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом
визначеного ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Оскільки позивачка звернулась до суду
з позовом 21.04.2009 року та поважних причин
пропуску строку звернення до суду не
навела то позовні вимоги підлягають
задоволенню за період з 21.04.2008 року.

Позивачка 29.12.2006 року народила дитину.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
(далі - Закон № 107-VI) - відносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми "
(далі - Закон № 2811-XII), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13), та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон № 2240-ІІІ), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення №10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону №2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону
№2811-ХІІ.

Оскільки у справі, що розглядається,
суд першої інстанції встановив, що спір
виник щодо виплати допомоги особі, яка
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів апеляційного
суду дійшла висновку, що на відносини
щодо виплати допомоги такій особі
поширювалися норми Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення за період з 22.05.2008 року до
досягнення дитиною трирічного віку,
оскільки дію статті 43 було відновлено з
22 травня 2008 року згідно рішення
Конституційного Суду України № 10-рп/2008.

З врахуванням викладеного вище, судом
першої інстанції прийнято рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Рішення ухвалене
не на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи, не
підтверджених тими доказами, які були
наявними у матеріалах справи.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ст.202,
ч.2 ст.205, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації задовольнити частково,
постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від 22.01.2010 року у
справі №2а-453/10 скасувати та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трьохрічного віку в
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років неправомірними.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської районної державної
адміністрації провести ОСОБА_1
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трьохрічного віку в розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період 22.05.2008 року до досягнення
дитиною трирічного віку,з урахуванням
виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
І.І. Запотічний

Судді
О.І. Довга

А.М. Ліщинський