Справа № 2а-1511/2009/1416
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-1511/2009/1416

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Олефір Микола Васильович

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді - О.А. Шевчук,

суддів: Л.Є. Зуєвої, О.В. Лук`янчук

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва на
постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 18 грудня 2009 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва про визнання дій
неправомірними, нарахування та
стягнення недоплаченої щомісячної
державної соціальної допомоги "дітям
війни", -

ВСТАНОВИЛА:

21 жовтня 2008 року позивач звернувся до
суду з вищевказаними позовними
вимогами.

Позивач зазначив, що він відноситься до
категорії діти війни та відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» має право на
щомісячне підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.
Посилаючись на те, що таке підвищення
до пенсії йому не виплачувалось, просив
поновити пропущений строк для
звернення до суду за захистом
порушених прав, свобод та інтересів за
період з 01.01.2006 року до 31.12.2007 року;
зобов'язати відповідача нарахувати та
виплатити на його користь недоплачену
як дитині війни щомісячну державну
соціальну допомогу за 2006-2007 р.р. в
сумі-2733 грн. 30 коп.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 18 грудня 2009 року позов
задоволено частково. Визнано
протиправною бездіяльність
відповідача щодо не нарахування та
виплати позивачу підвищення до пенсії
як дитині війни. Зобов`язано
відповідача здійснити нарахування та
виплату позивачу підвищення до пенсії
як дитині війни за період з 02.04.2006 року
по 31.12.2006 року, 09.07.2007 року до 31 грудня 2007
року. В задоволенні іншої частини
позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог, пенсійний орган
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити. В апеляційній скарзі
пенсійного органу, зокрема, зроблено
посилання на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
зокрема ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Заслухавши доповідача, розглянувши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
її часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач
відноситься до категорії діти війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Отже відповідно до положень вказаного
закону пенсія позивача повинна
виплачуватись із збільшенням її на 30 %
мінімальної пенсії за віком.

При цьому розмір мінімальної пенсії за
віком необхідно обраховувати
відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Згідно з п. п. 7 п. 2.1. Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах
управління відповідно до покладених на
нього завдань призначає (здійснює
перерахунок) і виплачує пенсії,
допомогу на поховання та інші
соціальні виплати відповідно до
чинного законодавства.

Таким чином, позивач має право на
перерахунок пенсії з підвищенням її на
30 % мінімальної пенсії за віком, а
бездіяльність відповідача щодо не
нарахування вказаного підвищення є
незаконною.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
Кабінет Міністрів України в 2006 році не
визначив порядку виплати надбавки до
пенсії дітям війни, то вимоги позивача,
що стосуються 2006 року, задоволенню не
підлягають.

Згідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) для звернення
до адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України (в
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин) пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін. Якщо суд визнає причину
пропущення строку звернення до суду
поважною, адміністративна справа
розглядається і вирішується в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звернувся до суду з проханням
відновити пропущений строк звернення
до суду тільки 21 жовтня 2008 року, тобто
наполягав на його застосуванні та
відповідному поновленні.

Доводи позивача щодо необізнаності не
є поважною причиною пропуску строку
звернення до суду.

За таких підстав колегія суддів
приходить до висновку, що права
позивача підлягають захисту з 21 жовтня
2007 року.

На підставі викладеного, враховуючи
приписи ч. 2 ст. 152 Конституції України
та наявність Рішення Конституційного
Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007,
з урахуванням дати звернення позивача
до суду з адміністративним позовом
висновок суду першої інстанції про
задоволення вимог позивача за період з
02.04.2006 року по 31.12.2006 року, 09.07.2007 року до
31 грудня 2007 року суперечить наведеним
вище положенням.

Таким чином, перерахунок пенсії
позивачу необхідно здійснювати з 21
жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, оскільки
рішення суду першої інстанцій ухвалено
з порушенням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана не вірно, а
доводи апеляційної скарги
спростовують висновок суду.

Відповідно до ст. 202 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.3 ч.1 ст. 198; п.4 ч.1
ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва - задовольнити
частково.

Постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 18 грудня 2009 року -
скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва щодо не
нарахування доплати до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
ОСОБА_1, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
період з 21 жовтня 2007 року по 31 грудня 2007
року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Миколаєва нарахувати та виплатити
ОСОБА_1 доплату до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування за період з 21
жовтня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Позовні вимоги в іншій частині
залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
Л.Є. Зуєва

Суддя:
О.В. Лук`янчук