Справа № 820/12299/13-а
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р.Справа № 820/12299/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Зливко І.М., Бутенко Ю.О.

представника відповідача -
Буряківського О.В., Наконечного А.С.

представника позивача - Циганенко О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Київському районі
м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11.02.2014р.
по справі № 820/12299/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю ЛІК"

до Державної податкової інспекції
у Київському районі м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 214
року адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІК"( далі - ТОВ "ЛІК")
до Державної податкової інспекції у
Київському районі м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області ( далі - ДПІ в Київському р-ні м.
Харкова) про скасування податкових
повідомлень-рішень - задоволено
частково.

Скасовано податкове повідомлення
- рішення від 26.11.2013 року № в
частині збільшення ТОВ "ЛІК" суми
грошового зобов'язання по податку на
прибуток в розмірі 86477, 00 грн. за
основним платежем та 21619, 25 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Скасовано податкове повідомлення -
рішення від 26.11.2013 року № в
частині збільшення ТОВ "ЛІК" суми
грошового зобов'язання по податку на
додану вартість в розмірі 122781, 00 грн.
за основним платежем та 30695, 25 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Скасовано податкове повідомлення -
рішення від 26.11.2013 року № про
збільшення Товариству з обмеженою
відповідальністю "ЛІК" суми грошового
зобов'язання з адміністративних
штрафів та інших санкцій в розмірі 510, 00
грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду,
відповідачем подано апеляційну скаргу,
в якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, ненадання
належної правової оцінки обставинам
справи, просив скасувати оскаржувану
постанову в частині задоволення
позовних вимог ТОВ "ЛІК".

В обґрунтування вимог
апеляційної скарги зазначив, що
перевіркою встановлені порушення
податкового законодавства, допущені
ТОВ "ЛІК", оскільки до витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, включено витрати по
придбаним товарам, які не підтверджені
відповідними розрахунковими
первинними документами, до перевірки
не надано товарно - транспотні
накладні, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку;
безпідставно включено до вказаних
вище витрат у IV кв. 2012 року витрати по
придбаному пальному, який використаний
на легковий автомобіль орендований у
фізичної особи ОСОБА_4 в загальній сумі
50773 грн.; позивачем завищено в додатку
ВЗ до Декларації за період з 01.04.2011 р по
31.12.2012 в сумі 9955 грн. Апелянт вважає, що
ТОВ "ЛІК" безпідставно віднесено до
складу валових витрат та податкового
кредиту суми по взаємовідносинам із
ТОВ "Вельд", ТОВ "Рокфор Маркет", ОСОБА_4.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, представника
відповідача, перевіривши доводи
апеляційної скарги, правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, дослідивши
письмові докази по справі, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні
вимоги суд першої інстанції виходив з
того, що господарські операції
позивача з ТОВ «ВЕЛЬД» мають реальний
характер, що підтверджено первинними
документами.

Колегія суддів з даним висновком суду
погоджується виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ДПІ у Київському р-ні м.
Харкова було здійснено перевірку
позивача, за результатами якої було
складено акт від 13.11.2013 р. №
951/20-31-22-01-07/31440611 "Про результати
планової виїзної перевірки ТОВ "ЛІК" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2010 року по
31.12.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01. 2010 року
по 31.12. 2012 року" (далі по тексту - акт
перевірки).

Відповідно до висновку акту перевірки
перевіркою встановлено порушення з
боку позивача вимог: п. 138.2, п. 138.8, ст. 138,
пп. 139.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового Кодексу
України № 2755-VІ від 02.12.2010 р. ( далі - ПК
України), занижено податок на прибуток
в сумі 108194 грн., в тому числі в ІV кв. 2011
р. в сумі 4742 грн., в І кв. 2012 р. в сумі 49025
грн., в II кв. в сумі 28434 грн., в III кв. в сумі
13604 грн., в ІV кв. 2012 р. в сумі 12389 грн.; пп.
192.1.1 п. 192.1 ст. 192, пп. 198.3, пп. 198.5, пп. 198.6,
ст.198 Податкового Кодексу України №
2755-УІ від 02.12.2010р. зі змінами та
доповненнями занижено податок на
додану вартість в сумі 142891 грн., в тому
числі за лютий 2012 р. в сумі 21074 грн., за
березень 2012 р. в сумі 30395 грн., за травень
2012 р. в сумі 26858 грн., за липень 2012 р. в
сумі 13293 грн. за серпень 2012 р. в сумі 1635
грн., за вересень 2012 р. в сумі 1289 грн., за
жовтень 2012 р. в сумі 2155 грн., за листопад
2012 р. в сумі 10043 грн., за грудень 2012 р. в
сумі 36149 грн.

На підставі акта перевірки були
винесені податкові повідомлення -
рішення від 26.11.2013 року: № про
збільшення ТОВ "ЛІК" суми грошового
зобов'язання по податку на прибуток в
розмірі 134057, 00 грн., в тому числі - 108194, 00
грн. за основним платежем та 25863, 00 грн.
за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами); № про збільшення ТОВ
"ЛІК" суми грошового зобов'язання по
податку на додану вартість в розмірі
178613, 75 грн., в тому числі - 142891, 00 грн. за
основним платежем та 35722, 75 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами); № про збільшення ТОВ
"ЛІК" суми грошового зобов'язання з
адміністративних штрафів та інших
санкцій в розмірі 510, 00 грн. (далі по
тексту - податкові
повідомлення-рішення).

Перевіряючи правомірність прийняття
спірних податкових повідомлень -
рішень, колегія суддів зазначає
наступне.

Судовим розглядом встановлено, що між
позивачем та ТОВ "Вельд" був укладений
договір поставки № ВТ 00015/08 від 03.01.2008 р.
, згідно п. 1.1 якого ТОВ "Вельд"
(постачальник) зобов'язується на умовах
та в порядку, визначених цим договором
поставляти (передавати у власність
покупця) згідно замовлення та
накладних продукцію, а покупець
зобов'язується приймати названу
продукцію та оплачувати її.

Предметом поставки за цим договором є
продукти харчування (п. 1.2 договору).

Загальна сума договору складається з
окремих сум операцій, проведених на
виконання даного договору, згідно з
накладними постачальника (п. 4.7
договору).

Реальність вчинення господарських
операцій між ТОВ "ЛІК" та ТОВ "Вельд"
підтверджується копіями: видаткових
накладних та податкових накладних (а.с.
53-126 т.2), товарно-транспортних накладних
, журналу реєстрації виданих та
отриманих довіреностей , платіжних
доручень .

Придбаний товар був оприбуткований
позивачем, що підтверджується звітами
по господарським операціям , оборотною
відомістю руху матеріальних цінностей
.

Як вбачається з матеріалів справи,
вартість придбаних ТМЦ були включені
позивачем до складу валових витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування у загальній сумі 411796, 00
грн., у тому числі за 1 квартал 2012 року в
сумі 217451, 00 грн., за ІІ квартал в сумі
132015, 00 грн., за ІІІ квартал 2012 року у сумі
62330, 00 грн., а суми ПДВ за виписаними ТОВ
"Вельд" податковими накладними
включені до складу податкового
кредиту, відображені у реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних, додатках 5 до податкових
декларацій з податку на додану
вартість за лютий 2012 року в сумі 14249, 0
грн., за березень 2012 року в сумі 29241, 00
грн., за травень 2012 року в сумі 26403, 00
грн., за липень 2012 р. в сумі 12466, 00 грн.

Подальше використання позивачем
придбаних у ТОВ "Вельд"
товарно-матеріальних цінностей у
власній господарській діяльності
підтверджується копіями: договорів на
поставку товарів з додатками до них з
ТОВ "Рокфор маркет", ТОВ "Восторг", СУАП
"Європоль", ТОВ "Карпос", ТОВ "Край-2", ТОВ
"Союз Супермаркетів Харкова", НВПП
"Стінг" , накладних .

Згідно зі статтею 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Згідно з пунктом 138.2 статті 138 ПК
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 ПК України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
податковий кредит визначено як суму, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльні платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенні
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативної або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податкової накладною.

В п. 198.6 ст. 198 ПК України зазначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
сумі податку, які попередньо віднесені
до податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
закону.

Податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс) (пункт 201.7
статті 201 ПК України).

Отже, для отримання права на податковий
кредит із сум податку на додану
вартість, сплачених в ціні придбаного
товару (робіт, послуг), платник ПДВ
повинен мати податкові накладні,
видані на фактично отриманий товар
(роботи, послуги), що призначений для
використання у власній господарській
діяльності.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів прийшла до висновку, що договори
було складено з метою їх реального
виконання. Позивач ставив за мету
здійснення господарської діяльності, а
не отримання податкової вигоди, усі
витрати позивача з придбання товарів
були об'єктивно необхідні позивачу для
забезпечення господарської
діяльності, та підтверджені належним
чином складеними первинними
документами.

За змістом ч. 2 ст. 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 цього Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, які були видані за
договором за своєю формою та змістом
відповідають вимогам, які актами
чинного законодавства встановлені для
первинних документів.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
правомірним є віднесення ТОВ "ЛІК" сум
до валових витрат та сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
по взаємовідносинам із ТОВ "Вельд", що
свідчить про відсутність заниження ТОВ
"ЛІК" податку на прибуток в сумі 86477, 00
грн. та податку на додану вартість в
розмірі 82359, 00 грн. за 2012 рік по вказаним
взаємовідносинам.

Крім того, судовим розглядом
встановлено, що до накладних про
повернення № 16/03 від 16 березня 2013 року
на суму 7210, 23 грн., в т.ч. ПДВ 1201,70 грн. та
накладної про повернення № 16/03-2 від 16
березня 2013 року на суму 274 437,31 грн., в т.ч.
ПДВ 45 739,55 грн. ТОВ "ЛІК" повернуло ТОВ
"Вельд" раніш отриманий товар (а.с. 3-6 т.
6). У зв'язку з чим 26.03.2013 р. ТОВ "Вельд"
надало розрахунки кількісних та
вартісних показників до податкових
накладних (а.с. 7-56 т. 6).

ТОВ "ЛІК" на підставі зазначених
розрахунків, у відповідності до пп.
192.1.1, п. 192.1 ст. 192 ПК України, зменшило
суму податкового кредиту, що знайшло
своє відображення в бухгалтерському та
податковому обліку підприємства.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ
"ЛІК" у додатку № 1 до податкової
декларації з податку на додану
вартість за березень 2013 року в
Розрахунку коригування сум податку на
додану вартість до податкової
декларації з податку на додану
вартість (Д1) в Розділі 2 Коригування
податкового кредиту відобразило
зазначені коригування, показники якого
кореспондуються з показниками рядка 16
податкової декларації з податку на
додану вартість за березень 2013 року.

Відповідно до пункту 192.1 статті 192
розділу V ПК України, якщо після
постачання товарів/послуг
здійснюється будь-яка зміна суми
компенсації їх вартості, включаючи
наступний за постачанням перегляд,
перерахунок у випадках повернення
товарів/послуг особі, яка їх надала, або
при поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача підлягають відповідному
коригуванню.

Якщо внаслідок такого перерахунку
відбувається зменшення суми
компенсації на користь платника
податку - постачальника, то: а)
постачальник відповідно зменшує суму
податкових зобов'язань за результатами
податкового періоду, протягом якого
був проведений такий перерахунок, та
надсилає отримувачу розрахунок
коригування податку; б) отримувач
відповідно зменшує суму податкового
кредиту за результатами такого
податкового періоду в разі, якщо він
зареєстрований як платник податку на
дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг
(підпункт 192.1.1 пункту 192.1 статті 192
розділу V Кодексу).

При цьому, згідно позиції Міністерства
доходів і зборів України, викладеної у
листі від 26.09.2013, № 11981/6/99-99-19-04-02-15 "Щодо
заповнення розрахунків коригування
кількісних і вартісних показників до
податкових накладних" при здійсненні
перерахунку у випадках повернення
товарів особі, яка їх надала, або при
поверненні постачальником суми
попередньої оплати товарів/послуг,
суми податкових зобов'язань та
податкового кредиту постачальника та
отримувача повинні бути відкориговані
одночасно в тому звітному періоді, на
який припадає дата отримання та
підписання отримувачем розрахунку.

Колегія суддів зазначає, що планова
перевірка ТОВ "ЛІК" відбувалась на
підставі наказу про проведення
перевірки ТОВ "ЛІК" від 07.10.2013 р. за № 550
щодо питань дотримання вимог
податкового законодавства валютного
та іншого законодавства за період з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2012 року (а.с. 80
т.1).

Таким чином, відповідач обмежений
проміжком періоду перевірки,
визначений в наказі на проведення
перевірки, а саме з 01 січня 2010 року по 31
грудня 2012 року, а тому перевірка
періоду, що не передбачений наказом на
її проведення є безпідставною.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
протиправність висновку податкового
органу про завищення ТОВ "ЛІК"
податкового кредиту в сумі 40422 грн., по
взаємовідносинам з ТОВ "Вельд" стосовно
повернення товару та відповідним
коригуванням ПДВ, що відбулося в
березні 2013 року та правомірність
зменшення позивачем суми в розмірі 40422
грн. податкового кредиту з ПДВ.

Щодо винесення податковим органом
податкового повідомлення - рішення від
26.11.2013 року № про збільшення ТОВ
"ЛІК" суми грошового зобов'язання з
адміністративних штрафів та інших
санкцій в розмірі 510, 00 грн. через
порушення ним п. 44.1 та 44.3 ст. 44 ПК
України колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до п. 44.1 ПК України, для
цілей оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

У п. 44.3 ст. 44 ПК України, платники
податків зобов'язані забезпечити
зберігання документів, визначених у
пункті 44.1 цієї статті, а також
документів, пов'язаних із виконанням
вимог законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, не менш як 1095 днів з
дня подання податкової звітності, для
складення якої використовуються
зазначені документи, а у разі її
неподання - з передбаченого цим
Кодексом граничного терміну подання
такої звітності.

Так, відповідно до п.п. 4-6 Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 22.12.2010 р. № 984 акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. За
результатами документальної перевірки
в акті викладаються всі суттєві
обставини фінансово-господарської
діяльності платника податків, які
мають відношення до фактів виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби. Факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

В акті перевірки позивача податковий
орган не вказав первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку
позивача, що підтверджують наявність
фактів порушень ним норм податкового
законодавства та не зазначено, які саме
документи у позивача відсутні, докази
запитування певних документів, та
відмови у їх наданні позивачем через їх
відсутність або будь-які інші
обставини, що свідчить про
неправомірність винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Згідно статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги стосовно визнання
неправомірним та скасування
податкових повідомлень-рішень від
26.11.2013 року № та № про
збільшення суми грошового зобов'язання
ТОВ "ЛІК" з податку на прибуток в
частині донарахування суми податку в
розмірі 108096, 25 грн. та в частині
донарахування суми податку на додану
вартість в розмірі 153476, 25 грн., а також
податкового повідомлення рішення №
як таких, що прийнято з
порушенням норм діючого законодавства
України, підтверджуються матеріалами
справи, не спростовані відповідачем, а
відтак підлягають задоволенню.

В іншій частині постанова Харківського
окружного адміністративного суду не
оскаржувалась.

Доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає такими що не
спростовують правомірних висновків
суду першої інстанції з вище
зазначених підстав.

Таким чином, оскільки належними
та допустимими доказами відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення,
не довів обґрунтованість своїх
висновків, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції вірно дійшов
висновку, що вище дії позивача
відповідають положенням норм чинного
законодавства України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Київському
районі м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року по справі № 820/12299/13-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Любчич Л.В.Судді
Сіренко О.І. Спаскін О.А. Повний текст
ухвали виготовлений 14.04.2014 р.