Справа № 812/2006/14
Суддя: О.П. Островська
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2014 рокуЛуганськСправа №
812/2006/14

Луганський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді: Островської О.П.,

при секретарі: Тельдековій Н.В.,

за участю:

представника позивача: Константинової
Ю.В,

представників відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луганську
адміністративну справу за позовом
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробниче
підприємство «Бумер» про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій та пені в сумі 16465,80 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2014 року до Луганського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробниче
підприємство «Бумер» про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій та пені в сумі 16465,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що у порушення
статті 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» відповідач не працевлаштував
необхідну кількість інвалідів у 2012
році.

У зв'язку з цим, позивачем були
нараховані адміністративно -
господарські санкції за одне
нестворене робоче місце, призначених
для працевлаштування інварів у розмірі
15418,60 грн. (ця сума адміністративно -
господарських санкцій виникла у період
з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року відповідно
до звіту Форми №10-ПН за 2012 рік).

Факт того, що у відповідача у 2012 році не
були працевлаштовані інваліди у
необхідній кількості підтверджується
звітом Форми №10-ПН.

За порушення строків сплати сплати
адміністративно - господарських
санкцій підприємству була нарахована
пеня, розмір якої станом на 21.03.2014 року
(момент подачі позову) дорівнює 1047,20
грн.

Усього сума заборгованості
підприємства складає 16 465,80 грн.

На підставі викладеного позивач
просить стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю Виробниче
підприємство «Бумер» адміністративно -
господарські санкції та пеню в сумі
16465,80 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
надав пояснення, аналогічні викладеним
у позові та проси позовні вимоги
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не прибув, повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

09.04.2014 року в судовому засіданні
представник відповідача надав заяву, в
якій зазначив, що Товариство з
обмеженою відповідальністю Виробниче
підприємство «Бумер» адміністративний
позов не визнає (а.с.27).

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини та
відповідні їм правовідносини, оцінивши
надані докази, суд приходить до
висновку, що у задоволенні позову
необхідно відмовити з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач Товариство з обмеженою
відповідальністю Виробниче
підприємство «Бумер» зареєстроване в
якості юридичної особи виконавчим
комітетом Луганської міської ради
18.03.2003 та використовує найману працю (а.
с. 24-26). Згідно довідки №2921 від 11.12.2013
відповідач зареєстрований як
роботодавець у відділенні Фонду
соціального захисту інвалідів за
№44/251/136 11.12.2013 року (а. с. 68).

Відповідно до звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012 рік,
на підприємстві середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу становить 43 осіб,
кількість інвалідів, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
відповідно до вимог ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
становить 3 особи, з них
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 2 (а. с. 16).

Згідно листа Старобільського
районного центру зайнятості №28/4-2976 від
20.12.2013, який був долучений позивачем до
позову, відповідач Товариство з
обмеженою відповідальністю Виробниче
підприємство «Бумер» протягом 2012 року
надавало Старобільському районному
центру зайнятості інформацію про
наявність вільних робочих місць за
формою №3-ПН «Звіт про наявність
вакансій» для осіб з інвалідністю, такі
особи центром зайнятості для
працевлаштування на ТОВ «Бумер» станом
на 19.01.2012 року, 24.01.2012 року, 28.04.2012 року,
21.05.2012 року, 28.05.2012 року, 05.06.2012 року,
10.08.2012 року, 05.09.2012 року, 27.09.2012 року та
26.10.2012 року (а.с.14).

Згідно листа Старобільського
районного центру зайнятості №28/4-1019 від
08.04.2014, відповідач Товариство з
обмеженою відповідальністю Виробниче
підприємство «Бумер» протягом 2012 року
також надавало Старобільському
районному центру зайнятості
інформацію про наявність вільних
робочих місць за формою №3-ПН «Звіт про
наявність вакансій» для осіб з
інвалідністю, такі особи центром
зайнятості для працевлаштування на ТОВ
«Бумер» станом на 01.02.2012 року, 01.03.2012
року, 02.07.2012 року, 01.11.2012 року, 03.12.2012 року
(а.с.75).

Відповідно до ст. 7 Закону «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.1991 №875-ХІІ (далі - Закон
№875-ХІІ), законодавство про соціальну
захищеність інвалідів в Україні
складається з цього Закону та інших
актів законодавства, що видаються
відповідно до нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону №875-ХІІ,
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 19 Закону №875-ХІІ, встановлено,
що для підприємств (об'єднань), установ
і організацій незалежно від форми
власності і господарювання
встановлюється норматив робочих місць
для забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від середньооблікової чисельності
працюючих, а якщо працює від 8 до 25
чоловік, - у кількості одного робочого
місця.

Відповідно до ст. 20 Закону №875-ХІІ,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 25 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

За змістом ч. 3 ст. 19 Закону №875-ХІІ,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць, виходячи з
вимог ст. 18 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 18 вищевказаного Закону,
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону №875-ХІІ,
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Про наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів
роботодавці повідомляють
територіальні відділення Фонду
соціального захисту інвалідів. Згідно
з наказом Міністерства праці та
соціальної політики України «Про
затвердження форми звітності №10-ПІ
(річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» та
Інструкцію щодо заповнення форми
звітності №10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів» від 10.02.2007 №42, щороку до 1
березня, наступного після звітного
періоду, звіт подається або
надсилається рекомендованим листом за
місцем їх державної реєстрації
відділенню Фонду.

Матеріалами справи підтверджено, що
підприємство звітувало до
Старобільського районного центру
зайнятості інформацію щодо наявності
вільних робочих місць, про що свідчать
звіти за формою №3-ПН «Звіт про
наявність вакансій» (а. с. 58, 59, 60, 61, 62, 63,
64, 65, 66, 67).

Виходячи з вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що відповідач
виконав всі вимоги вищевказаної норми
законодавства, а саме: створив робочі
місця для працевлаштування інвалідів,
протягом 2012 року звітував до
Старобільського районного центру
зайнятості про наявність вакансій для
осіб з обмеженими можливостями, що
підтверджується звітністю форми №3-ПН
«Звіт про наявність вакансій».

Листами №28/4-2976 від 20.12.2013 та №28/4-1019 від
08.04.2014 Старобільського районного центр
зайнятості підтверджує надходження
звітів протягом 2012 року від ТОВ «Бумер»
про наявність вільних робочих для
інвалідів.

Аналізуючи норми Конституції України
та діючого законодавства, суд
приходить до висновку, що основним
органом працевлаштування громадян є
центри зайнятості; людина самостійно
обирає собі працю і не може бути
примушена виконувати її; інваліди,
забезпечуючи своє право на
працевлаштування, самостійно
звертаються на підприємства або у
центр зайнятості, вони вільні у виборі
професії та місця роботи.

Таким чином, суд вважає, що
відповідачем вжито всі передбачені
чинним законодавством заходи для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, на нього не може бути
покладена відповідальність за не
направлення органами соціального
захисту населення необхідної
кількості інвалідів на підприємство
для працевлаштування, та відсутність
інвалідів, які бажають
працевлаштуватись.

За таких обставин позовні вимоги
позивача щодо стягнення несплаченої
адміністративно-господарської санкції
та пені за невиконання 4% нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України у судовому засіданні 17 квітня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Складення постанови у повному обсязі
відкладено до 18 квітня 2014 року, про що
згідно вимог ч. 2 ст. 167 Кодексу
адміністративного судочинства України
повідомлено після проголошення
вступної та резолютивної частин
постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 11, 17, 18, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробниче
підприємство «Бумер» про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій та пені в сумі 16465,80 грн. -
відмовити в повному обсязі за
необґрунтованістю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Луганський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова суду не набрала законної
сили.

Постанова у повному обсязі складена та
підписана 18 квітня 2014 року.

Суддя
О.П. Островська