Справа № 802/163/14-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/163/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Заброцька
Суддя-доповідач: Курко О. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Курка О. П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Совгири Д. І.

при секретарі: Лозінській Н.В.

за участю представників сторін:

представника позивача:Бурки В.Р.

представника відповідача: Бабій Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у Вінницькій області на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства
агрофірми "Лани Поділля" до Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Вінницькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень , -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року приватне підприємство
агрофірма "Лани Поділля" ( далі -
Позивач) звернулось до Вінницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Вінницької об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області ( далі - Відповідач)
про скасування податкових
повідомлень-рішень.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 11 березня
2014 року позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить його скасувати в частині
задоволених позовних вимог та ухвалити
нову постанову, якою відмовити в
задоволенні позову повністю. В
апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування всіх обставин справи що
призвело до неправильного її
вирішення.

Представник Позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів
апеляційної скарги, у зв'язку з чим
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Представник Відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Враховуючи часткове задоволення
позовних вимог судом першої інстанції
та відсутність апеляційної скарги
Позивача на рішення суду, суд
апеляційної інстанції здійснює
перегляд постанови Вінницького
окружного адміністративного суду від 11
березня 2014 року за апеляційною скаргою
Відповідача в частині задоволених
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з 29.10.2013
року по 09.12.2013 року посадовими особами
Відповідача проведено планову виїзну
перевірку ПП Агрофірма "Лани Поділля" з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2011 року по 31.12.2012 року.

В ході проведеної перевірки
Відповідачем виявлено порушення вимог
податкового законодавства України, що
відображено у висновках акта перевірки
№1234/2201/31576351 від 16.12.2013 року.

На підставі вищевказаного акту
перевірки Вінницькою ОДПІ винесено
податкові повідомлення-рішення:

- № від 30 грудня 2013 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
ПП Агрофірма "Лани Поділля" з податку на
додану вартість на 297890,00 грн.;

- № від 30 грудня 2013 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
ПП Агрофірма "Лани Поділля" з податку на
прибуток на 276011,00 грн.;

- № від 30 грудня 2013 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб, що
сплачуються податковими агентами на
23176,60 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку щодо часткового задоволення
позовних вимог, з огляду на наступне.

Щодо часткового визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 30.12.2013
року.

Судом встановлено, що між Державним
територіально - галузевим об'єднанням
"Південно-Західна залізниця" та ПП
Агрофірма "Лани Поділля" -
"Вантажовласник" здійснювалась
господарська діяльність, в тому числі
на підставі договору № 508 від 06.07.2009
року, відповідно до якого залізницею
надавались послуги пов'язані з
перевезенням.

Факт надання послуг за вищезазначеним
договором підтверджується платіжними
дорученнями на оплату послуг залізниці
з призначенням платежу згідно договору
№ 508 від 06.07.2009 року, випискою ДТГО ПЗЗ
(ТехПД-з) з особового рахунку, довідками
по особистому рахунку Позивача,
податковими накладними.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07. 1999
р., підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно п. 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України, витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України передбачено, що не
включаються до складу витрат - витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Статтею 201 Податкового кодексу України
визначені основні положення щодо
податкової накладної, зокрема, вказані
обов'язкові вимоги до змісту
податкової накладної.

Отже, необхідною умовою для включення
витрат платником податків, до складу
витрат, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, та до складу
податкового кредиту з податку на
додану вартість є фактична наявність
господарських операцій з придбання
товарів (робіт, послуг), їх зв'язок з
господарською діяльністю платника
податків та підтвердження
відповідними первинними документами, у
тому числі податковими накладними.

Колегія суддів вважає, що твердження
апелянта про відсутність первинних
документів, якими підтверджується
здіснення господарських операцій
Позивача з Державним територіально -
галузевим об'єднанням
"Південно-Західна залізниця" є
необґрунтованими. Так, судами першої та
апеляційної інстанції досліджено
надані Позивачем в підтвердження
зазначених господарських операцій
документи, на підставі чого суд дійшов
висновку, що надані документи
оформленні належним чином та є
первинними в розумінні ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні». При цьому,
податкові накладні складені
відповідно до вимог ст. 201 Податкового
кодексу України та містять усі
обов'язкові реквізити.

Таким чином, встановлені обставини
свідчать про правомірність
зарахування ПП Агрофірма "Лани Поділля"
сум витрат, понесених за
господарськими операціями з Державним
територіально - галузевим об'єднанням
"Південно-Західна залізниця", до складу
валових витрат за четвертий квартал 2011
року.

Щодо часткового визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від 30.12.2013
року.

Судом встановлено, що між ДП "Агроцентр
ЄвроХім - Україна" (продавець) та ПП
Агрофірма "Лани Поділля" (покупець)
здійснювалась господарська
діяльність, в тому числі, на підставі
договору № 057 - 0004297 від 01.01.2012 року з
Додатком №109 від 26.12.2012 року та Додатком
№ 111 від 28.12.2012 року, відповідно до яких,
продавець передає в повну власність
покупця наступні товари: Нітроамофоску
16-16-16 в біг бегах, в кількості 40 тон,
загальною вартістю з ПДВ 182000,00 грн. та
Карбамідно-аміачну суміш №32, в
кількості 110 тон, загальною вартістю з
ПДВ 322300,00 грн., а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
вищевказаний товар.

В Акті перевірки вказано та
стверджується апелянтом, що Позивач не
надав до перевірки податкові накладні
№ 299 від 26.12.2012 року на суму ПДВ 12133,33
грн., № 343 від 26.12.12. 2012 року на суму 53716,67
грн. по взаєморозрахункам з ДП
"Агроцентр ЄвроХім - Україна", включені
ПП Агрофірма "Лани Поділля" до складу
податкового кредиту за грудень 2012 року.

Підпунктом 16.1.5 п. 16.1 ст. 16 ПК України
визначено, що платник податків, у
випадках, визначених законодавством,
зобов'язаний подавати на належним
чином оформлену письмову вимогу
контролюючого органу документи з
обліку доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних із визначенням
об'єктів оподаткування. У письмовій
вимозі контролюючого органу
обов'язково зазначається конкретний
перелік документів, який повинен
надати платник та підстави його
надання.

Судом першої інстанції встановлено та
не заперечується представником
Відповідача в ході апеляційного
розгляду справи, що на адресу Позивача
в ході перевірки не надсилалась від
Відповідача письмова вимога щодо
надання додаткових документів,
оскільки потреби в письмовому запиті
не було.

Крім цього, згідно матеріалів справи
факт придбання товару за
вищезазначеним договором № 057-0004297 від
01.01.2012 року з Додатками підтверджується
первинними документами, оформленими
відповідно до вимог ЗУ ««Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Податкового
кодексу України. А саме: видатковими
накладними № 7024 від 26.12.2012 року, №7045 від
28.12.2012 року, податковими накладними № 299
від 26.12.2012 року на суму ПДВ 12133,33 грн., №
343 від 26.12.12. 2012 року на суму 53716,67 грн.,
платіжними дорученнями та випискою
банку.

Таким чином, доводи апелянта про
відсутність у Позивача документів, що
підтверджують правомірність
формування податкового кредиту з
урахуванням суми податку на додану
вартість, сплаченої Позивачем
внаслідок здійснення господарських
операцій з ДП "Агроцентр ЄвроХім -
Україна", не знайшли свого
підтвердження та повністю
спростовуються наявними матеріалами
справи.

Щодо визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 30.12.2013
року.

Судом встановлено, що зазначене
податкове повідомлення-рішення
прийняте Відповідачем у зв'язку з тим,
що Позивачем в порушення п.54.2 ст. 54 та п.
57.1 ст. 57 Податкового кодексу України не
перераховано до бюджету суму
узгодженого податкового зобов'язання,
самостійно визначеного податковим
агентом по податку на доходи фізичних
осіб в сумі 18 133,28 грн.

В ході судового розгляду справи
представник Позивача пояснив, що
зазначене податкове зобов'язання було
вчасно сплачено Позивачем, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями платіжних доручень №1423
від 20.11.2012 року, № 1498 від 05.12.2012 року та
№ 1566 від 20.12.2012 року, проте не враховане
податковим органом, оскільки помилково
було зараховано на рахунок
екологічного збору.

Листом від 26.03.2013 року ПП Агрофірма
"Лани Поділля" просила Відповідача
перерахувати невірно перераховані
кошти з рахунку №0078 на рахунок
№0078 в сумі 69997,57 для сплати
податку на доходи з заробітної плати,
проте відповіді Позивачу на лист не
надавалось та жодних дій щодо
перерахування невірно перерахованих
коштів Відповідачем не вчинялось.

Крім того, на момент проведення
перевірки Позивача посадовим особам
Відповідача було відомо про ситуацію
щодо помилкового перерахування
Позивачем коштів для сплати податку на
доходи фізичних осіб на інший рахунок,
та про лист Позивача за вих. №5 від
26.03.2013 року, але оскільки зазначений
лист направлений Позивачем не в
перевіряємий період ( 01.04.2011 - 21.12.2012 ), а
пізніше, він не приймався до уваги.

Встановлені обставини свідчать, що
Позивачем було вчинено усі залежні від
нього дії щодо сплати податкового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб.

З огляду на зазначене, колегія суддів
зауважує, що Відповідачем як суб'єктом
владних повноважень, на якого
покладено обов'язок щодо доказування
правомірності прийнятого ним рішення,
не доведено обґрунтованість висновків
акту перевірки та прийняття
податкового повідомлення-рішення
№ від 30.12.2013 року, яким Позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб. Тому
колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що висновок суду першої
інстанції щодо визнання протиправним
та скасування зазначеного рішення
податкового органу відповідає
встановленим обставинам справи та є
обґрунтованим.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції було
повно та всебічно з'ясовано обставини,
що входять до предмета доказування та
мають значення для справи, надано їм
належну правову оцінку та винесено
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
що дає всі підстави для залишення його
без змін.

Згідно зі п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у Вінницькій області, - залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 11
березня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
18 квітня 2014 року .

Головуючий
Курко О. П.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Совгира Д. І.