Справа № 127/23050/13-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Федчишен С.А.
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

секретар судового засідання: Лукашик
М.О.

за участі:

позивача: ОСОБА_2

представників відповідачів: Смоляка
О.О., Титаренка О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 06
листопада 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Головного управління Пенсійного фонду
України у Вінницькій області,
управління Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Вінницького міського суду Вінницької
області із позовом до Головного
управління Пенсійного фонду України у
Вінницькій області, управління
Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області про захист конституційних прав
і гарантій незалежності і
недоторканості та соціального захисту
судді у відставці та ветерана
війни/учасника бойових дій шляхом
визнання неправомірними та
незаконними відмов у здійсненні
перерахунків щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та його підвищення, як ветерану
війни/учаснику бойових дій та
зобов'язання вчинити певні міри по
забезпеченню виконання зобов'язань
щодо перерахунків щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці та його підвищення, як
ветерану війни/учаснику бойових дій.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 06.11.2013р. позов
задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, управління Пенсійного фонду
України у Шаргородському районі
Вінницької області подало апеляційну
скаргу, в якій просило постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 06.11.2013р. скасувати, прийняти
нове рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи, що
призвело до неповного з'ясування
обставин справи і, як наслідок,
невірного вирішення справи та
прийняття необґрунтованої постанови.

Представники відповідачів в судовому
засіданні апеляційну скаргу
підтримали у повному обсязі, просили
вимоги, що в ній викладені,
задовольнити.

Позивач заперечив проти задоволення
апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, що з'явилися в
судове засідання, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, постановою Верховної Ради
України «Про звільнення суддів» № 2766
від 02.12.2010р. ОСОБА_2 був звільнений з
посади судді у зв'язку з поданням заяви
про відставку (а.с.24).

Згідно наказу Шаргородського
районного суду Вінницької області № 28
о-с від 21.12.2010р. ОСОБА_2 припинено
виплату щомісячного грошового
утримання з 21.12.2010р. в зв'язку зі
звільненням з посади судді
Шаргородського районного суду
Вінницької області (а.с.25).

Стаж роботи позивача на посаді судді
складає 19 років 3 місяці 14 днів. Остання
посада - суддя Шаргородського суду
Вінницької області. Позивач перебуває
на обліку в УПФУ Шаргородського району
Вінницької області.

Відповідно до розпоряджень начальника
УПФ України у Вінницькій області № 145762
від 10.07.2013 року; № 145762 від 13.09.2013 року; №
145762 від 23.09.2013 року, відповідачем УПФ
України у Шаргородському районі
Вінницької області з 01.06.2013 року,
включаючи спірний період з 03.06.2013 року,
було нараховано позивачу загальний
процент розрахунку утримання від
заробітку в розмірі 90 відсотків від
заробітної плати судді. Однак, УПФ
України у Шаргородському районі
врахувало 90 відсотків не від
заробітної плати (грошового утримання)
судді, працюючого на відповідній
посаді, як зазначено в ч. 3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції від 07.07.2010 року №
2453-VІ, а від його заробітної плати на
посаді судді Шаргородського районного
суду Вінницької області на момент його
звільнення з роботи, а саме станом на
21.12.2010 року, що складає основний розмір
утримання від середнього заробітку та
розмір утримання з обмеженням 4473грн.

Також, в розпорядженні начальника УПФ
України у Вінницькій області № 145762 від
03.09.2013 року здійснено перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання ОСОБА_2, виходячи із
загального проценту розрахунку від
заробітку 80% та розміру суддівської
винагороди судді місцевого суду
Вінницької області працюючого на
відповідній посаді за станом на період
з 01.12.2012 року по 31.12.2013 року в розмірі
14515,20 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачами були допущені порушення
конституційних прав позивача як судді
у відставці в частині забезпечення
гарантій незалежності і
недоторканості й соціального захисту
судді у відставці та ветерана війни,
учасника бойових дій.

Колегія суддів погоджується із
вказаним висновком, виходячи з
наступного.

Стаття ст.126 Конституції України,
закріплю гарантії незалежності суддів,
однією з яких є надання їм за рахунок
держави матеріального і соціального
захисту (заробітна плата, пенсія,
щомісячне довічне грошове утримання,
тощо), надання їм у майбутньому статусу
суддів у відставці, право якого на
пенсійне та щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією незалежності
працюючих суддів.

Згідно ч.5 ст.109 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» в редакції
від 07.07.2010 року № 2453-VІ, за суддею,
звільненим за його заявою про
відставку, зберігається звання судді
та гарантії недоторканості,
встановлені судді до його виходу у
відставку.

Згідно до ч.1 ст.129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» суддівська
винагорода регулюється цим Законом,
Законом України «Про Конституційний
Суд України» та не може визначатися
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та доплат за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь та
роботу, яка передбачає доступ до
державної таємниці.

В силу ч.3 ст.129 цього Закону, посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється у розмірі 15 мінімальних
заробітних плат, визначених законом, що
запроваджується поетапно: 1 січня 2012
року 8 мінімальних заробітних плат; з 1
січня 2013 року 10 мінімальних заробітних
плат; 1 січня 2014 року 12 мінімальних
заробітних плат; 1 січня 2015 року 15
мінімальних заробітних плат.

Суддям виплачується щомісячна доплата
за вислугу років у розмірі за наявності
стажу роботи, в тому числі понад 25 років
60 відсотків посадового окладу.

Мінімальна заробітна плата з 1 січня 2013
року, статтею 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2013 рік»
встановлена в розмірі 1147 грн.

Частиною 11 Розділу ІІІ Перехідних
положень Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» визначено
те, що судді, призначені чи обрані на
посаду до набрання чинності цим
Законом, зберігають визначення стажу
роботи на посаді судді відповідно до
законодавства, що діяло на день
набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Виходячи з викладеного, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання безпосередньо пов'язаний із
розміром заробітної плати суддів
відповідних судів.

Згідно із пп. 4 Рішення Конституційного
Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013
справа № 1 2/2013, Рішення
Конституційного Суду України має
преюдиціальне значення при розгляді
судами загальної юрисдикції позовів у
зв'язку з правовідносинами, що виникли
внаслідок дії положень законів
України, визнаних неконституційними.

В мотивувальній частині Рішення
Конституційного Суду України від 14
грудня 2011 року по справі № 18-рп/2011
вказано, що щомісячне довічне грошове
утримання судді є самостійною
гарантією незалежності судді та
складовою його правового статусу.
Правова природа щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
та щомісячного довічного грошового
утримання працюючого судді є
однаковою, а самі ці поняття
однорідними та взаємопов'язаними.
Щомісячне довічне грошове утримання
судді, який, маючи право на відставку,
продовжує працювати на посаді судді
встановлюється у зв'язку з виконанням
ним своїх обов'язків щодо здійснення
незалежного, неупередженого та
справедливого правосуддя, а щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці є належним утриманням цього
судді після припинення виконання ним
своїх професійних обов'язків та
особливою формою його соціального
забезпечення.

Як, слідує із Рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008
Справа №1-28/2008, однією з конституційних
гарантій прав і свобод людини і
громадянина є недопущення їх
скасування (частина друга статті 22
Конституції України) чи звуження їх
змісту та обсягу при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів (частина третя статті 22
Конституції України). Конституційний
Суд України неодноразово розглядав
проблему, пов'язану з реалізацією права
на соціальний захист, неприпустимістю
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень,
і сформулював правову позицію, згідно з
якою Конституція та закони України
виокремлюють певні категорії громадян
України, що потребують додаткових
гарантій соціального захисту з боку
держави. До них, зокрема, належать
громадяни, яким пенсія призначається
за спеціальними законами. У рішеннях
Конституційного Суду України
підкреслюється, що пільги, компенсації,
гарантії є видом соціальної допомоги і
необхідною складовою конституційного
права на достатній життєвий рівень,
тому звуження змісту та обсягу цього
права шляхом прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів за
статтею 22 Конституції України не
допускається (рішення Конституційного
Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99,
від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17
березня 2004 року № 7-рп/2004, від 1 грудня 2004
року № 20-рп/2004).

Відповідно до матеріалів справи
позивач має право на виплату йому
щомісячного довічного грошового
утримання судді в розмірі 90 відсотків
від грошового утримання судді
працюючого на відповідній посаді ще з
17.11.2008 року, тобто до виникнення спірних
правовідносин. Це право позивача на
виплату йому щомісячного довічного
грошового утримання судді в розмірі 90
відсотків від грошового утримання
судді працюючого на відповідній посаді
ще з 17.11.2008 року є непорушним, оскільки
гарантується нормами ст. 8, ч.ч. 2, 3 ст. 22,
ч. 1 ст. 58, ст. 64, 126 Конституції України.

Наведені норми законодавства та
положення Рішень Рішення
Конституційного Суду України свідчать
про безпідставність висновків
відповідачів щодо врахування під час
перерахунку грошового утримання судді
у відставці ОСОБА_2 заробітної плати на
посаді судді Шаргородського районного
суду Вінницької області на момент його
звільнення з роботи, а не від грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді станом на дату
проведення перерахунку. Таким чином,
розпорядження начальника УПФ України у
Вінницькій області № 145762 від 10.07.2013
року; № 145762 від 13.09.2013 року; № 145762 від
23.09.2013 року є неправомірними.

Відповідно до пп. 2, 3 Рішення
Конституційного Суду України від 03.06.2013
року № 3-рп/2013 справа № 1 2/2013, зміни
внесенні до ч. 3 ст. 138 Закону України
«Про судоустрій та статус суддів» в
редакції від 08.07.2011 року № 3668-VІ, якими
розмір щомісячного довічного
грошового утримання судді було
обмежено 80 % від грошового утримання
судді, який працює на відповідній
посаді, визнанні неконституційними та
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення, тобто, з 03 червня 2013 року.

Дана обставина вказує на
протиправність розпорядження
начальника УПФ України у Вінницькій
області № 145762 від 03.09.2013 року, згідно до
якого здійснено перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання ОСОБА_2, виходячи із
загального проценту розрахунку від
заробітку 80% та розміру суддівської
винагороди судді місцевого суду
Вінницької області працюючого на
відповідній посаді за станом на період
з 01.12.2012 року по 31.12.2013 року в розмірі 14
515,20 грн.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції пор те,
що не є підставами для відмови у
здійсненні перерахунків щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці відомості про заробітну
плату позивача зазначені в довідці №
4/1030 від 22.12.2010 року, положення Закону
України «Про державну службу» та
наявність постанови Жмеринського
міськрайонного суду від 13.02.2013 року по
адміністративній справі № 205/1261/12 №
2-а/130/5/2013, на які посилається в своєму
листі від 13.08.2013 року № 609/Д-10 заступник
начальника ГУ ПФУ у Вінницькій області,
оскільки, по-перше: відповідно до ч. 3 ст.
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», після зміни грошового
утримання судді працюючого на
відповідній посаді вказана довідка в
частині визначення розміру заробітної
плати з якого визначається УПФ України
у Шаргородському районі основний
розмір утримання від середнього
заробітку та розмір утримання з
обмеженням втратила чинність; по-друге:
відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції
України, статус суддів визначається
виключно спеціальним законом, яким на
даний час є Закон України «Про
судоустрій і статус суддів», а тому
Закон України «Про державну службу» до
позивача не може бути застосований,
оскільки він пенсіонером по віку не
являється і відповідно до ч. 1 ст. 138
Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» своєї згоди на призначення
йому пенсії по віку на умовах ст. 37
Закону України «Про державну службу»
не давав і не міг давати так, як не досяг
пенсійного віку; в-третє: постановою
Жмеринського міськрайонного суду від
13.02.2013 року по адміністративній справі
№ 205/1261/12 № 2-а/130/5/2013 було вирішено спір,
який торкався правовідносин що виникли
з 01.01.2012 року і тривали по день
вирішення спору, а саме за станом на
13.02.2013 року. До того ж, постановою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2013 року
по даній справі постанову суду першої
інстанції було змінено, в тому числі
щодо подальшого здійснення
перерахунків щомісячного довічного
грошового утримання (п. 5).

Згідно із пп. 6 п. 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002 N8-2
редакції постанови правління
Пенсійного фонду України від 25.02.2008 N5-5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 13 березня 2008р. за N209/14900,
призначає (здійснює перерахунок) і
виплачує в тому числі пенсії та
щомісячне довічне грошове утримання
суддям у відставці.

Відповідно до Положення про головні
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого Постановою правління
Пенсійного фонду України від 27.06.2002
року № 11-2, основними завданнями
Управління є, зокрема, забезпечення
призначення (перерахунку) пенсій,
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці та
підготовка документів для їх виплати
(пп. 2 п. 2.1); організація роботи
підвідомчих управлінь Фонду в районах,
містах, районах у містах, а також у
містах та районах (далі - підвідомчі
органи) щодо призначення
(перерахунку)і виплати пенсій,
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці (пп. 3 п. 2.2).
Крім того, Управління відповідно до
покладених на нього завдань:
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
щомісячного довічного утримання
суддям у відставці, здійснює в межах
своїх повноважень контроль за цільовим
використанням коштів Фонду, інших
коштів, призначених для виплати пенсій
та щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці (пп. 4 та 6
п. 2.2).

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновки суду першої інстанції, а тому
підстави для скасування рішення суду
першої інстанції відсутні.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та
статті 200 КАС України, суд апеляційної
інстанції залишає скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Шаргородському районі Вінницької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 06 листопада 2013
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
18 квітня 2014 року

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Смілянець Е. С.

Сушко О.О.