Справа № 577/405/14-а
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 р.Справа № 577/405/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Спаскіна О.А.

Суддів: Сіренко О.І. , Любчич Л.В.

за участю секретаря судового засідання
Бутенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотоп та Конотопському
районі Сумської області на постанову
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 27.02.2014р. по
справі № 577/405/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Конотоп та Конотопському
районі Сумської області

про визнання неправомірною відмову у
призначенні пенсії за віком, як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, зобов'язання
призначити пенсію,

ВСТАНОВИЛА:

23.01.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Конотоп
та Конотопському районі Сумської
області, в якому просив:

- визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Конотоп та
Конотопському районі Сумської області
про відмову у призначенні пенсії зі
зменшенням пенсійного віку на 8 років
відповідно до ст. 55 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на
ЧАЕС" незаконними;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Конотоп та
Конотопському районі Сумської області
призначити пенсію зі зменшенням
пенсійного віку на 8 років відповідно
до ст. 55 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС".

Постановою Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 27.02.14 року по справі № 577/405/14-а
зазначений позов задоволено.

Визнано неправомірним рішення
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі
щодо відмови у призначенні пенсії
ОСОБА_1 зі зменшенням пенсійного віку
відповідно до ст.55 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на
ЧАЕС".

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Конотопі та
Конотопському районі призначити
ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням пенсійного
віку як учаснику ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС
відповідно до ст.55 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок аварії на
ЧАЕС", з моменту виконання ОСОБА_1 52
років, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що постанову винесено
з порушенням норм процесуального та
матеріального права.

Згідно ст. 41 суд під час судового
розгляду адміністративної справи
здійснює повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. У разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з
24.08.1987 року по 26.08.1987 року, з 07.09.1987 року
по 10.09.1987 року, з 09.10.1987 року по 12.10.1987
року та з 04.11.1987 року по 07.11.1987 року
позивач працював в трудових поїздках
на дільницях Іолча, Посудово, Зимовище
на виконанні ліквідаційних робіт в
зоні відчуження Чорнобильської АЕС.
Після ліквідації наслідків аварії він
був визнаний учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987 р. 2-ї категорії і до цього часу
користується всіма видами пільг та
компенсацій, передбачених
законодавством для учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

29 серпня 2013 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду в м.
Конотопі та Конотопському районі з
заявою про призначення йому пенсії за
віком, як учаснику ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

04 вересня 2013 року від відповідача
надійшла відповідь про відмову у
призначенні пенсії у зв'язку з
відсутністю необхідних документів, що
підтверджують фактичну кількість днів
роботи в зоні відчуження в період
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням відповідача, позивач для
захисту своїх прав звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач 29.08.2013 року звернувшись
до управління Пенсійного фонду України
в м. Конотопі та Конотопському районі з
заявою про призначення йому пенсії
відповідно до ст. 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", подав всі
необхідні документи, які передбачені
Порядком подання та оформлення
документів для призначення пенсій та
оформлені відповідно до вимог чинного
законодавства. Надані документи
підтверджують його особливий статус, а
саме те, що він у період з 24.08.1987 року по
26.08.1987 року, з 07.09.1987 року по 10.09.1987 року, з
09.10.1987 року по 12.10.1987 року та з 04.11.1987 року
по 07.11.1987 року брав участь у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
в зоні відчуження на дільницях Іолча,
Посудово, Зимовище, за що отримав
заробітну плату, з урахуванням
коефіцієнту 2 та 75% від тарифної ставки
замість відряджувальних, позивач має
право на призначення йому пенсії
відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі
щодо відмови в призначенні пенсії зі
зменшенням пенсійного віку є
неправомірними.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Згідно ст. 55 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" з відповідними змінами та
доповненнями, учасники ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, які
пропрацювали у зоні відчуження у 1987
році - не менше 14 календарних днів,
пенсія надається із зменшенням
пенсійного віку, встановленого для
одержання державної пенсії на 8 років.

Пунктом 7 ч. г) Порядку надання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсії передбачено, що до
заяви про призначення пенсії додаються
документи, які засвідчують особливий
статус особи (посвідчення учасника
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС та довідка про період (періоди)
участі в ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, форма якої
затверджена постановою Державного
комітету СРСР по праці та соціальним
питанням від 09 березня 1988 року № 122,
посвідчення потерпілого від
Чорнобильської катастрофи). У разі
неможливості подання довідки за формою
№ 122 в разі ліквідації підприємства,
установи, організації, для визначення
права на призначення пенсії надаються
інші первинні документи, що
стверджують період роботи в зоні
відчуження: табелі обліку робочого
часу за період роботи в зоні; копії
відомостей (особових рахунків) на
виплату заробітної плати; інші
первинні документи, які містять дані
про місце, термін (період) та характер
виконуваних робіт по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 році (категорія
2), що підтверджується відповідним
посвідченням серії НОМЕР_1.

29 серпня 2013 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
м. Конотопі та Конотопському районі з
заявою про призначення йому пенсії за
віком зі зниженням пенсійного віку на 8
років у відповідності зі ст. 55 Закону
України « Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

До заяви були додані документи про
період роботи у зоні відчуження з 24.08.1987
року по 26.08.1987 року, з 07.09.1987 року по
10.09.1987 року, з 09.10.1987 року по 12.10.1987 року
та з 04.11.1987 року по 07.11.1987 року. Тобто
вказані документи містять вказівку на
конкретний період роботи в зоні
відчуження, що передбачено п. 7 г)
Порядку надання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсії. Вказаний порядок
не передбачає зазначення кількості
днів роботи в зоні відчуження, а
передбачає саме зазначення
конкретного періоду роботи і є
належним доказом того, що позивач у
періоди з 24.08.1987 року по 26.08.1987 року, з
07.09.1987 року по 10.09.1987 року, з 09.10.1987 року
по 12.10.1987 року та з 04.11.1987 року по 07.11.1987
року брав участь в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

Колегія суддів зазначає, що
перебування позивача у відрядженні в
зоні відчуження з метою ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС також
підтверджується тим, що за роботу на
дільницях Іолча, Посудово, Зимовище у
періоди з 24.08.1987 року по 26.08.1987 року, з
07.09.1987 року по 10.09.1987 року, з 09.10.1987 року
по 12.10.1987 року та з 04.11.1987 року по 07.11.1987
року позивачу виплачена заробітна
плата з урахуванням коефіцієнта 2 та 75%
від тарифної ставки замість
відряджувальних відповідно до
Постанови Ради Міністрів України та
Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7.

Як зазначив Конституційний Суд України
у рішенні від 25.10.2000 року №12-рп/2000 -
зоною відчуження є територія, що з
26.04.1986 року охоплює ту частину
радіаційно небезпечних земель, рівень
забруднення яких зумовив необхідність
евакуації населення у 1986 році на
підставі відповідних актів органів
державної влади, незалежно від часу
прийняття цих актів та проведення
евакуації.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 1 постанови Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року N 207-7 (207с-86-п) оплата праці
працівників підприємств, організацій і
установ, відряджених у зону відчуження
для виконання робіт, пов'язаних з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в
зоні відчуження і запобіганням
забрудненню навколишнього середовища,
провадилась у III, II, I зонах небезпеки у
4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної
ставки понад середньомісячну
заробітну плату, яка відповідно до
чинного законодавства зберігалась за
основним місцем роботи.

На решті території зони відчуження, що
не була віднесена до зон небезпеки
(зона особливого контролю) оплата праці
повинна була провадитись з дня аварії в
однократному розмірі тарифних ставок,
посадових окладів відповідно до
постанови ЦК КПРС, Президії Верховної
Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС
від 7 травня 1986 року N 524-156 (0524400-86)
(постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.86
року N 168 (168с-86-п) та абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 1 постанови Ради
Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10
червня 1986 року N 207-7 (207с-86-п). Зазначене
повідомлялось листом Держкомпраці
УРСР і Укрпрофради від 08.01.87 року N 05/2-25-2;
03-51-8.

Колегія суддів також зазначає, що
застосування коефіцієнта 2 при виплаті
заробітної плати за період з 24.08.1987 року
по 26.08.1987 року, з 07.09.1987 року по 10.09.1987
року, з 09.10.1987 року по 12.10.1987 року та з
04.11.1987 року по 07.11.1987 року свідчить про
те, що позивач у цей час працював саме у
зоні відчуження, у зв'язку з чим
посилання відповідача на відсутність
документів підтверджуючих перебування
позивача у вказаний період в зоні
відчуження, не може бути прийнято судом
апеляційної інстанції, оскільки
спростовуються наведеними доказами.

Аналіз зібраних по справі доказів
доводить, що позивач у період з 24.08.1987
року по 26.08.1987 року, з 07.09.1987 року по
10.09.1987 року, з 09.10.1987 року по 12.10.1987 року
та з 04.11.1987 року по 07.11.1987 року брав
участь в ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС в зоні
відчуження, за що отримав заробітну
плату з урахуванням коефіцієнта 2 та 75%
від тарифної ставки замість
відряджувальних.

Відсутність же інших первинних
документів, які підтверджували б
перебування позивача у зоні відчуження
у період з 24.08.1987 року по 26.08.1987 року, з
07.09.1987 року по 10.09.1987 року, з 09.10.1987 року
по 12.10.1987 року та з 04.11.1987 року по 07.11.1987
року на переконання колегії суддів є
підтвердженням їх незбереження в
установі, а не доказом того, що позивач
не перебував в зоні відчуження в
указані періоди.

Також колегія суддів зазначає, що
згідно вищевказаного Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій при
наявності посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та довідки про
період (періоди) участі в ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
за формою, затвердженою постановою
Державного Комітету СРСР по праці та
соціальних питаннях від 09.03.88 N 122,
надання будь-яких інших документів не є
обов'язковим.

За наведених обставин колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позивач має право на
призначення йому пенсії зі зменшенням
пенсійного віку на 8 років, згідно ст. 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Після досягнення 52 років, позивач 29.08.2013
року звернувся до управління
Пенсійного фонду України в м. Конотоп
та Конотопському районі з заявою про
призначення пенсії зі зниженням
пенсійного віку згідно ст. 55 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

До заяви були додані наступні
документи:

- документи про стаж (трудова книжка та
її копія, копія військового квитка);

- копія паспорта;

- довідка податкової адміністрації про
присвоєння ідентифікаційного номера;

- копія посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1987 році;

- довідка колійно-машинної станції № 285
ст. Бахмач № 4 від 20 01.1998 року;

- довідка колійно-машинної станції № 285
ст. Бахмач № 79 від 08 12.1997 року;

- довідка виконавчого комітету
Підлипенської сільської ради № 2403 від
27.10.1992 року ;

- довідка колійно-машинної станції № 285
ст. Бахмач № 14 від 26 10.1992 року;

- довідка відокремленого підрозділу
Бахмацької колійної машинної станції
№ 285 від 11.06.2013 року №13;

- довідка відокремленого підрозділу
Бахмацької колійної машинної станції
№ 285 від 21.08.2013 року №356;

- довідка колійно-машинної станції № 285
ст. Бахмач № 29 від 29.07.2013 року.

- довідка відокремленого підрозділу
Бахмацької колійної машинної станції
№ 28 від 29.07.2013 року.

Як вбачається з листа управління
Пенсійного фонду України від 04.09.2013
року позивачу було відмовлено у
призначенні пенсії зі зниженням
пенсійного віку згідно Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", оскільки
фактично робота у зоні відчуження за
період з 24.08.1987 року по 26.08.1987 року, з
07.09.1987 року по 10.09.1987 року, з 09.10.1987 року
по 12.10.1987 року та з 04.11.1987 року по 07.11.1987
року наданими документами не
підтверджується.

Згідно частини 1, 2 статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 27.02.14 року по
справі № 577/405/14-а відповідає вимогам ст.
159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта - відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1
205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Конотоп
та Конотопському районі Сумської
області залишити без задоволення.

Постанову Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 27.02.2014р. по справі № 577/405/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Спаскін
О.А.Судді(підпис) (підпис) Сіренко О.І.
Любчич Л.В. Повний текст ухвали
виготовлений 14.04.2014 р.