Справа № 822/300/14
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/300/14
Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

при секретарі: Копійчук О.В.

за участю представників сторін:

апелянта - Васильковська Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Подільська зернова компанія" на
постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Подільська зернова компанія" до
відділу державної виконавчої служби
Волочиського районного управління
юстиції про визнання нечиною та
скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ТОВ «Агрофірма
"Подільська зернова компанія"»
звернулось до Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом про
визнання нечинною та скасування
постанови відділу державної
виконавчої служби Волочиського
районного управління юстиції
Хмельницької області від 21.01.2014 року
про стягнення з товариства виконавчого
збору у розмірі 45098,36 грн.

Хмельницький окружний
адміністративний суд постановою від
13.02.2014 року у задоволенні вказаного
позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник наголошує, що стягнення
виконавчого збору передбачено за
фактичне примусове виконання судового
рішення, водночас стягнення
заборгованості у примусовому порядку
відповідачем не здійснювалось.

Крім того позивач зауважує, що він
добровільно виконав рішення суду, отже
на підставі частини 1 статті 28 Закону
України «Про виконавче провадження»
стягненню повинен підлягати судовий
збір в розмірі 80 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, а не 10
відсотків суми, що підлягає стягненню -
45098,36 грн., що не враховано судом першої
інстанції при ухваленні оскаржуваної
постанови.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги скарги підтримав у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не зявився, проте надав суду
письмові заперечення від 07.04.2014 року в
яких посилається на правомірність і
обґрунтованість висновків суду першої
інстанції та просить розгляд
апеляційної скарги провести без участі
представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача та думку
апелянта, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
05.04.2013 року до відділу державної
виконавчої служби Волочиського
районного управління юстиції надійшла
заява від ПАТ «Банк Форум» про
прийняття на примусове виконання
наказу господарського суду
Хмельницької області №924/117/13-г від
04.03.2013 року про стягнення з товариства з
обмеженою відповідальністю «АФ»
Подільська зернова компанія» на
користь ПАТ «Банк Форум»
заборгованості в сумі 450983,65 грн.

08.04.2013 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Волочиського районного управління
юстиції відкрите виконавче
провадження щодо примусового
виконання вищезазначеного виконавчого
документу шляхом прийняття
відповідної постанови №38700134 та надано
боржнику семиденний строк для
самостійного виконання.

16.04.2013 року, на підставі статті 35 Закону
України «Про виконавче провадження»
державним виконавцем було прийнято
постанову про відкладення виконавчих
дій до 22.04.2013 року.

21.01.2014 року відділом державної
виконавчої служби Волочиського
районного управління юстиції
Хмельницької області винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору у розмірі 45098,36 грн.

Вважаючи вказану постанову незаконною
та такою, що підлягає скасуванню,
позивач оскаржив її до суду.

В свою чергу суд першої інстанції при
ухваленні оскаржуваної постанови та
відмови у задоволенні позову виходив з
того, що оскаржувана постанова є
законною, а підстави для її скасування
відсутні.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначаються Законом України "Про
виконавче провадження" № 606-14 від 21
квітня 1999 року.

Відповідаю до ч.1 ст.27 Закону, у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.3 вищезазначеної
статті, у разі отримання
документального підтвердження про
повне виконання рішення боржником до
початку його примусового виконання
державний виконавець закінчує
виконавче провадження в порядку,
встановленому цим Законом. Виконавчий
збір та витрати, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій, у такому разі з
боржника не стягуються.

Статтею 35 Закону передбачено, що у разі,
якщо копія постанови про відкриття
виконавчого провадження одержана
боржником несвоєчасно, внаслідок чого
боржник був позбавлений можливості
добровільно виконати рішення у
встановлений державним виконавцем
строк, письмовою заявою боржника
державний виконавець відкладає
провадження виконавчих дій та поновлює
боржнику строк для добровільного
виконання рішення.

Як свідчать матеріали справи, у строки
встановлені ч.2 ст.25 Закону, тобто до
22.04.2013 ТОВ «Агрофірма "Подільська
зернова компанія"» борг не сплатило, та
лише листом стягувача № 142/3900 від 27.12.2013
відділ ДВС повідомлено про сплату
боргу.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону, у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Пунктом 3.7. Інструкції з організації
примусового виконання рішень
затверджених наказом Мін'юсту №512/5 від
02.04.2012р. встановлено, що стягнення
виконавчого збору здійснюється у
порядку, визначеному статтею 28 Закону.

Постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю на наступний день
після завершення строку, наданого
боржнику для самостійного виконання
рішення. У постанові про стягнення
виконавчого збору визначається розмір
виконавчого збору, що підлягає
стягненню, зазначений у частині першій
статті 28 Закону. Примусове стягнення
виконавчого збору здійснюється
відповідно до вимог Закону.

Якщо рішення про стягнення коштів було
виконано боржником частково до початку
його примусового виконання, виконавчий
збір стягується з суми, яка не була
сплачена боржником самостійно.

З матеріалів справи чітко досліджено,
що позивачем погашено заборгованість
лише 27.12.2013, тобто вже після закінчення
строку на самостійне виконання рішення
суду.

При цьому колегія суддів не бере до
уваги доводи апелянта стосовно того, що
державними виконавцями в межах
виконавчого провадження не було
вчинено дій, спрямованих на примусове
виконання рішення суду, передбачених
ст. 32 Закону України «Про виконавче
провадження», а відтак стягнення
виконавчого збору є неправомірним,
оскільки Законом не пов'язується
стягнення виконавчого збору з боржника
із фактичним вчиненням дій органу ДВС,
спрямованих на стягнення присудженої
до стягнення заборгованості, а лише із
закінченням строку на самостійне
виконання рішення суду.

Крім того матеріали справи також
свідчать, що постановою державного
виконавця про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 08.07.2013 року, накладено арешт на
транспортні засоби належні позивачу.

11.07.2013 року державним виконавцем
проведено опис та арешт шести одиниць
сільськогосподарської техніки
боржника та одного автомобіля, про що
складено акт опису й арешту майна,
даний акт оскаржувався до суду та
згідно ухвали Рівненського
апеляційного Господарського суду
№924/117/13-г від 10.10.2013 позовні вимоги ТОВ
"Агрофірма "Подільська зернова
компанія" залишено без задоволення.

11.11.2013 року державним виконавцем
винесено постанову про призначення
експерта, суб'єкта оціночної
діяльності суб'єкта господарювання для
участі у виконавчому провадженні з
метою визначення ринкової вартості
транспортних засобів боржника для їх
подальшої передачі на реалізацію.

Отже беручи до уваги наведені
обставини, суд апеляційної інстанції
звертає увагу апелянта на наявність
відповідних дій відповідача
передбачені ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження», які були
спрямовані на примусове виконання
рішення суду,

Твердження позивача - ТОВ "Агрофірма
"Подільська зернова компанія", що ним
самостійно виконано рішення
господарського суду, не узгоджується
із приписами ст. 28 Закону України «Про
виконавче провадження», оскільки судом
не встановлювався інший строк на
самостійне виконання рішення суду.
Зокрема, строк самостійного виконання
рішення державним виконавцем в
постанові про відкладення провадження
виконавчих дій від 16.04.2013 року
встановлений саме до 22.04.2013 року, а
відтак починаючи з 22.04.2013 року
розпочато примусове виконання рішення
суду.

Суд апеляційної інстанції не бере до
уваги також посилання позивача з
приводу того, що стягненню повинен
підлягати судовий збір в розмірі 80
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, а не 10 відсотків суми,
оскільки зазначені твердження
суперечать вимогам частини 1 статті 28
Закону України «Про виконавче
провадження», якою визначено, що у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції, що навіть при
самостійному перерахуванню боржником
коштів стягувачу після закінчення
строку на самостійне виконання з
боржника стягується виконавчий збір у
розмірі залежно від майнового чи
немайнового характеру стягнення.

При цьому оскільки наказ
Господарського суду Хмельницької
області №924/117/13-г від 04.03.2013 року про
стягнення з ТОВ "Агрофірма "Подільська
зернова компанія" на користь ПАТ «Банк
Форум» заборгованості в сумі 450983,65 грн.,
є виконавчим документом майнового
характеру, стягненню підлягає
виконавчий збір саме в розмірі 10
відсотків від суми.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Подільська зернова компанія" залишити
без задоволення, а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
15 квітня 2014 року .

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.