Справа № 2а-16395/10/0570
Суддя: Ястребова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лазарєв В.В.
Суддя-доповідач - Ястребова Л.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року справа
№2а-16395/10/0570

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Ястребової
Л.В., суддів Ляшенка Д.В., Чумака С.Ю.,

секретар Полторацька С.С.,

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 11
лютого 2014 р. у справі № 2а-16395/10/0570 за
позовом ОСОБА_2 до Державної судової
адміністрації України, Кабінету
Міністрів України, Міністрерства
фінансів України, Державного
казначейства України, Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Донецькій області про
стягнення недоплаченої заробітної
плати,-,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовною заявою до Державної судової
адміністрації України, Кабінету
Міністрів України, Міністрерства
фінансів України, Державного
казначейства України, Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Донецькій області про
стягнення недоплаченої заробітної
плати.

В обґрунтування своїх позовних вимог
зазначив, що з 12.04.1976 р. він працює
суддею Гірницького районного суду м.
Макіївки Донецької області. Починаючи
з 01.01.2006 р. йому було встановлено оклад,
виходячи з мінімальної заробітної
плати у розмірі 332,00 грн. всупереч
вимогам Закону України «Про статус
суддів» та схемам посадових окладів,
встановлених постановою Кабінету
Міністрів України № 865 від 03.09.2005 р. в
подальшому не здійснювалось
перерахування розміру окладу.
Зазначені обставини, на думку позивача,
призвели до значного зменшення розміру
заробітної плати судді, що є порушенням
конституційної гарантії незалежності
суддівської влади.

Позивач зазначив, що постановою Вищого
адміністративного суду України від
16.05.2007р. п. 5 постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865
визнаний незаконним, допущено поворот
виконання цієї постанови і визнано, що
вона підлягає застосуванню одночасно з
постановами Кабінету Міністрів
України від 30.06.2005 р. №№ 513, 514 з питань
оплати праці керівників судів, тобто, з
01.06.2005 р.

Позивач вважає, що наявні передбачені
законом підстави для перерахунку його
заробітної плати за період з 01.06.2008 р. у
відповідності до ст. 44 Закону України
«Про статус суддів» та постанови
Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р.
№ 865 без застосування обмеження
величини мінімальної заробітної плати,
встановленого постановою Кабінету
Міністрів України від 21.12.2005 р. № 1243 та
п. 4-1 постанови Кабінету Міністрів
України від 03.09.2005 р. № 856 в редакції
постанови від 31.12.2005 р. № 1310.

ОСОБА_2 зазначає, що у періоді з 01.01.2007 р.
по 31.12.2007 р. йому виплачувалась надбавка
за вислугу років виходячи із
посадового окладу, а не щомісячного
середнього заробітку, що є порушенням
ч.4 ст. 44 Закону України «Про статус
суддів» з урахуванням Рішення
Конституційного суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008.

Також, позивач зазначає, що у періоді з
01.06.2005 р. по 01.01.2006 р. позивачу
нараховувалась заробітна плата без
урахування ч. 2 ст. 44 Закону України «Про
статус суддів».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
р. у справі № 2а-16395/10/0570 позов
задоволено частково, а саме: визнано
протиправною бездіяльність Державної
судової адміністрації України щодо
неприйняття заходів по фінансуванню
заробітної плати ОСОБА_2 з 1 червня 2005
року по 31 грудня 2005 року з урахуванням
посадового окладу у розмірі 7,5
мінімальних заробітних плат,
встановлених Законом на момент
проведення виплат. Зобов'язано
Територіальне управління Державної
судової адміністрації України в
Донецькій області провести
перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 з 1
червня 2005 року по 31 грудня 2005 року,
визначивши її розмір з урахуванням
посадового окладу у розмірі 7,5
мінімальних заробітних плат,
встановлених Законом на момент
проведення виплат. Після перерахунку
здійснити виплату недоплачених сум
заробітної плати з утриманням
обов'язкових податків та зборів.
Зобов'язано Територіальне управління
Державної судової адміністрації в
Донецькій області перерахувати і
виплатити ОСОБА_2 надбавку за вислугу
років у відповідності з положеннями
частини 4 статті 44 Закону України «Про
статус суддів» у редакції, чинній на
час існування спірних правовідносин,
за 2007 рік та з 22 травня 2008 року по 31
грудня 2011 року. У задоволенні іншої
частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 1 гривню 70 копійок
судового збору.

Не погодившись з судовим рішенням
Територіальне управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області подало апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та постановити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга мотивується
необґрунтованістю та порушенням судом
першої інстанції норм матеріального
права.

Під час апеляційного розгляду позивач
проти доводів апеляційної скарги
заперечував, представники
відповідачів до суду не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи в межах апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції
встановлено, що згідно постанови
Верховної Ради України від 26 червня
1997р. №398/97-ВРI ОСОБА_2 обраний суддею
Гірницького районного суду м. Макіївки
безстроково.

Постановою Верховної Ради України «Про
звільнення суддів» № 2762-VI від 02.12.2010
року звільнено суддю Гірницького
районного суду м. Макіївки ОСОБА_2
займаної посади у зв'язку з поданням
заяви про відставку.

Заробітна плата позивача
обчислювалася виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 грн.,
встановленої станом на 21 грудня 2005
року, без урахування підвищення
мінімальної заробітної плати на
підставі законів України про Державний
бюджет України на 2005-2010 роки.

Згідно частини 2 статті 44 Закону
України «Про статус суддів» ( в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) розміри
посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. Посадовий оклад судді не може
бути меншим від 80 відсотків посадового
окладу голови суду, в якому працює
суддя.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про оплату праці суддів» від 3 вересня
2005 року № 865, яка набрала чинності з 1
січня 2006 року, було затверджено схеми
посадових окладів керівників та суддів
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України, вищих
спеціалізованих судів, Апеляційного
суду України, апеляційних та місцевих
судів згідно з додатками 1-6, які
розраховано виходячи з кратності до
мінімальної заробітної плати, а також
розміри надбавок до посадових окладів
суддів за кваліфікаційні класи.

Іншою постановою Кабінету Міністрів
України «Питання оплати праці вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» від 21 грудня
2005 року № 1243 встановлено, що для вищих
посадових осіб України, окремих
керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів, розміри
посадових окладів яких визначаються
залежно від кількості розмірів
мінімальної заробітної плати, зокрема,
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 3 вересня 2005 року № 865 та
іншими нормативно-правовими актами,
розміри посадових окладів
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати
перерахунок не провадиться.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 31 грудня 2005 року № 1310
постанову Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року № 865 доповнено
пунктом 4-1, відповідно до положень
якого розміри посадових окладів,
передбачених цією постановою,
встановлюються виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати 332 гривні
і в подальшому при підвищенні
мінімальної заробітної плати їх
перерахунок не провадиться.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 19 березня 2007 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03 грудня 2007 року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 29
жовтня 2009 року, визнано протиправним та
скасовано пункт 4-1 постанови Кабінету
Міністрів України «Про оплату праці та
щомісячне грошове утримання суддів»
від 3 вересня 2005 року № 865. 21 травня 2008
року постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 серпня 2009 року, визнано
незаконними постанови Кабінету
Міністрів України «Про питання оплати
праці вищих посадових осіб України,
окремих керівних працівників органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування та суддів» від 21 грудня
2005 року № 1243 в частині встановлення
розміру посадового окладу суддям;
пункт 4 постанови Кабінету Міністрів
України «Про внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року № 865» від 31 грудня
2005 року № 1310 та пункт 4-1 постанови
Кабінету Міністрів України «Про оплату
праці та щомісячне грошове утримання
суддів» від 3 вересня 2005 року № 865.

Проте, постановою Вищого
адміністративного суду України від 13
квітня 2011 року зазначені постанова
суду першої інстанції та ухвала суду
апеляційної інстанції скасовані, у
задоволенні позову про визнання
незаконними та скасування зазначених
постанов Кабінету Міністрів України
відмовлено з огляду на наступне. Суди
при вирішенні спору не врахували, що
оскаржуваною постановою Кабінету
Міністрів України від 3 вересня 2005 року
N 865 не скасовуються і не змінюються, а
навпаки встановлюються надбавки та
доплати за виконання особливо важливої
роботи, за науковий ступінь, для
вирішення соціально-побутових питань,
а також визначено порядок преміювання
тощо. У зв'язку з цим передчасним був
висновок судів про невідповідність
оскаржуваних постанов Кабінету
Міністрів України Закону України «Про
статус суддів» та що їх застосування
призвело до звуження змісту та обсягу
статусу суддів.

Згідно з частиною третьою статті 11
Закону України «Про статус суддів» (тут
і далі по тексту постанови у редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) гарантії незалежності
судді, включаючи заходи його правового
захисту, матеріального і соціального
забезпечення, передбачені цим Законом,
поширюються на всіх суддів України і не
можуть бути скасовані чи знижені
іншими нормативними актами України і
Автономної Республіки Крим.

Як роз'яснив Конституційний Суд
України у Рішенні N 8-рп/2005 (справа про
рівень пенсії і щомісячного довічного
грошового утримання), за змістом статті
126 Конституції України положення
частини третьої статті 11 Закону
України «Про статус суддів» у
взаємозв'язку з частиною восьмою
статті 14 Закону України «Про
судоустрій України» треба розуміти як
таке, що гарантує досягнутий рівень
незалежності суддів і забороняє при
прийнятті нових законів та інших
нормативних актів, внесенні змін до них
скасовувати чи звужувати існуючі
гарантії незалежності суддів, у тому
числі заходи їх правового захисту та
матеріального і соціального
забезпечення.

У статті 6 Конституції України
міститься правова норма, згідно з якою
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову. Статус суддів,
відповідно до пункту 14 частини першої
статті 92 Конституції України,
визначається виключно законами
України. Відповідно до частини першої
статті 126 Конституції України,
Конституція і закони України повинні
гарантувати незалежність і
недоторканість суддів.

Незалежність та недоторканість суддів
гарантується наданням їм відповідно до
Закону України «Про статус суддів»
спеціальних умов матеріального та
соціально-побутового забезпечення.
Згідно зі статтею 44 вказаного Закону
заробітна плата судді, як складова його
матеріального і соціально-побутового
забезпечення, є елементом статусу
судді. Вона складається з посадового
окладу, премій, доплат за
кваліфікаційні класи, надбавок за
вислугу років та інших надбавок.
Розміри посадових окладів суддів
встановлюються у відсотковому
відношенні до посадового окладу Голови
Верховного Суду України і не можуть
бути меншими від 50 відсотків його
окладу. У свою чергу посадовий оклад
судді не може бути меншим від 80
відсотків посадового окладу голови
суду, в якому працює суддя.

У такий спосіб законодавець
диференційовано вирішив питання про
оплату праці суддів, які здійснюють
правосуддя, та суддів, які виконують ще
й обов'язки на адміністративних
посадах, з тим, що б досягти
справедливого співвідношення в оплаті
праці в залежності від обсягу
виконуваної роботи.

Згідно з частиною другою статті 8
Закону України «Про оплату праці»
умови та розміри оплати праці
працівників установ та організацій, що
фінансуються з державного бюджету,
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно зі статтею 47 Бюджетного кодексу
України Кабінет Міністрів України
забезпечує виконання Державного
бюджету України. Міністерство фінансів
України здійснює загальну організацію
та управління виконанням Державного
бюджету України, координує діяльність
учасників бюджетного процесу з питань
виконання бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 51
Бюджетного кодексу України (в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) розпорядники коштів
Державного бюджету України одержують
бюджетні асигнування, що є підставою
для затвердження кошторисів,
відповідно до затвердженого
бюджетного розпису. Кошторис є
основним плановим документом
бюджетної установи, який надає
повноваження щодо отримання доходів і
здійснення видатків, визначає обсяг і
спрямування коштів для виконання
бюджетною установою своїх функцій та
досягнення цілей, визначених на
бюджетний період відповідно до
бюджетних призначень.

Частиною 5 статті 51 зазначеного кодексу
встановлено, що розпорядники бюджетних
коштів, до яких відноситься і Державна
судова адміністрація України, беруть
бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами.

Будь-які зобов'язання, взяті фізичними
та юридичними особами за коштами
Державного бюджету України без
відповідних бюджетних асигнувань або ж
з перевищенням повноважень,
встановлених Законом України «Про
Державний бюджет України» та Бюджетним
кодексом України, не вважаються
бюджетними зобов'язаннями. Витрати
державного бюджету на покриття таких
зобов'язань не можуть здійснюватися
(частина 6 вказаної статті).

Таким чином, Кабінет Міністрів України
при визначенні розміру заробітної
плати працівників бюджетних установ, у
тому числі і суддів, повинен виходити з
обсягів витрат на оплату праці,
затверджених Державним бюджетом
України на відповідний рік.

Встановивши сталу величину посадових
окладів суддів, Кабінет Міністрів
України регулював розмір заробітної
плати суддів у спірний період за
рахунок розміру премій та інших доплат
у межах визначених Державним бюджетом
України обсягів.

30.06.2005 р. Кабінет Міністрів України, в
межах своїх повноважень, прийняв
постанову № 513 «Про оплату праці Голови
та заступників Голови Конституційного
Суду України» та постанову № 514 «Про
оплату праці Голови та заступників
Голови Верховного Суду України», якими
підвищив оклади, зокрема, Голові
Конституційного Суду України та Голові
Верховного Суду України, проте не
привів посадові оклади суддів у
відповідність з вимогами статті 44
Закону України «Про статус суддів».

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 865 від 03.09.2005 р. «Про оплату праці
суддів» були затверджені схеми
посадових окладів інших керівників та
суддів Конституційного Суду України,
керівників та суддів інших судів
загальної юрисдикції, якою привів
оклади суддів у відповідність з
встановленим частиною другою статті 44
Закону України «Про статус суддів»
співвідношенням до посадових окладів
Голови Верховного Суду України та
голови суду, в якому працює суддя.

Однак, Кабінет Міністрів України не
усунув порушення вимог частини другої
статті 44 Закону України «Про статус
суддів» і не привів оклади суддів усіх
судів України до встановленого цією
нормою співвідношення, одночасно з
окладами Голови Верховного Суду
України та Голови Конституційного Суду
України, а саме з 01.06.2005 р., оскільки
надав постанові від 03.09.2005 р. №865 «Про
оплату праці суддів» чинності з 01.01.2006
р. (пункт 5 Постанови).

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 16 травня 2007 року у
справі за позовом Особи до держави
Україна в особі Кабінету Міністрів
України, пункт 5 постанови Кабінету
Міністрів України «Про оплату праці
суддів» від 3 вересня 2005 року № 865
визнано незаконним. Цією ж постановою
суду допущено поворот виконання
постанови Кабінету Міністрів України
від 3 вересня 2005 року № 865. Визнано, що
вона підлягає застосуванню одночасно з
постановами Кабінету Міністрів
України від 30 червня 2005 року № 513 і № 514
з питань оплати праці керівників судів,
тобто з 1 червня 2005 року.

Внаслідок цього з 01.06.2005 р. по 31.12.2005 р.
оклади суддів не відповідали вимогам
статті 44 Закону України «Про статус
суддів». Отже підлягає перерахунку
заробітна плата позивача відповідно до
вимог статті 44 Закону України «Про
статус суддів» за період з 01.06.2005 р. по
31.12.2005 р.

Що стосується позовних вимог про
нарахування надбавки за вислугу років
за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня
2007 року та з 22 травня 2008 року суд
зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 44 Закону
України «Про статус суддів», чинного на
час виникнення спірних правовідносин,
суддям виплачується щомісячна
надбавка за вислугу років у розмірах:
при стажі роботи понад 3 роки - 10
відсотків, понад 5 років - 15, понад 10
років - 20, понад 15 років - 25, понад 20 років
- 30, понад 25 років - 40 відсотків від
загальної суми щомісячного заробітку з
урахуванням доплати за кваліфікаційні
класи.

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 61
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
р. № 107-VІ змінено порядок нарахування
надбавки за вислугу років та
встановлено, що вказана надбавка
розраховується у тих же відсотках,
проте не від загальної суми
щомісячного заробітку з урахуванням
доплати за кваліфікаційні класи, а від
посадового окладу з урахуванням
доплати за кваліфікаційні класи.

Відповідно до пункту 3 постанови
Кабінету Міністрів України від 16.01.2008
р. № 19, якою затверджено зміни, що
вносяться до постанови Кабінету
Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865,
зазначену постанову було доповнено
пунктом 2-2 такого змісту: «Суддям
щомісяця виплачується надбавка за
вислугу років у відсотках від
посадового окладу з урахуванням
надбавки за кваліфікаційний клас в
таких розмірах: при стажі роботи понад
три роки - 10 відсотків, понад п'ять років
- 15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків».

Статтею 113 Закону України від 20 грудня
2005 року № 3235-IV «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» встановлено, що у 2006
році суддям виплачується щомісячна
надбавка за вислугу років у розмірах,
передбачених частиною четвертою
статті 44 Закону України "Про статус
суддів" (Відомості Верховної Ради
України, 1993 р., N 8, ст. 56; 1994 р., N 26, ст. 203),
від посадового окладу з урахуванням
доплати за кваліфікаційні класи.

Вказане обмеження у 2007 року законами
України не передбачалось.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008 положення
підпункту «б» підпункту 2 пункту 61
розділу ІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» визнані
неконституційними з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
рішення.

За правилами частини 4 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Таким чином, зміни до абзацу другого
частини четвертої статті 44 Закону
України «Про статус суддів», внесені
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
втратили чинність 22 травня 2008 року.

Відповідно до підпункту1 пункту 2
розділу XII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI
9 в редакції Закону України від 23 грудня
2010 року №2856- VI) визнано таким, що
втратив чинність Закон України «Про
статус суддів», крім статті 43, частин
п'ятої - тринадцятої статті 44, які
втрачають чинність з 1 січня 2011 року, та
частин першої-четвертої статті 44, які
втрачають чинність з 1 січня 2012 року.

Таким чином, у 2007 році та з 22.05.2008 року по
02.12.2010 року позивач мав право на
отримання надбавки за вислугу років
від загальної суми щомісячного
заробітку з урахуванням доплати за
кваліфікаційні класи.

Вказана правова позиція також
викладена у рішеннях Вищого
адміністративного суду України від 18
грудня 2013 року у справах № К/800/52405/13 та
№ К-35792/10.

Разом з тим, суд першої інстанції не
врахував положення статей 99 та 100
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ст.. 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в редакції на час подання
адміністративного позову, для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За змістом частини другої статті 5
цього Кодексу провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Згідно ст.. 100 Кодексу
адміністративного судочинства, що діє
на час вирішення справи,
адміністративний позов поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів, не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Позивач звернувся до суду з даним
позовом 25.06.2010 року, у зв'язку з чим суд
першої інстанції повинен був
застосувати річний строк звернення до
суду та згідно вимог статті 100 КАС
України адміністративний позов щодо
вимог до 24 червня 2009 року залишити без
розгляду, тому постанова в частині
задоволення позовних вимог позивача з
01.06.2005 року по 31.12.2005 року, за 2007 рік та з
22.05.2008 року по 24.06.2009 року підлягає
скасуванню та залишенню позовних вимог
в цій частині без розгляду у зв'язку з
пропуском строку звернення до суду,
оскільки позивачем не наведено
поважних причин пропуску такого
строку.

За таких обставин, апеляційна скарга
відповідача підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду підлягає
скасуванню в частині вимог до 24.06.2009
року включно та залишенню в цій частині
без розгляду.

Повний текст постанови складений 11
квітня 2014 року.

З огляду на вищезазначене та керуючись
ст.ст. 99, 100. 195, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 КАС
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Донецькій області-
задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
р. у справі № 2а-16395/10/0570 скасувати в
частині задоволення позовних вимог з 01
червня 2005 року по 31 грудня 2005 року, за 2007
рік та з 22 травня 2008 року по 24 червня 2009
року. В цій частині позовні вимоги
залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 11
лютого 2014 р. у справі № 2а-16395/10/0570 -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів з дня
складення в повному обсязі.

Колегія суддів:
Л.В.Ястребова

Д.В.Ляшенко

С.Ю.Чумак