Справа № 554/12071/13-а
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2014-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 р. Справа № 554/12071/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання
Гончаровій С.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Октябрського районного суду м. Полтава
від 26.12.2013р. по справі №
554/12071/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Октябрської
районної у м. Полтаві ради ,
Центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області третя особа
Департамент Державної казначейської
служби у м.Полтаві

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Октябрської
районної у м. Полтаві ради , Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат у Полтавській області, третя
особа Департамент Державної
казначейської служби у м.Полтаві , в
якому просив визнати і встановити за
ним право на щорічну допомогу на
оздоровлення згідно з Законом України
№796-ХІІ в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат на момент виплати;
визнати незаконною постійну відмову
відповідача у виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення; стягнути з
відповідача на його користь щорічну
допомогу на оздоровлення за 2013 рік в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
на момент виплати; зобов'язати
Департамент Державного Казначейства м.
Полтави провести безумовне списання
коштів з рахунку відповідача та
перевести на його особистий рахунок
щорічну грошову допомогу на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі 5
мінімальних заробітних плат на момент
виплати; встановити судовий контроль
відповідно до законодавства за діями,
заявлених в позові осіб по
забезпеченню виконання рішення суду на
виплаті вказаної щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік; зобов'язати
відповідача нарахувати, надати йому
розрахунок та стягнути на його користь
частину доходу у зв'язку зі зміною
індексу вартості життя та зростання
мінімальної заробітної плати та
стягнути з відповідача на його користь
маральну шкоду в розмірі 10000,0 грн.

Постановою Октябрського районного
суду м. Полтави від 26.12.2013р. відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

ОСОБА_1 не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матерільного та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції постанову
Октябрського районного суду м. Полтави
від 26.12.2013 року скасувати, прийняти нову
постанову, якою позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 21 лютого 2008 р. Полтавською
онкологічною МСЕК позивач визнаний
інвалідом 2 групи загального
захворювання.

У вересні 2009 р. ОСОБА_1 визнаний особою,
що постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 2 категорії.

28.12.2009 року військово-лікарською
комісією Північного району протоколом
№168 встановлено причинний зв'язок
захворювання позивача, яке пов'язане з
виконанням обов'язків військової
служби при ліквідації наслідків аварії
(далі ЛНА) на ядерному об'єкті.

30.12.2009 р. обласною МСЕК № 1 змінено
категорію інвалідності позивача із
загального захворювання на категорію
загального захворювання, яка пов'язана
з виконанням обов'язків військової
служби з ліквідації наслідків аварії
на ядерному об'єкті та втратою 80%
працездатності довічно.

Головним управлінням праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної
держадміністрації ОСОБА_1 визнано
особою, яка постраждала внаслідок
аварії на ЧАЕС 1 категорії та видано
безстрокові посвідчення: 15.01.2010 р. -
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії;
18.01.2010 p.- інваліда війни 2 групи.

21.06.2013 року ОСОБА_1 звернувся до УПСЗН
виконавчого комітету Октябрської
районної в м. Полтаві ради із заявою про
виплату щорічної одноразової допомоги
на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат за 2013р.

Листом УПСЗН виконавчого комітету
Октябрської районної в м. Полтаві ради
№ П-01-04/93-01-06/1 від 26.06.2013 року у виплаті
зазначеної щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення позивачеві
відмовлено з посиланням на те, що
оскільки ОСОБА_1 зазнав впливу
радіаційного опромінення не внаслідок
Чорнобильської катастрофи, а в інший
час, за інших обставин, дія ст.48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
на спірні правовідносини не
поширюється.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки хвороба, у зв'язку з
якою ОСОБА_1 встановлено інвалідність,
не пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, норми ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» не
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови у задоволенні позову, виходячи
з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що у
1974 році позивач брав участь у
ліквідацію наслідків аварії на
ядерному об'єкті під час проходження
кадрової військової служби на ядерному
підводному човні. Висновком МСЕК від
30.12.2009 року позивачу була встановлена 2
група інвалідності по зору з причиною
захворювання, яке пов'язане з
виконанням обов'язків військової
служби з ліквідації наслідків аварії
на ядерному об'єкті безстроково.

Відповідно до витягу з протоколу
Військово-лікарської комісії
Північного регіону по встановленню
причинного зв'язку захворювань,
поранень, контузій, травм, каліцтв № 168
від 28.12.09 р. захворювання капітана III
рангу у відставці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, -
«Злоякісне новоутворення судинної
оболонки правого ока (меланома
хоріоідеї). Стан після операції -
енуклеації правого очного яблука
(26.11.09р.) », пов'язане з виконанням
обов'язків військової служби з
ліквідації наслідків аварії на
ядерному об'єкті.

Згідно довідки МСЕК серії 7 33 ТЕ (а.с. 31б)
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено групу
інвалідності, захворювання пов'язане з
виконанням обов'язку військової служби
на ядерному об'єкті.

Статтею 14 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено, що громадяни,
які брали участь у ліквідації інших
ядерних аварій та випробувань, у
військових навчаннях із застосуванням
ядерної зброї, належать до категорії 1
або 2, або 3. Порядок визначення цих
категорій встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Умови віднесення громадян із числа тих,
які брали участь у ліквідації ядерних
аварій, у ядерних випробуваннях, у
військових навчаннях із застосуванням
ядерної зброї, а також громадян, які
постраждали від радіаційного
опромінення внаслідок будь-яких
аварій, порушення правил експлуатації
обладнання з радіоактивною речовиною,
порушення правил зберігання і
поховання радіоактивних речовин, що
сталися не з вини потерпілих, до 1, 2 т 3
категорій, встановлених статтею 14
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визначено Постановою
Кабінету Міністрів України від 02.12.92
року № 674.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку
віднесення громадян із числа тих, які
брали участь у ліквідації інших
ядерних аварій, у ядерних
випробуваннях, у військових навчаннях
із застосуванням ядерної зброї або
постраждали за інших обставин від
радіаційного опромінення не з власної
вини, до відповідних категорій осіб,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України «Про порядок
віднесення деяких категорій громадян
до відповідних категорій осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 02.12.92 року № 674 (далі по
тексту - Порядок № 674), громадяни із
числа тих, які брали участь у
ліквідації ядерних аварій, у ядерних
випробуваннях, у військових навчаннях
із застосуванням ядерної зброї,
відносяться до категорії 1 - інваліди з
числа учасників ліквідації ядерних
аварій, ядерних випробувань,
військових навчань із застосуванням
ядерної зброї, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
відповідною аварією, випробуванням або
військовим навчанням, а також хворі на
променеву хворобу внаслідок участі у
ліквідації ядерних аварій, у ядерних
випробуваннях, у військових навчаннях
із застосуванням ядерної зброї.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1,
виданого 15.01.2010 року, позивач є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії. У
відповідності до посвідчення серії
НОМЕР_2, виданого 18.01.2010 року, ОСОБА_1 є
інвалідом 2 групи та має право на
пільги, встановлені законодавством
України для ветеранів війни-інвалідів
війни.

Відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року № 796-ХІІ передбачено, що щорічна
допомога на оздоровлення учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії
встановлюється врозмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат. Як
зазначено у ст. 71 вказаного Закону - дія
його положень не може призупинятися
іншими законами, крім законів про
внесення змін до нього.

Зміст наведеної статті свідчить на
користь висновку, що визначальною
підставою для отримання щорічна
допомога на оздоровлення є наявність у
особи правового статусу, який дає право
на отримання певної виплати.

Також, слід відмітити, що частиною 1 ст.48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» будь-яких обмежень щодо
виплати щорічної допомоги на
оздоровлення особам, які мають статус
учасника ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС на підставі постанови Кабінету
Міністрів України «Про порядок
віднесення деяких категорій громадян
до відповідних категорій осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 02.12. 1992р. №674, не
зазначено.

Розмір мінімальної заробітної плати
затверджується щорічно Законом
України "Про Державний бюджет України"
на відповідний рік. Іншого порядку
визначення розміру мінімальної
заробітної плати в Україні не
встановлено.

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» № 5515-VI від 06.12.2012 року
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема ст.48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Однак, Кабінетом Міністрів України на
виконання прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» не приймалась відповідна
постанова, якою встановлено розмір
разової грошової допомоги,
передбаченої ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

При цьому, посилання відповідача на те,
що виплата щорічної допомоги на
оздоровлення повинна здійснюватися
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 є
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначеної постанови
було розраховано на бюджетний період в
2005 році.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що виходячи із розміру мінімальної
заробітної плати на 2013 рік мають
застосовуватись норми Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Однак, відповідачем в порушення вимог
частини 1 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» щорічна
допомога на оздоровлення позивачу не
була виплачена.

За таких обставин та з урахуванням
вимог статті 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", колегія
суддів приходить до висновку про
неправомірність дій відповідача щодо
відмови ОСОБА_1 у виплаті щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013р. , тому
Управління праці та соціального
захисту населення Октябрської
районної у м. Полтаві ради повинно
нарахувати та провести відповідні дії
щодо виплати позивачу щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013р.,
виходячи із суми мінімальної
заробітної плати на момент виплати.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача нарахувати, надати йому
розрахунок та стягнути на його користь
частину доходу у зв'язку зі зміною
індексу вартості життя та зростання
мінімальної заробітної плати та
стягнути з відповідача на його користь
маральну шкоду в розмірі 10000,0 грн.,
колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України "Про
компенсацію громадянам втрати частин
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати" встановлено, що компенсація
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати провадиться у разі затримки на
один і більше календарних місяців
виплати доходів, нарахованих
громадянам за період починаючи з дня
набрання чинності цим Законом. Під
доходами у цьому Законі слід розуміти
грошові доходи громадян, які вони
одержують на території України і які не
мають разового характеру: пенсії,
соціальні виплати, стипендії,
заробітна плата (грошове забезпечення)
та інші.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
компенсацію громадянам втрати частин
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати" сума компенсації
обчислюється шляхом множення суми
нарахованого, але не виплаченого
громадянину доходу за відповідний
місяць (після утримання податків і
обов'язкових платежів) на індекс
інфляції в період невиплати доходу
(інфляція місяця, за який виплачується
доход, до уваги не береться).

Зважаючи на ті обставини, що виплати
щорічна допомога на оздоровлення,
нарахованої відповідно до ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", заявлені в
позовних вимогах ОСОБА_1, Управлінням
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради на час
звернення позивача до суду, нараховані
не були, колегія суддів вважає, що
підстави для зобов'язання відповідача
провести позивачеві виплату
компенсації за втрату частини грошових
доходів у зв'язку з порушенням терміну
їх виплати та приросту індексу
споживчих цін відсутні.

Статтею 56 Конституції України
гарантовано право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної чи
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 23 Цивільного
кодексу України особа має право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до загальних підстав
цивільно - правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної (
немайнової) шкоди підлягають :
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювана, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювана та
вини останнього в її заподіянні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
не надано суду жодних доказів щодо
заподіяння йому моральної шкоди , не
зазначено з яких міркувань позивач
виходив, визначаючи розмір шкоди та
якими доказами це підтверджується ,
наявність причинного зв'язку між
моральною шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань, оскільки розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди визначається залежно від
характеру та обсягу страждань (
фізичних, душевних, психічних тощо) з
врахуванням стану здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих та виробничих стосунках,
необхідні для відновлення
попереднього стану, а тому позов в цій
частині задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Також, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги до Центру по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат задоволенню не підлягає та
вважає , що вибраний позивачем спосіб
захисту його порушеного права не
відповідає положенням ч.ч. 3 та 4 ст. 105
КАС України, з наступних підстав.

Згідно з п. 4.2. 4.6. Типового положення про
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 25.04.2006
р. № 147, Центр перевіряє правильність
визначення органами праці та
соціального захисту населення права на
призначення соціальної допомоги, інших
видів грошових виплат, забезпечує у
тижневий термін оформлення виплатних
документів та їх відправку на виплату
відповідно до узгоджених графіків;
проводить перерахунки розмірів
грошової допомоги та уживає заходів
попередження і погашення сум переплат
і недоплат соціальної допомоги та
інших грошових виплат.

Обов'язок щодо нарахування та вчинення
дій щодо виплати одноразової грошової
допомоги на оздоровлення позивачу
відповідно до закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
законодавством держави покладений на
Управління праці та соціального
захисту населення за місцем проживання
позивача.

Отже в даному випадку, головним
розпорядником коштів для виплати
щорічної разової грошової допомоги є
Міністерство праці та соціальної
політики України.

Також, Положенням про Міністерство
фінансів України, затвердженого Указом
Президента України від 26 серпня 1999
року N 1081/99 не надано повноважень, щодо
перерахування коштів переведення
коштів органам соціального захисту
населення, для проведення виплат
щорічної грошової допомоги.

Головний розпорядник бюджетних коштів
розробляє план своєї діяльності
відповідно до завдань та функцій,
належного їх виконання, визначених
нормативно-правовими актами, та
виходячи з необхідності досягнення
конкретних результатів своєї
діяльності за рахунок бюджетних
коштів.

Граничний обсяг видатків загального
фонду бюджету на плановий рік
доводиться до головного розпорядника в
цілому, що дає можливість головному
розпоряднику здійснити розподіл
граничного обсягу видатків з
урахуванням пріоритетних напрямів
своєї діяльності.

Бюджетні запити розробляються
головним розпорядником бюджетних
коштів за участю підпорядкованих йому
установ на основі їх проектів
кошторисів.

Головне управління праці та
соціального захисту населення
облдержадміністрації (далі - головне
управління) діє на підставі Положення
про головне управління праці та
соціального захисту населення
обласної державної адміністрації (далі
- Положення), яке затверджено
розпорядженням голови обласної
державної адміністрації від 8 серпня 2005
року № 386.

Головне управління як розпорядник
коштів нижчого рівня здійснює
пропорційний розподіл коштів по
районах області відповідно до наданої
районами потреби в коштах та в межах
фінансових надходжень по кожному коду
бюджетної класифікації.

Колегія суддів зазначає, що основними
завданнями головного управління є,
зокрема, методичне забезпечення роботи
органів праці та соціального захисту
населення, а також організація саме
роботи та здійснення контролю за їх
діяльністю.

Крім того, до функцій головного
управління не належить призначення та
виплата соціальних допоміг.

Відповідно до положення управління є
юридичною особою, яка здійснює
нарахування та виплату позивачу
зазначених сум, які є предметом
судового розгляду.

Враховуючи допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального права, які призвели до
ухвалення неправильного рішення,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про
часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Октябрського районного суду
м. Полтава від 26.12.2013р. по справі №
554/12071/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету Октябрської
районної у м. Полтаві ради щодо відмови
у виплаті ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення, передбаченої ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Октябрської районної у м. Полтаві ради
здійснити нарахування та провести
відповідні дії щодо виплати ОСОБА_1
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат у
відповідності до ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Подобайло
З.Г.Судді(підпис) (підпис) Григоров А.М.
Макаренко Я.М. Повний текст постанови
виготовлений 14.04.2014 р.