Справа № 826/3159/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 826/3159/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі: судді Добрянської Я.І.,
розглянув відповідно до вимог ч. 6 ст. 128
КАС України, в порядку письмового
провадження адміністративну справу №
за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
до відповідача ВАТ «Київський завод
про стягнення заборгованості в розмірі
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва надійшла позовна заява
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва до
відповідача ВАТ «Київський завод
«РІАП» про стягнення заборгованості в
розмірі 2 372,18 грн.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12.03.2014 р., відповідно до
вимог п. 4 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддею
Добрянською Я.І. було відкрито
скорочене провадження в
адміністративній справі № 826/3159/14 та
запропоновано відповідачу у строк до
25.03.2014 року, або у десятиденний строк з
дня одержання копії ухвали про
відкриття скороченого провадження,
надати суду письмові заперечення проти
позову та всі докази на їх
підтвердження, які наявні у
За наслідками зазначеного, від
відповідача до канцелярії суду 17.03.2014 р.
надійшла письмова заява, в якій ВАТ
«Київський завод «РІАП» просить суд
відмовити у відкритті провадження за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва до
відповідача ВАТ «Київський завод
«РІАП» про стягнення заборгованості в
розмірі 2 372,18 грн., з тих підстав, що
Київським апеляційним
адміністративним судом вже було
прийнято рішення по аналогічній справі
сторонами, з приводу одного і того ж
Зважаючи на таке, відповідно до вимог ч.
4 ст. 183-2 КАС України, ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.03.2014 р. з метою з'ясування всіх
фактичних обставин у справі, що будуть
мати значення при вирішенні справи по
суті, було призначено справу № 826/3159/14
до розгляду в судовому засіданні із
викликом сторін на 03.04.2014 р.
За наслідками зазначеного,
відповідачем було також подано до
канцелярії суду письмові заперечення
на адміністративний позов а також
клопотання про закриття провадження у
справі № 826/3159/14 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 157
Зважаючи на неявку всіх сторін в судове
засідання 03.04.2014 р., суд відклав розгляд
справи № 826/3159/14 на 15.04.2014 р., про що
сторін у справі було повідомлено
Однак, зважаючи на неявку всіх сторін і
в судове засідання 15.04.2014 р., суд, на
підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, вирішив
перейти до розгляду справи № 826/3159/14 в
порядку письмового провадження за
наявними у справі доказами.
За наслідками переходу судом до
розгляду даної справи № 826/3159/1 в
порядку письмового провадження, станом
на 18.04.2014 р., будь-яких інших документів
від сторін до канцелярії суду не
Отже, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -
Як вбачається з наявних матеріалів
справи, предметом розгляду даної
адміністративної справи є
заборгованість відповідача перед
позивачем з відшкодування різниці
фактичних витрат на виплату пенсій
науковим працівникам, порядок
призначення та виплати якої
регулюється Законом України «Про
наукову та науково-технічну
Так, в позовній заяві позивач
Управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва зазначає,
що відповідач ВАТ «Київський завод
«РІАП» має заборгованість з
відшкодування різниці фактичних
витрат на виплату пенсій науковим
працівникам за січень 2014 р. у розмірі 2
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність», держава встановлює для
наукових (науково-педагогічних)
працівників, які мають необхідний стаж
наукової роботи, пенсії на рівні, що
забезпечує престижність наукової
праці та стимулює систематичне
оновлення наукових кадрів.
Частиною 2 статті 24 Закону України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність» встановлено, що пенсія
науковому (науково-педагогічному)
працівнику призначається при
досягненні пенсійного віку: чоловікам -
за наявності стажу роботи не менше 25
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 20 років; жінкам - за
наявності стажу роботи не менше 20
років, у тому числі стажу наукової
роботи не менше 15 років.
При цьому, статтею 24 Закону України
«Про наукову та науково-технічну
діяльність» закріплено, що різниця між
сумою пенсії, призначеної за цим
Законом, та сумою пенсії, обчисленої
відповідно до інших законодавчих
актів, на яку має право науковий
працівник, фінансується: для наукових
(науково-педагогічних) працівників
державних бюджетних наукових установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III -IV рівнів акредитації - за
рахунок коштів державного бюджету; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників інших державних
підприємств, установ, організацій та
вищих навчальних закладів III - IV рівнів
акредитації -за рахунок коштів цих
підприємств, установ, організацій та
закладів, а також коштів державного
бюджету в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.
Так, відповідно до ст. 4 Закону України
«Про наукову і науково-технічну
діяльність», суб'єктами наукової і
науково-технічної діяльності на яких
розповсюджується дія даного закону є:
вчені, наукові працівники,
науково-педагогічні працівники, а
також наукові установи, наукові
організації, вищі навчальні заклади
ІІІ-ІV рівнів акредитації, громадські
організації у науковій та
науково-технічній діяльності.
Стаття 1 вказаного Закону роз'яснює, що
науковим працівником є вчений, який за
основним місцем роботи та відповідно
до трудового договору (контракту)
професійно займається науковою,
науково-організаційною або
науково-педагогічною діяльністю та має
відповідну кваліфікацію незалежно від
наявності наукового ступеня або
вченого звання, підтверджену
результатами атестації. Вченим - є
фізична особа, яка має повну вишу
освіту та проводить фундаментальні та
(або) прикладні наукові дослідження і
отримує наукові та (або)
науково-технічні результати.
Аналізуючи вищевикладені норми
процесуального та матеріального права,
суд вважає, що при розгляді даної
справи, він має керуватися наступним.
По-перше, суд повинен встановити певні
юридичні факти лише на підставі
належних та допустимих доказів,
достовірність кожного з яких має
оцінюватись судом окремо.
По-друге, обставини, встановлені
судовим рішенням, що набрало законної
сили, не підлягають доказуванню, тобто
є преюдиційними. Після набрання
судовим рішенням законної сили сторони
не можуть оспорювати встановлені судом
обставини. Рішення, що набрало законної
сили, є обов'язковим до врахування при
розгляді інших справ.
По-третє, аналізуючи наявність підстав
до стягнення спірної заборгованості,
судом має бути досліджено: наявність
заборгованості на момент розгляду
справи, відсутність факту сплати
(погашення) такої заборгованості,
правові підстави до нарахування та
відсутність перешкод щодо її
Однак, як підтверджується наявними
матеріалами справи, позивачем УПФУ в
Оболонському районі м. Києва жодними
допустимими доказами по справі не було
обґрунтовано підстав нарахування
відповідачу ВАТ «Київський завод
«РІАП» фактичних витрат на виплату
пенсій науковим працівникам, порядок
призначення та виплати якої
регулюється Законом України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність», а саме - наявності у
відповідача певних працівників, що
отримують пенсію відповідно до Закону
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність».
Так, позивач до позовної заяви не надав
жодних доказів того, що будь-який
співробітник ВАТ Київський завод
«РІАП» є науковим працівником та має
право на нарахування наукової пенсії, а
також жодним чином не обґрунтував
обов'язок фінансування такої пенсії
саме ВАТ Київський завод «РІАП».
Проте як відповідачем ВАТ Київський
завод «РІАП», в письмовому запереченні
на позовну заяву було зазначено, що
останній не є науковою установою та не
має в штаті будь-яких наукових
працівників, що підтверджується
наявними у справі доказами.
Як наголосив відповідач в запереченні
на позовну заяву, ніхто ніколи не
займав наукової посади на ВАТ
Київський завод «РІАП», та крім того,
підприємство є суто промисловим і
ніколи не мало у своїй структурі
наукових відділів чи будь-яких інших
наукових установ, і за весь час свого
існування займалось виключно
виробничою діяльністю.
Зазначені факти також були встановлені
у рішенні Оболонського районного суду
м. Києва від 22.11.2005 р. (що набрало
законної сили) у справі за позовом
ОСОБА_2 до ВАТ «Київський завод «РІАП»,
третя особа - Управління пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва, про надання уточнюючої довідки,
яким зокрема встановлено, що ДП
«Київський завод «РІАП» та ВАТ
«Київський завод «Ріап» протягом
всього часу існування займалося
виключно виробничою діяльністю і в
своєму складі наукових підрозділів не
Таким чином, відсутність на
підприємстві наукових підрозділів
виключає можливість проведення ним
(його працівниками) наукових
досліджень, та наявності в штаті
наукових працівників. Даний факт є
преюдиційним та не підлягає
доказуванню, а вищезазначене рішення є
обов'язковим до врахування при
розгляді інших справ, зокрема і даної
справи № 826/3159/14.
Крім того, як було зазначено вище, та
підтверджується наявними матеріалами
справи, позивачем не було надано суду
жодних доказів стосовно будь-яких
робітників відповідача, які би
займалися науковою діяльністю
працюючи на ВАТ «Київський завод
«РІАП», та на яких би відповідно
розповсюджувалися вимоги Закону
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність».
Враховуючи викладене вище та наявні у
справі докази, суд вважає, що у позивача
Управління пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва, в даному
випадку, відсутні правові підстави для
заявлення позовних вимог щодо
стягнення з відповідача ВАТ «Київський
завод «РІАП» різниці фактичних витрат
на виплату пенсій науковим
працівникам, порядок призначення та
виплати якої регулюється Законом
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність», без
належного доведення допустимими по
справі доказами наявності у
відповідача таких робітників, які би
займалися науковою діяльністю
працюючи на ВАТ «Київський завод
«РІАП», та на яких би відповідно
розповсюджувалися вимоги Закону
України «Про наукову та
науково-технічну діяльність», проте як
відсутність у відповідача ВАТ
«Київський завод «РІАП» будь-яких
наукових працівників була встановлена
у рішенні Оболонського районного суду
м. Києва від 22.11.2005 р. (що набрало
законної сили), а отже даний факт є
преюдиційним та не підлягає
Зважаючи на таке, суд приходить до
висновку про наявність достатніх
правових підстав для відмови в
задоволенні позовних вимог позивача.
Крім того, суд в порядку письмового
провадження відмовляє відповідачу у
задоволенні його клопотання про
закриття провадження у справі на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України,
оскільки предметом розгляду
яку посилається відповідач як на
аналогічну, та рішення по якій набрало
законної сили), було стягнення УПФУ в
Оболонському районі м. Києва з ВАТ
«Київський завод «РІАП»
заборгованості по відшкодуванню
різниці фактичних витрат на виплату
пенсій науковим працівникам, порядок
призначення та виплати якої
регулюється Законом України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність», саме за період до 2014 р.,
проте як в даній адміністративній
справі № 826/3159/14 предметом розгляду є
стягнення УПФУ в Оболонському районі м.
Києва з ВАТ «Київський завод «РІАП»
заборгованості по відшкодуванню
різниці фактичних витрат на виплату
пенсій науковим працівникам, порядок
призначення та виплати якої
регулюється Законом України «Про
наукову та науково-технічну
діяльність», за період - січень 2014 р.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Позивач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів суду
обґрунтованості заявлених ним
позовних вимог, що були спростовані
наданими відповідачем письмовими
поясненнями та допустимими доказами по
справі.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
69-71, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд м. Києва, -
1. В адміністративному позові
Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя
Я.І. Добрянська

Дата складання та підписання постанови
в повному обсязі - 18.04.2014 р.