Справа № 810/1785/13-а
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 року м. Київ
810/1785/13-а

11:43

Київський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Панової Г.В., за
участю секретаря судового засідання:
Волощук Л.В.,

представників сторін:

від позивача - Гребіник О.М.,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом заступника
Білоцерківського прокурора з нагляду

за додержанням
законів у воєнній сфері

до Білоцерківської
виправної колонії Управління
державної пенітенціарної служби
України в м. Києві і Київській області
№ 35

про визнання
протиправною бездіяльності і
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
заступник Білоцерківського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері з позовом до
Білоцерківської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в м. Києві і Київській
області № 35 про визнання протиправною
бездіяльності начальника
Білоцерківської виправної колонії № 35
щодо невиконання вимог викладених у
поданні Білоцерківської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфер та зобов'язання службових
осіб Білоцерківської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві в Київській області № 35
облікувати дебіторську заборгованість
перед Державним агентством резерву
України на суму 44176,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що за результатами
контрольної перевірки наявності,
якісного стану, умов зберігання, обліку
і звітності цінностей мобілізаційного
резерву, який знаходиться на
відповідальному зберіганні
Білоцерківської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в м. Києві і Київській
області № 35 встановлено, що на
підприємстві існує дебіторська
заборгованість в сумі 44376,00 грн., яка
виникла внаслідок використання
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву.

З метою усунення виявлених перевіркою
порушень прокуратурою внесено подання
від 06.02.2013 № 4-156 вих.-13 з вимогою вжити
заходів до усунення виявлених порушень
законодавства, проте, відповідач не
виконав вимоги подання, у зв'язку з чим,
позивач звернувся до суду.

Відповідач позову не визнав.
Заперечуючи проти позову зазначив, що
обов'язок зберігання матеріальних
цінностей повинен був виникнути з
моменту їх фактичної передачі. Проте,
ані договору на зберігання
матеріальних цінностей державного
резерву, ані Актів приймання,
розміщення на місці постійного
зберігання матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву, ані
оформлення бухгалтерських документів
складського обліку не існує. Крім того,
відсутні докази наявності у позивача
законності відпуску матеріальних
цінностей із державного резерву в
порядку освіження, заміни, тимчасового
позичення або розбронювання. Також,
відповідач зазначив, що викликає
сумнів у вірності обчислення ринкової
ціни матеріальних цінностей, оскільки
відсутні докази, які засвідчують
якість матеріальних цінностей якості
виробника, копія паспорта (сертифіката)
відповідності які б засвідчили якість
146,4 т сталі листової.

Під час розгляду справи суд ухвалою від
25.06.2013 зупинив провадження у справі до
набрання законної сили рішенням
Господарського суду міста Києва у
справі № 911/835/13-г за позовом Заступника
Білоцерківського прокурора з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави, в особі Державного
агентства резерву України до
Білоцерківської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в м. Києві і Київській
області № 35, Державного підприємства
«Підприємство Білоцерківської
виправної колонії Управління
Державної пенітенціарної служби
України в місті Києві та Київській
області № 35» про стягнення 245 366, 40 грн.
вартості майна, 443 686, 99 грн. пені, 245 366, 40
грн. штрафу.

Ухвалою Київського окружного
адміністративного суду від 12.03.2014
поновлено провадження у справі і
призначено судове засідання на 25.03.2014.

У судове засідання 25.03.2014 з'явився
позивач, який підтримав позовні вимоги
і просив суд позов задовольнити.

Уповноважені представники
відповідача у судове засідання 25.03.2014
не з'явились. Відповідач повідомлений
судом належним чином про дату, час і
місце судового засідання, про що
свідчать дані наявної в матеріалах
справи телефонограми.

Від відповідача до суду надійшла заява
від 17.03.2014 № 22-1626, в якій відповідач
просить суд зупинити провадження у
справі № 810/1785/13-а до набрання законної
сили рішення Вищого господарського
суду України, у зв'язку з тим, що
Білоцерківською виправною колонією
Управління державної пенітенціарної
служби України в м. Києві і Київській
області № 35 подано касаційну скаргу
від 04.03.2014 № 22-1389 на рішення
Господарського суду міста Києва від
11.09.2013і постанову Київського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013 у справі № 911/835/13-г.

Протокольною ухвалою суд відмовив у
задоволенні клопотання відповідача, у
зв'язку з відсутністю підстав для
зупинення провадження у справі, з
огляду на те, що станом на час розгляду
справи постанова Київського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013 набрала законної сили.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, на
відповідальному зберіганні
Білоцерківської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в м. Києві і Київській
області № 35 перебувало майно
мобілізаційного резерву.

13.07.1995 розпорядження Кабінету
Міністрів України № 476-рс зазначене
майно мобілізаційного резерву
розброньоване і за рішенням
керівництва Білоцерківської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві і Київській області № 35
матеріальні цінності передані на
виробництво колонії для забезпечення
трудової діяльності засуджених,
забезпечення їх харчуванням і
комунально-побутовими послугами.

21.10.2002 начальником Київського відділу
КРУ Держкомрезерву проведено
контрольну перевірку наявності,
якісного стану, умов зберігання, обліку
і звітності цінностей мобілізаційного
резерву, який знаходився на
відповідальному зберіганні
відповідача.

За результатами перевірки складено Акт
від 21.01.2002, відповідно до якого в ході
перевірки виявлено, що у зв'язку з
розбронюванням матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву на
підприємстві не збереглося
номенклатури на закладку матеріальних
цінностей. По обліковим даним
Держкомрезерву на підприємстві
накопичено і зберігалось в
мобілізаційному резерві 146,4 т сталі
листової конструкційної х/к і
декапірованої.

Згідно таблиці Акта вартості вказаної
кількості сталі визначено у 49776,00 грн., з
них відповідачем сплачено 5400,00 грн.

На дату проведення перевірки
підприємством складено і направлено на
адресу Держкомрезерву графік
погашення заборгованості.

У розділі «Висновки» зазначено, що
освіження матеріальних з цінностей
мобілізаційного резерву проводилось,
станом на 21.10.2002 існує дебіторська
заборгованість у сумі 44376,00 грн.

З метою погашення заборгованості
Державний департамент виконання
покарань в м. Києві та Київській
області листом від 17.02.2006 № 13-24
звернувся до Держкомрезерву України
про розгляд можливості виплати
Білоцерківською виправною колонією
Управління державної пенітенціарної
служби України в м. Києві і Київській
області № 35 заборгованості за
вилучені у 1996 році на виробництво
матеріальні цінності мобілізаційного
резерву згідно із розробленим
графіком.

Листом від 16.03.2006 № 5-3/1330 Деркомрезерв
України повідомив про неможливість
погашення заборгованості за графіком і
просив погасити заборгованість у
найкоротшій термін.

На виконання доручення
Держфінінспекції в Київській області
від 28.01.2013 № 10-25-13-18/794 головним
державним фінансовим інспектором
сектору інспектування в
Рокитнянському районі Білоцерківської
об'єднаної фінансової інспекції
проведено перевірку з питань
дотримання вимог Закону України «Про
державний матеріальний резерв» при
реалізації та зберіганні матеріальних
цінностей державного мобілізаційного
резерву службовими особами зберігача
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву
Білоцерківської виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України в м. Києва та Київській
області.

За результатами перевірки встановлено,
що у відповідача відсутні банківські
виписки або платіжні доручення, які
підтверджують перерахування коштів на
погашення дебіторської заборгованості
за період з 21.10.2002 у сумі 44176,00 грн.

06.02.2013 заступником білоцерківського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері складено
подання № 4-156 вих. - 13, яке адресовано
начальнику Білоцерківської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві і Київській області № 35. У
зазначеному поданні прокурор просив
вжити заходів щодо усунення виявлених
порушень законодавства щодо погашення
дебіторської заборгованості.

Листом від 18.02.2013 № 16-928 відповідач на
викнання вимог подання надіслав
позивачу висновок службового
розлідування від 18.02.2013, в якому
зазначено, що визнати борг перед
Державним агенством резерву України не
можливо, у зв'язку з відсутністю
будь-яких документів, які б
підтверджували наявність вказаного
боргу.

Оскільки вимоги викладені у поданні
фактично не були виконані
відповідачем, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
такого.

Відповідно до статті 23 Закону України
від 05.11.1991 № 1789-ХІІ «Про прокуратуру»
подання - це акт реагування прокурора
на виявлені порушення закону з вимогою
(вимогами) щодо:1) усунення порушень
закону, причин та умов, що їм сприяли; 2)
притягнення осіб до передбаченої
законом відповідальності; 3)
відшкодування шкоди; 4) скасування
нормативно-правового акта, окремих
його частин або приведення його у
відповідність із законом; 5) припинення
незаконних дій чи бездіяльності
посадових і службових осіб.

Подання може бути внесено
Прем'єр-міністру України, Кабінету
Міністрів України, Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
міністерствам та іншим центральним і
місцевим органам виконавчої влади,
органам місцевого самоврядування,
військовим частинам, громадським
об'єднанням, органам державного
нагляду (контролю), посадовим і
службовим особам цих органів,
підприємствам, установам та
організаціям незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичним особам -
підприємцям.

Відповідний прокурор має бути
повідомлений про результати розгляду
подання та вжиті заходи у визначений
ним строк, що обчислюється з дня
отримання подання та не може бути
меншим 10 днів.

У разі відхилення подання в цілому чи
частково або неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання, а
також якщо подання не вносилося,
прокурор може звернутися до суду щодо:
1) визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині; 2) визнання
протиправним рішення чи окремих його
положень і щодо скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень; 3) визнання
протиправними дій чи бездіяльності,
зобов'язання вчинити певні дії або
утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 24.01.1997 № 51/97-ВР «Про державний
матеріальний резерв» державний резерв
є особливим державним запасом
матеріальних цінностей, призначених
для використання в цілях і в порядку,
передбачених цим Законом. У складі
державного резерву створюється
незнижуваний запас матеріальних
цінностей (постійно підтримуваний
обсяг їх зберігання).

До складу державного резерву входять:
мобілізаційний резерв - запаси
матеріально-технічних та сировинних
ресурсів, призначених для забезпечення
розгортання виробництва військової та
іншої промислової продукції, ремонту
військової техніки та майна в
особливий період, розгортання у
воєнний час робіт по відновленню
залізничних та автомобільних шляхів,
морських та річкових портів,
аеродромів, ліній і споруд зв'язку,
газо-, нафтопродуктопроводів, систем
енерго- і водопостачання для
організації безперебійної роботи
промисловості, транспорту і зв'язку,
подання медичної допомоги; запаси
сировинних, матеріально-технічних і
продовольчих ресурсів для
забезпечення стратегічних потреб
держави; запаси матеріально-технічних
ресурсів для виконання першочергових
робіт під час ліквідації наслідків
надзвичайних ситуацій та для виконання
інших заходів, передбачених
законодавством.

Згідно зі статтею 11 Закону України від
24.01.1997 № 51/97-ВР «Про державний
матеріальний резерв» запаси
матеріальних цінностей державного
резерву розміщуються на підприємствах,
в установах і організаціях, спеціально
призначених для зберігання
матеріальних цінностей державного
резерву. Розміщення і будівництво на
території України підприємств,
установ, організацій та інших об'єктів
системи державного резерву
здійснюються в порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини першої статті 12
Закону України від 24.01.1997 №
51/97-ВР «Про державний матеріальний
резерв» державний резерв матеріальних
цінностей є недоторканним і може
використовуватися лише за рішенням
Кабінету Міністрів України.

Відпуск матеріальних цінностей з
державного резерву здійснюється: у
зв'язку з їх освіженням (поновленням) і
заміною; у порядку тимчасового
позичання; у порядку розбронювання; для
надання гуманітарної допомоги; для
ліквідації наслідків надзвичайних
ситуацій; у разі настання особливого
періоду.

Згідно з частиною шостою статті 12
Закону України від 24.01.1997 № 51/97-ВР «Про
державний матеріальний резерв»
реалізація матеріальних цінностей з
державного резерву, що підлягають
розбронюванню, здійснюється на
конкурсних засадах у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Як було зазначено судом,
розпорядженням Кабінету Міністрів
України прийнято рішення про
розбронювання матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву, які
знаходились на зберігання
Білоцерківської виправної колонії № 35.

Матеріалами справи підтверджено
відсутність матеріальних цінностей -
сталі листової у кількості 146,4 т, які
входили до складу майна
мобілізаційного резерву.

Так, про зберігання мобілізаційного
резерву і подальше його використання
відповідачем свідчить Акт від 21.10.2002,
який підписаний керівником виправної
колонії і головним бухгалтером, а також
факт погашення заборгованості у сумі
5400,00 грн. і графік погашення
заборгованості.

Таким чином, спростовуються твердження
відповідача про те, що відсутні докази
зберігання матеріальних цінностей
державного резерву Білоцерківською
виправною колонією № 35.

Суд звертає увагу, що вказані обставини
були також предметом розгляду у справі
№ 911/835/13-г за позовом заступника
Білоцерківського прокурора з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави, в особі Державного
агентства резерву України до
Білоцерківської виправної колонії
Управління державної пенітенціарної
служби України в м. Києві і Київській
області № 35, Державного підприємства
«Підприємство Білоцерківської
виправної колонії Управління
Державної пенітенціарної служби
України в місті Києві та Київській
області № 35» про стягнення 245 366, 40 грн.
вартості майна, 443 686, 99 грн. пені, 245 366, 40
грн. штрафу. Так, у рішенні
господарського суду м. Києва від 11.09.2013,
яке залишено без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 09.12.2013, судом
встановлено факт самовільного
використання саме відповідачем
матеріальних цінностей
мобілізаційного резерву, а саме, 146,4 т
сталі листової конструкційної. При
цьому, оплату за використані
матеріальні цінності здійснено не
було.

Відповідно до статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Доказів повернення вартості
зазначеного майна відповідачем також
не надано. З огляду на викладене, факт
наявності у відповідача дебіторської
заборгованості не потребує
доказування у даній адміністративній
справі.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Осікльки позивач звільнений від сплати
судового збору та не поніс витрат
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати стягненню на користь позивача
не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність
начальника Білоцерківської виправної
колонії Управління державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві і Київській області № 35 щодо
невиконання вимог викладених у поданні
Білоцерківської прокуратури з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
від 06.02.2013 № 4-156 вих.-13.

3. Зобов'язати Білоцерківську виправну
колонію Управління державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві і Київській області № 35
відобразити дебіторську
заборгованість перед Державним
агентством резерву України у сумі 44176,00
грн.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання
повного тексту постанови - 31 березня 2014
р.