Справа № 826/16452/13-а
Суддя: Горбань Н.І.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Арсірій
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

01 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Горбань Н.І.,

суддів:
Земляної Г.В., Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Український
страховий стандарт» на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02.12.2013 року у справі за
його позовом до Головного управління
Державної казначейської служби
України у місті Києві, Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про стягнення
коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

ПрАТ «Страхова компанія «Український
страховий стандарт» до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві, Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про стягнення
коштів.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02.12.2013 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, ПрАТ «Страхова компанія
«Український страховий стандарт»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову, якою задовольнити
позов. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для вирішення справи,
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
незаконність, необґрунтованість та
необ'єктивність оскаржуваного рішення,
що є підставою для його скасування.

Колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, відповідно до ст.197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що вона не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.12.2008р. між позивачем та ОСОБА_2 було
укладено договір добровільного
страхування транспортного засобу №
К-047241, за яким було застраховано
автомобіль Geely д/н НОМЕР_1.

01.06.2009 р. ОСОБА_2 звернулася до позивача
з повідомленням про випадок, що стався
29.05.2009р.

Листом від 17.09.2009 року № 4814 позивач
повідомив ОСОБА_2 про відмову у виплаті
страхового відшкодування.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_2 до Держфінпослуг було подано
скаргу на рішення позивача.

29.12.2010 року Держфінпослуг було винесено
припис № СК-421/10-1337, яким позивача було
зобов'язано усунути порушення,
виявлені в акті № 638/42-6ап від 17.12.2010 року
та сплатити на користь ОСОБА_2 страхове
відшкодування та пеню.

10.01.2011 року позивачем до Держфінпослуг
було подано скаргу на припис № СК-
421/10-1337 від 29.12.2010 року.

27.01.2011 року позивачем було здійснено
розрахунок суми страхового
відшкодування та складено страховий
акт № 29-1377/11, за яким розмір страхового
відшкодування за випадком, що стався
29.05.2009р., становив 31 683,34 грн.

31.01.2011р. платіжним дорученням № 2129
позивачем на рахунок ТОВ «ФК
«Єврокапітал», який є вигодонабувачем
за договором страхування, було
виплачено страхове відшкодування в
розмірі 31 683,34 грн. Також, 31.01.2011р.
платіжним дорученням № 2131 позивачем на
користь ОСОБА_2 було виплачено пеню в
розмірі 9 856,69 грн. (за вирахуванням
податку з доходів фізичних осіб 15% в
сумі 1 739,42 грн. згідно з п. 4.2.10. Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», за яким до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу включаються дохід у вигляді
неустойки, штрафу або пені, фактично
одержаних платником податку, як
відшкодування матеріальної або
немайнової (моральної) шкоди).

03.02.2011 року позивачем було отримано
рішення Держфінпослуг, яким скаргу
позивача було задоволено, припис №
СК-421/10-1337 від 29.12.2010 року скасовано.

21.02.2011 року позивачем до
Новокаховського міського суду
Херсонської області було подано
позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 31
683,34 грн. відшкодування шкоди в порядку
регресу, як з винного водія, та
стягнення з ОСОБА_2 9 856,69 грн. пені, як
безпідставно отриманих коштів.

28.12.2011 року Новокаховським міським
судом Херсонської області було
прийнято рішення у справі № 2117/2-426/11,
яким було зобов'язано ОСОБА_2 сплатити
на користь позивача 31 683,34 грн.
відшкодування шкоди в порядку регресу
та ОСОБА_2 - 9 856,69 грн., як безпідставно
отриманих коштів.

Рішенням Апеляційного суду
Херсонської області від 02.04.2012 у справі
№ 22ц- 2190/811/2012 скаргу ОСОБА_2 було
задоволено, рішення Новокаховського
міського суду Херсонської області
скасовано, прийняте нове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог позивача
відмовлено в повному обсязі.

19.09.2012 року Вищим спеціалізованим судом
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ було винесено
ухвалу у справі № 6-17625св12, якою скаргу
позивача було задоволено, рішення
Апеляційного суду Херсонської області
від 02.04.2012 року скасовано, рішення
Новокаховського міськсуду Херсонської
області залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 04.02.2013 року у
допуску до провадження Верховного
Суду України скарги ОСОБА_2 було
відмовлено.

22.08.2013 року позивачем надіслано заяву
до відповідача -1, в якій просив
перерахувати безпідставно сплачені
грошові кошти в розмірі 1 739,42 грн. на
рахунок позивача.

Листом від 10.09.2013 року № 06-08/3558-11803
відповідач-1 повідомив позивача про те,
що у відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 16.02.2011 № 106
контроль за справлянням надходжень
бюджету за кодом класифікації доходів
бюджету 11010200 «Податок на доходи
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності
(сплачується (перераховується) на
території міста Києва)» здійснюється
Державною податковою службою.
Зазначив, що для вирішення питання
повернення коштів у сумі 1 739,42 грн.,
необхідно звернутись до Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві для оформлення
висновку.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції дійшов висновку, що
суду не надано достатніх та
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких мотивуються позовні
вимоги.

Судова колегія погоджується з такою
позицією з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем, як податковим агентом,
відповідно до п.162.1 ст.162 Податкового
кодексу України було виплачено пеню в
розмірі 9 856,69 грн. (за вирахуванням
податку з доходів фізичних осіб 15% в
сумі 1 739,42 грн.).

Податкові агенти згідно з п. 176.2 ст. 176
Податкового кодексу України
зобов'язані своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
подавати у строки, встановлені
Податковим кодексом України для
податкового кварталу, податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку до контролюючого органу за
місцем свого розташування.

Відповідно до ст.18 Податкового кодексу
України податковим агентом визнається
особа, на яку цим Кодексом покладається
обов'язок з обчислення, утримання з
доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до
платників податку і мають права та
виконують обов'язки, встановлені цим
Кодексом для платників податків.

Відповідно до п.14.1.115 ст.14 Податкового
кодексу України надміру сплачені
грошові зобов'язання - суми коштів, які
на певну дату зараховані до
відповідного бюджету понад нараховані
суми грошових зобов'язань, граничний
строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з п.17.1.10 ст.17 Податкового кодексу
України платник податків має право,
зокрема, на залік чи повернення надміру
сплачених, а також надміру стягнутих
сум податків та зборів, пені, штрафів у
порядку, встановленому цим Кодексом,
аналогічними правами користується
також і податковий агент.

Відповідно до п. 43.1. ст.43 Податкового
кодексу України помилково та/або
надміру сплачені суми грошового
зобов'язання підлягають поверненню
платнику відповідно до цієї статті,
крім випадків наявності у такого
платника податкового боргу.

Відповідно до пп.43.3, 43.4 ст.43 Податкового
кодексу України обов'язковою умовою
для здійснення повернення сум
грошового зобов'язання є подання
платником податків заяви про таке
повернення (крім повернення надміру
утриманих (сплачених) сум податку з
доходів фізичних осіб, які
розраховуються органом державної
податкової служби, на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми. Платник
податків подає заяву на повернення
помилково та/або надміру сплачених
грошових зобов'язань у довільній формі,
в якій зазначає напрям перерахування
коштів: на поточний рахунок платника
податків в установі банку; на погашення
грошового зобов'язання (податкового
боргу) з інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Взаємовідносини органів державної
податкової служби, місцевих фінансових
органів та органів Державного
казначейства України в процесі
повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань регламентуються
Порядком взаємодії органів державної
податкової служби, місцевих фінансових
органів та органів Державного
казначейства України в процесі
повернення платникам податків
помилково та/або надміру сплачених сум
грошових зобов'язань (далі - Порядок),
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації України,
Міністерства фінансів України,
Державного казначейства України від
21.12.2010 № 974/1597/499 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 29.12.2010
№ 1386/18681.

Відповідно до п.12 Порядку надміру
утримана (сплачена) сума податку на
доходи фізичних осіб підлягає
поверненню платнику податку протягом 60
календарних днів від дня отримання
органом державної податкової служби
податкової декларації на поточний
рахунок, вказаний у податковій
декларації, у разі його наявності у
платника податку, або на рахунок банку,
який здійснюватиме виплату коштів
готівкою, або на рахунок підприємства
поштового зв'язку за податковою
адресою платника податку, зазначеною в
податковій декларації.

Якщо останній день строку виплати
зазначеної суми надміру сплаченого
податку на доходи фізичних осіб
припадає на вихідний, святковий або
інший неробочий день, днем закінчення
строку такої виплати є перший за ним
робочий день.

Повернення надміру утриманої
(сплаченої) суми податку на доходи
фізичних осіб на поточний рахунок
платника податку здійснюється органом
Державного казначейства України на
підставі висновку, поданого органом
державної податкової служби до
відповідного органу Державного
казначейства України не пізніше, ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
шістдесятиденного строку від дня
отримання органами державної
податкової служби податкової
декларації.

Орган Державного казначейства України
перевіряє правильність оформлення
всіх документів, готує платіжне
доручення на повернення коштів
фізичним особам готівкою та здійснює
повернення надміру утриманої
(сплаченої) суми податку на доходи
фізичних осіб відповідно до Порядку
повернення коштів, помилково або
надмірно зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Державного казначейства
України від 10.12.2002 N 226 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.12.2002 за N 1000/7288 (в
редакції наказу Державного
казначейства України від 29.05.2008 N 181). У
платіжному дорученні зазначаються
реквізити банку, який здійснюватиме
виплату коштів готівкою, або реквізити
підприємства поштового зв'язку, з
рахунку якого будуть сплачуватися
перекази одержувачам.

Відповідно до п. 2 ст. 45 Бюджетного
кодексу України центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, веде
бухгалтерський облік усіх надходжень
Державного бюджету України та за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету,
здійснює повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач більш чим через півроку після
прийняття ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ про відмову у допуску до
провадження Верховного суду України,
звернувся із заявою до відповідача - 1
щодо повернення безпідставно
отриманих коштів.

Доказів подання до податкового органу
податкової декларації позивачем не
надано. Представником позивача
зазначено, що до податкового органу він
взагалі не звертався з приводу
повернення надміру сплачених сум
податку на доходи фізичних осіб.

На підставі матеріалів справи суд
першої інстанції обгрунтовано
встановив, що позивачем не було
дотримано необхідних умов для
повернення помилково сплачених
грошових зобов'язань.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта, які викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
рішення суду першої інстанції.

За таких підстав, апеляційну скаргу -
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні апеляційної скарги
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Український
страховий стандарт» - відмовити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02.12.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення копій особам, які беруть
участь у справі (ч. 5 статті 254 КАС
України).

Касаційна скарга на судові рішення
подається безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання законної
сили судовим рішенням суду апеляційної
інстанції, крім випадків, передбачених
цим Кодексом.

Головуючий суддя:
Н.І.Горбань

Судді:
Г.В. Земляна

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 04.04.2014
року.

.

Головуючий суддя
Горбань Н.І.

Судді:
Земляна Г.В.

Сорочко Є.О.