Справа № 217/137/14-а
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/217/41/2014
Справа № 217/137/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2014 року суддя Авдіївського
міського суду Донецької області
Соболєва І.П., розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області, третя особа - Управління
Державної казначейської служби
України в м. Авдіївці Донецької
області, про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 5 грудня 2012 року до
досягнення дитиною трирічного віку,
стягнення нарахованої допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Авдіївської міської
ради Донецької області, третя особа -
Управління Державної казначейської
служби України в м. Авдіївці Донецької
області, про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 5 грудня 2012 року до
досягнення дитиною трирічного віку,
стягнення нарахованої допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вона є матір'ю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та отримує з 5 грудня 2012
року допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. Вважає,
що розмір допомоги 130,00 гривень
щомісяця не відповідає положенням
законодавства. Посилаючись на вимоги
Конституції України, Законів України
«Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», «Про Державний бюджет на 2013
рік», рішення Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008,
позивач просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та виплати державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років за
період з 5 грудня 2012 року до досягнення
дитиною трирічного віку та стягнути з
Державного бюджету України нараховану
допомогу за вказаний період.

Також у позовній заяві позивач просила
поновити пропущений строк звернення до
суду щодо позовних вимог, починаючи з 5
грудня 2012 року.

Ухвалою від 5 березня 2014 року відкрито
скорочене провадження у даній
адміністративній справі.

Відповідач 27 березня 2014 року подав
письмові заперечення проти позову, в
яких зазначив, що позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду
із позовними вимогами за період з 5
грудня 2012 року по 30 липня 2013 року. 17
січня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
відповідача із заявою про здійснення
перерахунку допомоги, однак відповідач
не відмовляв їй у здійсненні
перерахунку, а роз'яснив своїм листом
від 20 січня 2014 року порядок і розмір
виплати допомоги. Також вказав, що
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
були внесені зміни до частини 1 статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», відповідно до яких
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень. Законами України «Про
Державний бюджет України на 2012 рік» та
«Про Державний бюджет України на 2013
рік» змін до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» не
вносилось, рішень про зупинення дії
цього Закону на 2012-2014 роки не
приймалось. Таким чином, відповідачем
правомірно застосовуються положення
частини 1 статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».
Також вказав, що виплата допомоги
здійснюється на підставі Постанови
Кабінету Міністрів України № 1751 від 27
грудня 2001 року. Просив у задоволенні
позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши обставини справи доказами
в межах заявлених позовних вимог, суд
встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження дитини серії НОМЕР_2 від 24
жовтня 2012 року, виданим Відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Авдіївського міського
управління юстиції у Донецькій
області.

Позивачу як особі, застрахованій в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(свідоцтво № НОМЕР_1), відповідачем
призначена допомога по догляду за
дитиною до трьох років, що
підтверджується довідкою відповідача,
копія якої наявна в матеріалах справи.

Згідно із заявою позивача від 17 січня
2014 року, вона звернулась до Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області з проханням здійснити їй
перерахунок допомоги по догляду за
дитиною з моменту призначення
відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Відповідач листом від 20 січня 2014 року №
И-002-5.1-6.2 відмовив позивачеві у
проведенні перерахунку допомоги із
посиланням на Закон України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

До суду з даним позовом позивач
звернулась 29 січня 2014 року.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

За змістом частини 1 статті 100 КАС
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Як зазначено у позовній заяві, позивач
оскаржує дії відповідача по
нарахуванню допомоги, які він здійснює
з грудня 2012 року, адже з цього часу
відповідач нарахував до досягнення
дитиною трирічного віку допомогу у
розмірі, що не відповідає
законодавству, чим порушив її права.
Позивач намагалась вирішити справу, не
звертаючись до суду, але відповідач її
права ігнорував. Також вказала, що вона
не має відповідної освіти та н розуміє
положення діючого законодавства.

Таким чином, про порушення своїх прав
позивач дізналась саме у грудні 2012
року, коли їй було призначено допомогу.
При цьому, позивач не надала доказів, що
починаючи з грудня 2012 року вона
намагалась вирішити спір у
позасудовому порядку, як вона вказує у
позовній заяві. Суду надана лише заява
позивача від 17 січня 2014 року та
відповідь на неї, датована 20 січня 2014
року. Також позивач не довела наявність
інших поважних причин пропуску строку
звернення до суду. З таких підстав,
позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 5
грудня 2012 року по 28 липня 2013 року на
підставі частини 1 статті 100 КАС України
слід залишити без розгляду.

Що стосується позовних вимог за період,
починаючи з 29 липня 2013 року, то суд
вважає їх такими, що підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
Законами України.

Пунктом 1 ст. 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод; основні обов'язки
громадянина.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI), правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» № 2811-ХІІ від 21.11.1992 (далі - Закон
№ 2811-ХІІ), дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням» №
2240-ІІІ від 18.01.2001 (далі - Закон № 2240-III),
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
внесені відповідні зміни до Закону №
2811-ХІІ та Закону № 2240-III. Зокрема,
змінами до статті 13 Закону № 2811-ХІІ
його дію поширено на застрахованих
осіб, а із Закону № 2240-III виключено
статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 № 835-VI "Про Державний бюджет України
на 2009 рік" та статтею 45 Закону України
від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ
(пункт 1). Новий акт уряду на виконання
статті 45 Закону № 2154-VI не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III на
виконання статті 45 Закону № 2154-VI
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

Оскільки у даній справі предметом
спору є розмір виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, позивачу у
справі, то за таких обставин суд дійшов
висновку, що на відносини щодо виплати
допомоги такій особі у зазначеному
періоді поширюються норми
спеціального Закону (яким є Закон №
2240-III), відповідно до статті 43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція наведена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2012 року, яка є обов'язковою
для суду відповідно до статті 244-2 КАС
України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що дії відповідача
нарахування та виплати зазначеної
допомоги з 29 липня 2013 року у розмірі,
нижчому за прожитковий мінімум, є
неправомірними.

Суд зазначає, що щомісячна державна
соціальна допомога є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі і яка є
додатковою виплатою особі, яка визнана
такою, що має право на отримання
допомоги. Оскільки позивач має право на
отримання допомоги до досягнення
дитиною трирічного віку, тому і позовні
вимоги в частині здійснення
перерахунку та виплати допомоги
підлягають задоволенню за період з 29
липня 2013 року до досягнення дитиною
трирічного віку.

Отже, порушене право позивача підлягає
поновленню шляхом зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років за період з 29
липня 2013 року до досягнення дитиною
трирічного віку.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача нарахованої
відповідачем щомісячної державної
соціальної допомоги, то суд їх вважає
такими, що задоволенню не підлягають,
оскільки, по-перше, позивач не
визначила суми, яку належить стягнути з
Державного бюджету, та, по-друге, ці
вимоги фактично заявляються на
майбутнє, оскільки позивач просить
стягнути суми, які будуть нараховані їй
після проведення відповідачем
перерахунку. Суд зазначає, що належним
способом захисту прав позивача буде
саме проведення перерахунку та виплати
сум допомоги, що виключає вимоги про
стягнення цих сум.

За таких обставин, суд задовольняє
позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області частково.

На підставі статті 94 КАС України, а
також враховуючи немайновий характер
позовних вимог, суд присуджує до
стягнення з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати зі
сплати судового збору, що
документально підтверджені.

Керуючись статтями 1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17,
23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 99, 100, 104, 105, 111, 112, 114,
121, 160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Авдіївської міської
ради Донецької області, третя особа -
Управління Державної казначейської
служби України в м. Авдіївці Донецької
області, про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 5 грудня 2012 року до
досягнення дитиною трирічного віку,
стягнення нарахованої допомоги
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області щодо нарахування та виплати
ОСОБА_1 державної допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 29 липня 2013
року у розмірі, меншому за прожитковий
мінімум, встановлений законом.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 29 липня 2013
року до досягнення дитиною трирічного
віку у розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом для дітей віком
до 6 років.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Авдіївської міської ради Донецької
області за період з 5 грудня 2012 року по 28
липня 2013 року залишити без розгляду.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати зі
сплати судового збору в сумі 73
(сімдесят три) гривні 08 копійок.

Постанову прийнято в порядку
скороченого провадження та складено у
повному обсязі 1 квітня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку сторонами, а
також іншими особами у зв'язку з тим, що
суд вирішив питання про їхні права,
свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання
апеляційної скарги стороною або іншою
особою, яка брала участь у справі,
обчислюється з моменту отримання копії
постанови.

Постанова, крім випадків її оскарження
в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя: