Справа № 826/11223/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Кучма А.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

03 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді:
Кучми А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Безименної
Н.В.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Святошинському районі м. Києва
Державної податкової служби на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.03.2013 у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва Державної податкової
служби про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н
О В И Л А:

ФОП ОСОБА_2 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до ДПІ у Святошинському районі
м. Києва ДПС про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення № від
01.07.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
06.03.2013 вищевказаний адміністративний
позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції як таку, що
постановлена з порушенням норм
матеріального права, та ухвалити нову,
якою у задоволенні позову відмовити
повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду - без
змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позовних вимог, з чим
погоджується колегія суддів з огляду
на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
ФОП ОСОБА_2 зареєстрований як фізична
особа-підприємець Державною
податковою інспекцією у
Святошинському районі м. Києва
Державної податкової служби 04.03.2009.
Відповідно до довідки ЄДРПОУ основними
видами діяльності позивача є: оптова
торгівля деталями та приладдям для
автотранспортних засобів, роздрібна
торгівля деталями та приладдям для
автотранспортних засобів, оптова
торгівля машинами й устаткуванням для
добувної промисловості та будівництва,
неспеціалізована оптова торгівля,
консультування з питань комерційної
діяльності й керування.

За результатами проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки, 12.06.2013 відповідачем складено
акт № 410/434/17-20/НОМЕР_2 «Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки ФОП ОСОБА_2, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків НОМЕР_2 за період з 01.10.2010 по
30.11.2010 та з 01.04.2011 по 31.05.2011 дотримання
вимог податкового законодавства по
податку на додану вартість».

Згідно акту № 410/434/17-20/НОМЕР_2
перевіркою ФОП ОСОБА_2 встановлено
завищення податкового кредиту за
період з 01.10.2010 по 30.11.2010 та з 01.04.2011 по
31.05.2011 на суму 11 550,60 грн. в тому числі за
жовтень 2010 року на суму ПДВ 1 058,33 грн., за
листопад 2010 року на суму ПДВ 2 973,33 грн.,
за квітень 2011 року на суму ПДВ 5 335,61 грн.,
за травень 2011 року на суму ПДВ 2 183,33 грн.

01.07.2013 відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № , на
підставі акту № 410/434/17-20/НОМЕР_2, яким
встановлено порушення пп. 7.3.2 п. 7.2, пп.
7.4.1, пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст. 188, п.
198.2 ст. 198 ПК України, в зв`язку із чим
збільшено суму грошового зобов`язання
позивачу за платежем з податку на
додану вартість на 15 582,14 грн.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що між позивачем, як
покупцем та ТОВ «МЕДЕО ЗАХІД», як
продавцем існували договірні
відносини, згідно яких наведеними
товариствами передавались, а позивачем
за плату придбавались товари для
подальшого їх використання у своїй
господарській діяльності.

Відповідно до видаткових накладних ТОВ
«МЕДЕО ЗАХІД» поставило, а позивач
отримав на суму 69 303,64 грн. за
видатковими накладними та
рахунком-фактурою, зокрема: видатковою
накладною № РН-071002 від 07.10.2010 на суму 6
350,00 грн. (підшипник вижимний MAN 0 - 1
шт.) видатковою накладною № РН-018110 від
18.11.2010 на суму 13 440,00 грн. (підвісний
підшипник 0 - 8 шт.); видатковою
накладною № РН-0040400 від 04.04.2011 на суму 3
033,61 грн. (шестерня КПП 157605 - 1 шт., кільце
синхронна 119119 - 1 шт., муфта скольженія
ХХХХХХ - 1 шт., ступиця синхронна 157180 - 1
шт.); видатковою накладною № РН-0180400 від
18.04.2011 на суму 3 980,02 грн. (амортизатор 016508
- 4 шт., кронштейн кріплення
амортизатора 0105044 - 1 шт.); видатковою
накладною № РН-0220401 від 22.04.2011 на суму 25
000,01 грн. (бак паливний SCANIA 1517308 - 2 шт.),
видатковою накладною № РН-0180501 від
18.05.2011 на суму 8 300,00 грн. (компресор KNOR LK
4941 - 1 шт.), видатковою накладною №
РН-0260500 від 26.05.2011 на суму 4 800,00 грн.
(стартер SCANIA - 1 шт.), за
рахунком-фактурою № СФ-0000154 від 17.11.2010
на суму 4 400,00 грн. (кран - 1 шт.).

На підставі вказаних накладних
позивачем проведено перерахунок
коштів за товар (із врахуванням ПДВ), що
підтверджується банківськими
виписками AT «УкрСиббанк» відділення №
993 за особовим рахунком позивача,
зокрема перерахунок було здійснено на
суму 69 303,64 грн.: за 11.10.2010 суму 6352,00 грн.;
за 18.11.2010 на суму 13 440,00 грн.; за 14.04.2011 на
суму 3 033,61 грн.; за 05.05.2011 на суму 3 980,02
грн.; за 22.04.2011 на суму 22 500,01 грн.; за
18.05.2011 на суму 8 300,00 грн.; за 26.05.2011 на суму
4 800,00 грн.; за 17.11.2010 на суму 4 400, 00 грн.

За наслідками вказаної поставки ТОВ
«МЕДЕО ЗАХІД» виписано на користь
позивача податкові накладні на суму 69
303,64 грн., зокрема: № 71002 від 07.10.2010 на
суму 6 350,00 грн.; №171102 від 17.11.2010 на суму 4
400,00 грн.; № 181100 від 18.11.2010 на суму 13 440,00
грн.; № 28 від 18.05.2011 на суму 8 300,00 грн.; № 47
від 26.05.2011 на суму 4 800,00 грн.; № 6 від
04.04.2011 на суму 3 033,60 грн.; № 22 від 18.04.2011 на
суму 3 980,02 грн.; № 34 від 22.04.2011 на суму 25
000,01 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач реалізував придбані
автомобільні запчастини іншим
контрагентам (ТОВ «АВАНІТ ГРУП», ПІІ
«ЛУКОЙЛ-Україна», ТОВ «Авто-Сера» та
ТПК «АГРОМАТ»), що посвідчується
відповідними видатковими накладними,
зокрема: № А-00000065 від 08.10.2010 на суму 8 755,00
грн. (підшипник вижимний MAN 0 - 1 шт.);
№ А-00000104 від 23.11.2010 на суму 16 800,00 грн.
(підвісний підшипник 0 - 5 шт.); №
А-040401 від 04.04.2011 на суму 3 433,60 грн.
(шестерня КПП 157605 - 1 шт., кільце
синхронна 119119-1 шт., муфта скольженія - 1
шт., ступиця синхронна 157180 - 1 шт.); №
А-270403 від 27.04.2011 на суму 4 484,31 грн.
(амортизатор 016508 - 4 шт., кронштейн
кріплення амортизатора 0105044 - 1 шт.); №
А-310502 від 31.05.2011 на суму 26 400,00 грн. (бак
паливний SCANIA 1517308 - 2 шт.); № А-260503 від
26.05.2011 на суму 8600,00 грн. (компресор KNORR
LK4941 - 1 шт.); № А-260502 від 26.05.2011 на суму 5
202,56 грн. (стартер SCANIA - 1 шт.); № А-00000101 від
18.11.2010 на суму 5 118,00 грн. (кран - 1
шт.).

За реалізований товар, позивач отримав
від контрагентів (ТОВ «АВАНІТ ГРУП»,
ПІІ «ЛУКОЙЛ-Україна», ТОВ «Авто-Сера»
та ТПК «АГРОМАТ») кошти, що
посвідчується банківськими виписками
AT «УкрСиббанк» відділення № 993 за
особовим рахунком позивача.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно встановлено, що позивач
здійснював господарську діяльність за
результатом якої отримував прибуток.

Судом першої інстанції вірно прийнято
до уваги, що позивач мав технічну
можливість отримувати товар від ТОВ
«МЕДЕО ЗАХІД» за місцезнаходженням
продавця (м. Луцьк, вул. 8 Березня 1, к.4/1),
зокрема: позивач має у власності
автомобіль, що посвічується Свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу.

Також судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачем відображено
господарські операції із ТОВ «МЕДЕО
ЗАХІД» та отримання податкових
накладних в Книзі обліку прибутку та
витрат, що ведуть громадяни-суб'єкти
підприємницької діяльності протягом
календарного року за 2010 рік (ОСОБА_2,
ідентифікаційний код за ЄДРПОУ НОМЕР_2)
та Книзі обліку прибутку та витрат, що
ведуть громадяни-суб'єкти
підприємницької діяльності протягом
календарного року за 2011 року ОСОБА_2,
ідентифікаційний код за ЄДРПОУ НОМЕР_2).

Інформація про отримані від ТОВ «МЕДЕО
ЗАХІД» податкові накладні були
відображені позивачем в Податкових
деклараціях (за жовтень, листопад 2011
pоку, квітнень, травень 2011 року)
розшифровках податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (за жовтень, листопад 2011
pоку, квітнень, травень 2011 pоку), реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних № 5 (за жовтень, листопад 2011
pоку, квітнень, травень 2011 pоку).

За таких обставин та враховуючи зміст
п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 ПК України, ст. 1,
частини другої ст. 3, частини першої ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що первинна документація у
позивача по взаємовідносинах із ТОВ
«МЕДЕО ЗАХІД» (за період:
жовтень-листопад 2010 року та
квітень-травень 2011 року) реально
відображає фактичне здійснення
господарських операцій.

З аналізу норм пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7, п. 7.4.5 ст.
7 Закону України «Про податок на додану
вартість», пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п. 198.1, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
достатніми підставами для включення
позивачем до складу податкового
кредиту відповідних сум податку на
додану вартість є: придбання ним
товарів; використання зазначених
товарів у межах господарської
діяльності; сплата чи нарахування сум
податку на додану вартість у зв'язку з
таким придбанням, з врахуванням рівня
звичайних цін.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок, що у ПК України
передбачено єдину підставу для
формування податкового кредиту, а саме
наявність у платника податку - покупця
належним чином оформленої податкової
накладної або митної декларації.

На підставі наявних в матеріалах
справи, колегія суддів доходить
аналогічного з судом першої інстанції
висновку, що позивач правомірно
здійснив декларування податкового
кредиту з податку на додану вартість в
сумі 11 550,60 грн. за результатами
взаємовідносин із ТОВ «МЕДЕО ЗАХІД» (за
період: жовтень-листопад 2010 року та
квітень-травень 2011 pоку).

Згідно Акту № 410/434/17-20/НОМЕР_2
відповідачем зроблено висновок про
відсутність реальних операцій між
позивачем та ТОВ «МЕДЕО ЗАХІД» в
зв'язку із встановленням Луцькою ОДПІ в
акті про результати перевірки
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства № 46/22-6/35594018
від 14.03.2012 не підтвердження податкових
зобов'язань ТОВ «МЕДЕО ЗАХІД» з ФОП
ОСОБА_2 за жовтень та листопад 2010 pоку,
квітень та травень 2011 року. Як наслідок,
посадовими особами податкового органу
робиться висновок щодо відсутності
реального здійснення господарських
операцій та нікчемності правочинів.

Однак, під час перевірки позивача
відповідачем не перевірявся зміст
правочинів, укладених між позивачем та
його контрагентом, виконання
договірних зобов'язань та рух активів у
процесі здійснення господарських
операцій, жодних доказів відсутності
факту реальності господарських
операцій між ними як суду першої
інстанції так і суду апеляційної
інстанції не надано.

Більше того, для висновків щодо
нікчемності правочинів між позивачем
та ТОВ «МЕДЕО ЗАХІД» необхідно
встановити наявність у платника
податку при вчиненні таких зобов'язань
мети, суперечної інтересам держави та
суспільства. Про наявність такої мети у
платника податку не можуть свідчити
лише факти певних порушень правил
ведення господарської діяльності чи
оподаткування будь-ким з
постачальників товару у ланцюгу
постачання.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що з огляду на принцип
персональної відповідальності
платника податків, право на податковий
кредит не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами.

Законодавством України не передбачена
відповідальність фізичної
особи-підприємця за зобов'язаннями
свого контрагента, в тому числі за
податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом
позивача податкової дисципліни має
правові наслідки саме для цього
контрагента, оскільки порушення
платником вимог податкового
законодавства тягне застосування
заходів відповідальності саме до
такого платника та не може негативно
впливати на податковий облік інших
осіб (зокрема, його контрагентів) за
відсутності факту причетності
останніх до таких правопорушень та за
наявності факту здійснення
господарської операції.

За наведених обставин, колегія суддів
не погоджується з доводами апелянта
про завищення ФОП ОСОБА_2 податкового
кредиту з податку на додану вартість на
загальну суму 11 550,60 грн. в т.ч. за
жовтень 2010 року на суму ПДВ 1058,33 грн., за
листопад 2010 року на суму ПДВ 2973,33 грн.,
за квітень 2011 року на суму ПДВ 5335,61 грн.,
за травень 2011 року на суму ПДВ 2183,33 грн.

З урахуванням вище викладеного та
приписів ст. 159 КАС України, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлено
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва Державної податкової
служби - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 06.03.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 08.04.2014.

Головуючий-суддя:
А.Ю. Кучма

Судді:
В.О. Аліменко

Н.В. Безименна

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Безименна Н.В.