Справа № 803/2683/13-а
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2014-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 р.
Справа № 876/2031/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ільчишин Н.В.,

суддів
Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання
Федак С.Р.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Сахарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ягодинської митниці Міндоходів
України на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
17.01.2014 року у справі за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 до
Ягодинської митниці Міндоходів
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
визнання протиправною та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,-

ВСТАНОВИВ :

ФОП ОСОБА_4 17.12.2013 року звернулась до
суду з адміністративним позовом до
Ягодинської митниці Міндоходів
України, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
визнання протиправною та скасування
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№205070000/2013/00084 від 18.06.2013 року та
стягнення надмірно сплачених митних
платежів в сумі 57222,56 грн. Ухвалою суду
від 08.01.2014 року адміністративний позов
в частині стягнення з Державного
бюджету України надмірно сплачених
митних платежів в сумі 57222,56 грн.
залишено без розгляду.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 17.01.2014 року
позов задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням
суду Ягодинська митниця подала
апеляційну скаргу в якій просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, покликаючись на невірне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_4 суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач Ягодинська митниця як
суб'єкт владних повноважень не довела
правомірності оскаржуваної картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №205070000/2013/00084
від 18.06.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, на підставі
зовнішньоекономічного контракту
№1/2013/NL від 03.01.2013 року, укладеного між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та
фірмою «Vion Sales West BV» (Нідерланди),
інвойсу №5447528 від 13.06.2013 року, позивач
18.06.2013 року ввезла на територію України
товар - обрізь м'ясна, співвідношення
пісної та жирової тканини 70/30 (тримінг)
знежилований без шкіри, вагою нетто 19987
кг за ціною 1,55 євро/кг на загальну суму
30979,85 євро. Згідно умов контракту
передача товару здійснювалася на
умовах FCA, згідно правил «Інкотермс-2010».

18.06.2013 року позивачем через
представника декларанта митному
органу було подано наступні документи:
контракт №1/2013/NL від 03.01.2013 року,
рахунок-фактуру (інвойс) №5447528 від
13.06.2013 року, вантажно-митну декларацію
(ВМД) №205070000/2013/033487 від 18.06.2013 року,
декларацію митної вартості ДМВ-1
№205070000/2013/ від 18.06.2013 року, міжнародну
товаротранспортну накладну СМR №977058
від 13.06.2013 року, сертифікат про
походження товару №S4467 від 13.06.2013
року, ветеринарне свідоцтво ВРД-00 №370246
від 18.06.2013 року, сертифікат якості від
13.06.2013 року, контракт на перевезення
товару № 2/2013/РL від 03.01.2013 року, довідка
про транспортні витрати від 18.06.2013 року,
лист ОСОБА_4 про не страхування товару
№ 221 від 18.06.2013 року, прайс-лист №U-2704 від
13.06.2013 року, калькуляція від 30.05.2013 року,
висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
№05.03.02-03/52266 від 13.06.2013 року, інші
документи, перелічені у графі 44 ВМД.

В графах 12, 45 вантажно-митної
декларації (ВМД) №205070000/2013/033487 від 18.06.2013
року було вказано митну вартість у
розмірі 348375,83 грн. або 32679,86 євро за
ціною 1,55 євро/кг, визначену за ціною
контракту відповідно до
вищезазначених документів.

Посадовою особою митного органу у
графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості (ДМВ)
№205070000/2013/ від 18.06.2013 року жодних
записів зроблено не було, натомість у
відповідній графі вантажно-митної
декларації (ВМД) №205070000/2013/033487 від 18.06.2013
року зроблений запис «у митному
оформленні відмовлено, картка відмови
№205000006/2013/000038/1».

18.06.2013 року Ягодинською митницею
позивачу було відмовлено у митному
оформленні товару та видано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №205070000/2013/00084 від 18.06.2013
року в зв'язку з невідповідністю
заповнення граф 12,45 митної декларації
вимогам статті 53 МК України, рішення
про визначення митної вартості
№205000006/2013/000038/1 прийнято 21.05.2013 року та
отримано декларантом. Виконання яких
забезпечує можливість прийняття
митної декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, такими вимогами є:
приведення рівня митної вартості в
графах 12,45 ВМД у відповідність до
рішення про визначення митної вартості
№205000006/2013/000038/1, прийнятого 21.05.2013 року.

Ягодинською митницею було визначено
митну вартість товару, що надійшов на
адресу суб'єкта зовнішньоекономічної
діяльності згідно контракту
купівлі-продажу №1/2013/NL від 03.01.2013 року,
укладеного з компанією «Vion Sales West BV»
(Нідерланди), митним органом визначено
митну вартість товару - тримінг 70/30, що
надійшов на адресу позивача на
підставі зазначеного контракту, за
ціною 2,5675 євро/1 кг.

Відтак, митна вартість партії товару за
ціною, визначеною митним органом
становить 51316,62 євро. Таким чином,
різниця між митною вартістю,
визначеною митницею та митною
вартістю, визначеною декларантом за
основним методом 18636,77 євро на користь
першої. Окремого рішення про
коригування митної вартості, яка
визначена декларантом у ДМВ №205070000/2013/
від 18.06.2013 року та у графах 12, 45 ВМД
№205070000/2013/033487 від 18.06.2013 року
відповідачем не приймалося, а
натомість використано рішення про
коригування митної вартості
№205000006/2013/000038/1 від 21.05.2013 року, яке
стосувалося ВМД №205070000/2013/027935 від 21.05.2013
року.

Судом встановлено, що позивачем 18.06.2013
року з метою запобігання псування
товару та нарахування штрафних санкцій
за можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, було подано нову ВМД
№205070000/2013/033541, вказавши у графах 12 та 45
митну вартість, розраховану за ціною
одиниці товару, наведену у рішенні
№205000006/2013/000038/1, прийнятому 21.05.2013 року.
Митне оформлення у цьому випадку
проводилось за другорядним резервним
методом із застосуванням гарантійних
зобов'язань грошової застави.

У статті 4 Митного кодексу України
(надалі за текстом - МК України) надано
визначення термінів, що вживаються у
ньому, розкрито і зміст терміну «митний
контроль» - це сукупність заходів, що
здійснюються з метою забезпечення
додержання норм цього Кодексу, законів
та інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи,
міжнародних договорів України,
укладених у встановленому законом
порядку.

За приписами частини 1 статті 318 МК
України митному контролю підлягають
усі товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, третьою
статті 51 МК України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу. Визначення митної вартості
товарів, що переміщуються через митний
кордон України у митних режимах,
відмінних від митного режиму імпорту,
здійснюється згідно з положеннями
статей 65, 66 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 53 МК України
визначено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно частини 3 статті 53 МК України у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

За змістом статті 54 МК України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.
Пунктом 2 частини 5 названої статті МК
України органу доходів і зборів, з
метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, надано право
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.
Контролюючий орган вправі відмовити в
митному оформлені товарів лише у разі
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. У разі
неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи. У разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Судом встановлено, що декларуючи
договірну вартість товару згідно ВМД
№205070000/2013/033487 від 18.06.2013 року, тобто, за
основним (першим) методом за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
встановленим статтею 57 МК України,
позивач керувався умовами
зовнішньоекономічного договору
(контракту) купівлі-продажу № 1/2013/NL від
03.01.2013 року.

Порядок прийняття одного з
вищезазначених рішень конкретизований
у Правилах заповнення декларації
митної вартості, які затвердженні
Наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 2012 року №599 (далі - Правила).
Визначають порядок заповнення
декларації митної вартості (далі - ДМВ),
яка використовується декларантом або
уповноваженою ним особою - при
визначенні та заявлені митної вартості
товарів, що переміщуються через митний
кордон України відповідно до митного
режиму імпорту та митним органом - при
здійсненні контролю за правильністю
визначення декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України відповідно
до митного режиму імпорту. Згідно з
пунктом 2.1 Правил посадовою особою
митного органу заповнюється графа ДМВ
«Для відміток митного органу». ДМВ на
паперовому носії надається декларанту
або уповноваженій ним особі для
ознайомлення з таким записом.
Декларант або уповноважена ним особа
після ознайомлення зазначає час, дату,
прізвище та проставляє підпис.

Таким чином, про прийняте рішення за
результатом контролю правильності
визначення митної вартості товарів
посадова особа митного органу
повідомляє декларанта шляхом
проставляння одного з записів у графі
«Для відмоток митного органу»
декларації митної вартості: 1) про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
із складенням переліку таких
документів; 2) про прийняття рішення
щодо коригування митної вартості
товарів; 3) про визнання митної
вартості.

Аналізуючи положення Митного кодексу
України судом першої інстанції
зроблено висновок, що рішення про
коригування митної вартості носять
індивідуальний характер щодо кожної
окремої партії товарів, які підлягають
митному оформленню, оскільки
приймаються за результатом вивчення
поданих декларантом документів,
перевірки цінової інформації згідно
баз даних митної служби тощо. Також при
прийнятті рішення про коригування
митної вартості товарів контролюючий
орган здійснює консультації щодо
вибору метода визначення митної
вартості в порядку частини четвертою
статті 57 Митного кодексу України, а
також витребовує необхідні документи
шляхом зазначення їх переліку в графі
«Для відміток митного органу»
декларації митної вартості. Враховуючи
індивідуальний характер кожної партії
товарів, що підлягає митному
оформленню, митні органи позбавлені
права використовувати раніше прийняті
рішення про коригування митної
вартості до іншої партії товарів, що в
подальшому ввозяться декларантом,
оскільки будь-яких винятків з
процедури, яка встановлена частиною
третьою статті 54, статтею 55 Митного
кодексу України законодавство не
містить.

Всупереч наведеним положенням
законодавства, розглянувши подані
позивачем до митного оформлення
документи, Ягодинська митниця не
прийняла одного з рішень, як це
передбачено частиною третьою статті 53
Митного кодексу України - про визнання
митної вартості товару, або про її
коригування, оскільки декларація
митної вартості №205070000/2013/ від 18.06.2013
року всупереч положенням Правил
заповнення декларації митної вартості
не містить жодних відміток митного
органу у відповідній графі.

Суд не приймає посилання митного
органу на рішення про коригування
митної вартості №205000006/2013/000038/1 від
21.05.2013 року, оскільки це рішення
стосується іншої поставки товару, що
відбувалася 21.05.2013 року, а його
використання до інших поставок не
передбачено законодавством. Разом з
тим, як встановлено судом, позивач не
погодилась із зазначеним рішенням та
оскаржила його в судовому порядку.
Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22.10.2013 року
дане рішення про коригування митної
вартості товарів від 21.05.2013 року та
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
21.05.2013 року - скасовано.

Крім того, Ягодинською митницею не
подано жодного доказу того, що в нього
виникли обґрунтовані сумніви у
достовірності поданих декларантом
відомостей щодо митного оформлення
товару та не наведено обґрунтованих
підстав щодо неможливості застосувати
перший метод визначення митної
вартості товару. Відповідачем не було
доведено, що мало місце не
підтвердження декларантом
документально заявленої ним митної
вартості товару і що таке не
підтвердження викликало сумніви щодо
правильності застосування декларантом
методу визначення митної вартості за
ціною договору.

В даному випадку при прийнятті картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України митним органом в повній
мірі не виконані вищезазначені норми
митного законодавства. Крім того, при
винесенні картки відмови відповідач
повинен був обґрунтувати неможливість
застосування інших п'яти методів
визначення митної вартості товарів.

Ягодинською митницею як підставу для
відмови в прийнятті митної декларації
зазначено, невідповідність заповнення
граф 12,45 митної декларації вимогам
статті 53 МК України, рішення про
визначення митної вартості
№205000006/2013/000038/1 прийнято 21.05.2013 року та
отримано декларантом, відповідачем
порушено вимоги статей 55, 64 МК України.

Наказом Міністерства фінансів України
№651 від 30.05.2012 року затверджено Порядок
заповнення митних декларацій на бланку
єдиного адміністративного документа.
Даний Порядок визначає правила
заповнення граф митних декларацій на
бланках єдиного адміністративного
документа. Так, відповідно до частини
другої Розділу II графа 12 митної
декларації заповнюється у разі сплати
митних платежів або застосування
заходів забезпечення їх сплати
відповідно до розділу X Митного кодексу
України. У графі зазначається у валюті
України сума наведених у графах 45 ЄАД і
додаткових аркушів митних вартостей
задекларованих товарів. Графа 45 митної
декларації заповнюється у разі сплати
митних платежів або застосування
заходів забезпечення їх сплати
відповідно до розділу X Митного кодексу
України. У графі зазначається у валюті
України митна вартість товару,
визначена Декларантом самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом.

Проте, як встановлено судом, в графах 12,
45 ВМД №205070000/2013/033487 від 18.06.2013 року
позивачем було вказано митну вартість,
розрахованою за ціною контракту.

У свою чергу стаття 53 МК України
визначає перелік документів, що
надаються декларантом і підтвердження
митної вартості товару, а також перелік
документів та випадки у яких ці
документи можуть бути витребувані
органом доходів і зборів.

Таким чином, суд вважає, що причини
відмови у митному оформленні товару з
підстав невідповідності граф 12, 45 ВМД
№205070000/2013/033487 від 18.06.2013 року статті 53 МК
України, зазначені митним органом в
картці відмови є необґрунтованими та
незаконними.

На думку суду також є помилковим
посилання представника відповідача на
Методичні рекомендації щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України (далі - Методичні рекомендації),
затвердженні наказом Державної митної
служби України №362 від 13.07.2012 року з
огляду на наступне.

Як слідує зі змісту пункту 2 Методичних
рекомендацій, посадові особи митного
органу з метою аналізу, виявлення та
оцінки ризиків здійснюють ряд
процедур, передбачених у відповідних
підпунктах рекомендацій. Зокрема, у
підпункті 2.13 пункту 2 Методичних
рекомендацій передбачено, здійснення
перевірки наявності прийнятих іншими
митними органами рішень про
коригування митної вартості товарів,
що ввозились на виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.

Аналіз вищезазначених положень
Методичних рекомендацій дозволяє
дійти висновку, що вони не звільняють
посадових осіб митного органу від
винесення окремого рішення про
коригування митної вартості. У випадку
коли посадова особа митного органу
встановила наявність іншого рішення
про коригування митної вартості, вона
зобов'язана врахувати його та виконати
вимоги частини третьої статті 54
Митного кодексу України, тобто
прийняти одне з рішень - про визнання
митної вартості чи про її коригування.
Також суд зазначає, що Методичні
рекомендації є підзаконним
нормативно-правовим актом та носять в
першу чергу рекомендаційний характер,
а, відтак, не можуть підмінювати собою
правила, встановлені законом, а саме
частиною третьою статті 54 Митного
кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу на ту
обставину, що процедура консультацій
між сторонами про коригування митної
вартості товарів №205000006/2013/000038/1 від
21.05.2013 року щодо вибору методу
визначення митної вартості фактично не
проводилася.

Відповідності до статті 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, Ягодинська
митниця як суб'єкт владних повноважень
не довела правомірності оскаржуваної
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№205070000/2013/00084 від 18.06.2013 року,
відповідачем за результатом контролю
митної вартості товару поданому
позивачем до митного оформлення 18.06.2013
року всупереч вимогам Митного кодексу
України не прийнято рішення про
коригування митної вартості чи про її
визнання, не витребувано у декларанта
додаткових документів на
підтвердження такої вартості, не
проведено процедури консультації щодо
вибору методів визначення митної
вартості, а тому Ягодинська митниця
передчасно відмовила ФОП ОСОБА_4 у
митному оформленні товарів карткою
відмови №205070000/2013/00084 від 18.06.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів встановила, що доводи апелянта
спростовуються застосуванням
нормативно-правових актів, всебічно і
повно з'ясовано і перевірено всі
обставини справи, а тому апеляційну
скаргу Ягодинської митниці Міндоходів
України слід залишити без задоволення,
а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ягодинської митниці
Міндоходів України - залишити без
задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 17.01.2014 року
у справі № 803/2683/13-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно
після проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а у разі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий
Н.В. Ільчишин

Судді
М.А. Пліш

Т.І. Шинкар

Повний текст ухвали виготовлено 17.04.2014
року