Справа № 820/8253/13-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 р. Справа № 820/8253/13-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання
- Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

перекладача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Сумцової
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від
26.11.2013р. по справі № 820/8253/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Відділу Держземагенства в
Дергачівському районі Харківської
області , державного
кадастрового реєстратора Відділу
Держземагенства в Дергачівському
районі Харківської області Кравцова
А.В., третя особа-
Черкасько-Лозівська сільська рада
Дергачівського району Харківської
області

про визнання рішення протиправним та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

10.09.2013 року позивач - ОСОБА_1 - звернувся
до суду з адміністративним позовом, в
якому просив визнати рішення
Управління Відділу Держземагенства в
Дергачівському районі Харківської
області № РВ-013 про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) про
земельну ділянку на території
Черкасько-Лозівської сільської ради, в
АДРЕСА_1, площею 0,1233 га Дергачівського
району Харківській області до
Державного земельного кадастру від
06.09.2013 р. протиправним; зобов'язати
Управління Відділу Держземагенства в
Дергачівському районі Харківської
області внести до автоматизованої
системи державного земельного
кадастру відомості про земельну
ділянку на території
Черкасько-Лозівської сільської ради, в
АДРЕСА_1, площею 0,1233 га Дергачівського
району Харківській області та видати
витяг із Поземельної книги на вказану
земельну ділянку.

Ухвалою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.10.2013 року
залучено до участі у справі № 820/8253/13-а в
якості другого відповідача -
державного кадастрового реєстратора
Відділу Держземагенства в
Дергачівському районі Харківської
області Кравцова А.В.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
у задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, просив скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позов в повному
обсязі.

Відповідачем - Відділом
Держземагенства в Дергачівському
районі Харківської області подані
заперечення на апеляційну скаргу
позивача, в яких відповідач просить
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Позивач в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції вимоги
апеляційної скарги підтримав в
повному обсязі, просив постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позов.

Представник відповідача - Відділу
Держземагенства в Дергачівському
районі Харківської області - в судовому
засіданні суду апеляційної інстанції
просила постанову суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу позивача без
задоволення.

Відповідач - державний кадастровий
реєстратор Відділу Держземагенства в
Дергачівському районі Харківської
області Кравцов А.В. в судове засідання
суду апеляційної інстанції не прибув,
про дату, час та місце судового
розгляду повідомлявся своєчасно та
належним чином.

Представник третьої особи в судове
засідання суду апеляційної інстанції
не прибув, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлявся
своєчасно та належним чином, надав
клопотання про розгляд справи без
участі представника сільської ради.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, вислухавши позивача
та представника відповідача,
переглянувши в межах апеляційної
скарги постанову суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що ОСОБА_1 у 2006 році
звернувся до Черкасько-Лозівської
сільської ради стосовно отримання
дозволу на розробку проекту
землеустрою та рішенням Х сесії V
скликання Черкасько-Лозівської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області від 03.11.2006 року
йому надано дозвіл на розробку проекту
відведення із землеустрою по
встановленню меж земельної ділянки в
натурі та складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку для будівництва,
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1, площею 0,1233 га в організації, що
має відповідний дозвіл (ліцензію) (т. 1
а.с. 23).

На підставі технічного завдання на
виконання робіт по розробці проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки від 10.10.2007 року за замовленням
ОСОБА_1 фірмою "САБО ЛТД" розроблено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_1 для
будівництва, обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд в АДРЕСА_1 та отримано
відповідні висновки та узгодження, а
саме вищевказаний проект землеустрою
погоджений із Дергачівською районною
санітарно-епідеміологічною станцією
Харківської області (висновок №48 від
25.08.2010 року), Державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища у Харківській області
(висновок №05-23-2580 від 07.09.2010 року),
Відділом містобудування та
архітектури Дергачівської районної
державної адміністрації (висновок
№808-В-10 від 27.08.2010 року), Управлінням
культури та туризму Харківської
обласної державної адміністрації
(висновок №05-05/1434 від 05.06.2009 року), ДП
"Науково-дослідний центр "Охоронна
археологічна служба України", ДП
"Слобідська археологічна служба"
(висновок №314-19/05-339 від 12.05.2009 року). Крім
того, позивачем надано до суду висновок
Дергачівського районного відділу
земельних ресурсів Харківського
обласного управління земельних
ресурсів, однак вказаний висновок не
містить номеру та дати його складання,
а також за підписом в.о. начальника
Управління Держкомзему у
Дергачівському районі до нього внесені
виправлення (т. 1 а.с. 14), тому вказаний
документ не може прийматись судом в
якості належного доказу в розумінні ст.
86 КАС України.

Рішенням VІІІ сесії VІ скликання
Черкасько-Лозівської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області № 92 від 08.07.2011 року затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки та складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку для
будівництва, обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд в АДРЕСА_1, площею 0,1233 га в
організації, що має відповідний дозвіл
(ліцензію), ОСОБА_1 та передано
останньому у приватну власність
земельну ділянку для будівництва,
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1, площею 0,1233 га. (т. 1 а.с. 42).

06.09.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу
Держземагенства в Дергачівському
районі Харківської області з заявою
про внесення відомостей (змін до них)
про земельну ділянку на території
Черкасько-Лозівської сільської ради, в
АДРЕСА_1, площею 0,1233 га Дергачівського
району Харківській області до
Державного земельного кадастру.

Державним кадастровим реєстратором
Відділу Держземагенства в
Дергачівському районі Харківської
області Кравцовим А.В. прийнято рішення
№ РВ-013 від 06.09.2013 р. про відмову
позивачу у внесенні відомостей (змін до
них) про земельну ділянку на території
Черкасько-Лозівської сільської ради, в
АДРЕСА_1, площею 0,1233 га. Дергачівського
району Харківській області до
Державного земельного кадастру (т. 1 а.с.
7).

Відмову у внесенні відомостей до
Державного земельного кадастру
обґрунтовано тим, що подані позивачем
документи не відповідають вимогам,
встановленим Законом України "Про
Державний земельний кадастр" та
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, а саме: земельна ділянка
розташована за межами населеного
пункту на землях державної власності.

Не погодившись з рішенням відповідача
про відмову у внесенні відомостей
(змін до них) про земельну ділянку на
території Черкасько-Лозівської
сільської ради, позивач звернувся із
зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що на теперішній час межі спірної
ділянки не встановлені, дані про
земельну ділянку в Державному
земельному кадастрі відсутні, а отже,
державним кадастровим реєстратором
Відділу Держземагенства в
Дергачівському районі Харківської
області Кравцовим А.В. зроблено
належний та обґрунтований висновок про
те, що спірна земельна ділянка, яка
розташована на території
Черкасько-Лозівської сільської ради, в
АДРЕСА_1, площею 0,1233 га, відноситься до
земель державної власності.

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, колегія суддів
апеляційної інстанції зважає на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 116 Земельного кодексу України
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) встановлено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.ч. 6 - 8 ст. 118 Земельного
кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається,
зокрема, органам виконавчої влади або
органам місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, забороняється
вимагати додаткові матеріали та
документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186 - 1
цього Кодексу.

Частинами 1,2 цієї статті передбачено,
що проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок усіх категорій та
форм власності підлягає обов'язковому
погодженню з територіальним органом
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у межах населеного
пункту або земельної ділянки за межами
населеного пункту, на якій розташовано
об'єкт будівництва або планується
розташування такого об'єкта, подається
також на погодження до структурних
підрозділів районних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій у сфері містобудування
та архітектури, а якщо місто не входить
до території певного району, - до
виконавчого органу міської ради у
сфері містобудування та архітектури, а
в разі, якщо такий орган не утворений, -
до органу виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань
містобудування та архітектури чи
структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури.

Згідно п. "г" ч. 1 ст. 121 Земельного
кодексу України громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка) у селах - не
більше 0,25 гектара, в селищах - не більше
0,15 гектара, в містах - не більше 0,10
гектара.

Згідно зі ст. 175 Земельного кодексу
України межі адміністративно -
територіальних утворень (населених
пунктів: сіл, селищ та міст)
встановлюються в порядку та відповідно
до закону.

Стаття 173 Земельного кодексу України
визначає межу
адміністративно-територіального
утворення як умовну замкнену лінію на
поверхні землі, що відокремлює
територію району, села, селища, міста,
району у місті від інших територій.

Окремі положення, які стосуються
порядку встановлення та зміни меж
адміністративно-територіальних
утворень, закріплені ч. 2 ст. 173 ЗК
України, згідно з якою ці межі
встановлюються і змінюються за
проектами землеустрою, що
розробляються з урахуванням
генеральних планів населених пунктів.

Тобто, генеральними планами населених
пунктів (проекти планування та
забудови), на підставі яких мають
розроблятися землевпорядні проекти
щодо встановлення і зміни меж
населених пунктів, визначаються
потреби в територіях для забудови та
іншого використання. Аналогічним чином
у цих документах визначається і
потреба у зміні межі населеного пункту.

Після розробки проекту землеустрою він
підлягає державній землевпорядній
експертизі (ст. 9 Закону України "Про
державну експертизу землевпорядної
документації") та затвердженню
компетентним органом відповідно до
повноважень, визначених ст. 174 ЗК
України.

Виходячи із системного аналізу
чинного законодавства, колегія суддів
зазначає, що процедура визначення та
зміни меж населених пунктів включає в
себе: розробку відповідного проекту
землеустрою; затвердження проекту;
посвідчення меж.

Згідно зі ст. 46 Закону України «Про
землеустрій» для встановлення або
зміни меж
адміністративно-територіальних
одиниць розробляються проекти
землеустрою щодо встановлення (зміни)
меж відповідних адміністративно -
територіальних одиниць. Проекти
землеустрою щодо встановлення і зміни
меж адміністративно-територіальних
одиниць розробляються для створення
повноцінного життєвого середовища та
створення сприятливих умов їх
територіального розвитку,
забезпечення ефективного використання
потенціалу територій із збереженням їх
природних ландшафтів та історико -
культурної цінності, з урахуванням
інтересів власників земельних ділянок,
землекористувачів, у тому числі
орендарів, і затвердженої
містобудівної документації.

Ст. 174 ЗК України передбачає, що рішення
про встановлення і зміну меж сіл
приймаються обласними радами за
поданням районних та відповідних
сільських рад. Такі ж повноваження
надаються названим органам і п. «ж» ст. 8
ЗК України. Ст. 10 ЗК України до
повноважень районних рад у галузі
земельних відносин на території району
належить внесення до обласних рад
пропозицій щодо встановлення і зміни
меж районів, міст, селищ, сіл. У свою
чергу, сільські, селищні, міські ради
мають відповідно до п. «ї» ст. 12 ЗК
України повноваження подавати до
районної ради пропозиції щодо
встановлення та зміни меж сіл, селищ,
міст. Порядок реалізації даного
повноваження передбачений ст.ст. 173, 175
та 176 ЗК України. Відповідно до п. 26 ч. 1
ст. 43 ЗУ «Про місцеве самоврядування в
Україні», рішення з питань
адміністративно-територіального
устрою приймаються обласними радами
виключно на їх пленарних засіданнях.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про
державну експертизу землевпорядної
документації» проекти землеустрою
щодо встановлення (зміни) меж населених
пунктів підлягають обов'язковій
державній землевпорядній експертизі
та затвердженню компетентним органом
відповідно до повноважень, визначених
ст. 174 ЗК України.

Як убачається із матеріалів справи, в
1992 р. Харківською філією інституту
«Укрземпроект» розроблено технічну
документацію щодо встановлення межі с.
Черкаська Лозова.

Для встановлення меж села Черкаська
Лозова та Лісне мало прийматись
рішення обласної ради про встановлення
чи зміну меж них населених пунктів, з
наступним затвердженням меж селища
Актом перенесення меж в натуру (на
місцевість).

Відповідно до п.2 ст. 71 КАС України,
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень покладається саме на
відповідачів.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачі не надали доказів стосовно
затвердження меж названих сіл, у
зв'язку з чим колегія суддів дійшла
висновку, що межі села Черкаська Лозова
та селища Лісне не встановлені.

З матеріалів справи вбачається, що
підставою для виготовлення позивачем
документації із землеустрою було
рішення Черкассько - Лозівської
сільської ради Дергачівського району
від 03.11.2006 року, яким останньому надано
дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1.

Рішення Черкассько - Лозівської
сільської ради Дергачівського району
від 03.11.2006 р. та рішення про передачу у
власність земельної ділянки ОСОБА_1 на
цей час не скасовані та є чинними.

Щодо посилання представника
відповідача на розпорядження
Дергачівської райдержадмістрації №187
від 30.03.2012 року, яким ОСОБА_1 надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення індивідуального
садівництва на території Черкассько -
Лозівської сільської ради за межами
населеного пункту, колегія суддів
зазначає наступне.

Так, розпорядженням Дергачівської
райдержадмістрації №187 від 30.03.2012 року
ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для ведення
індивідуального садівництва на
території Черкассько - Лозівської
сільської ради за межами населеного
пункту, а за рішенням Черкассько -
Лозівської сільської ради ОСОБА_1
земельна ділянка виділялась для
будівництва, обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд в АДРЕСА_1, тобто, вказані
земельні ділянки мають різне цільове
призначення.

Таким чином, надання ОСОБА_1
розпорядженням №187 від 30.03.2012 року
дозволу на розроблення проекту
землеустрою для ведення
індивідуального садівництва не
свідчить про те, що це розпорядження
стосується спірної земельної ділянки,
яка розташована по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. До адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; дотриманням
принципу рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь - якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення відповідача, що оспорюється,
прийняте ним в межах повноважень , але
всупереч нормам матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини, а
тому є незаконним і підлягає
скасуванню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним та обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що постанова
суду першої інстанції від 26.11.2013 року
не відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно ч.2 ст.205 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги може своєю постановою змінити
постанову суду першої інстанції або
прийняти нову постанову, якими суд
апеляційної інстанції задовольняє або
не задовольняє позовні вимоги.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198,
ст. 202, ч.2 ст.205, ст.ст. 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 26.11.2013р. по
справі № 820/8253/13-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати рішення Управління Відділу
Держземагенства в Дергачівському
районі Харківської області №
РВ-013 про відмову у внесенні
відомостей про земельну ділянку на
території Черкасько-Лозівської
сільської ради, в АДРЕСА_1, площею 0,1233 га
Дергачівського району Харківській
області до Державного земельного
кадастру від 06.09.2013 р. протиправним.

Зобов'язати Управління Відділу
Держземагенства в Дергачівському
районі Харківської області внести до
автоматизованої системи державного
земельного кадастру відомості про
земельну ділянку на території
Черкасько-Лозівської сільської ради, в
АДРЕСА_1, площею 0,1233 га Дергачівського
району Харківській області та видати
витяг із Поземельної книги на вказану
земельну ділянку.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України витрати зі
сплати судового збору в розмірі 34,41 грн.
(тридцять чотири грн. 41 коп.)

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя Курило Л.В.Судді
Русанова В.Б. Присяжнюк О.В. Повний
текст постанови виготовлений 14.04.2014 р.