Справа № 803/351/14
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2014 року Справа № 803/351/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача Климюк
Н.В.,

представника відповідача Рачкова О.Л.,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
прокурора міста Луцька до виконавчого
комітету Луцької міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_3 про визнання
протиправним та скасування рішення від
18 вересня 2013 року № 568-1,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Луцька звернувся з
позовом до виконавчого комітету
Луцької міської ради про визнання
протиправним та скасування рішення від
18 вересня 2013 року № 568-1 "Про внесення
змін до рішення виконкому Луцької
міської ради від 28 грудня 1999 року № 636
"Про затвердження проекту прибережних
смуг і водоохоронних зон вздовж річок в
межах земель міської ради".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
проведеною прокуратурою м. Луцька
перевіркою дотримання вимог
земельного, природоохоронного
законодавства в діяльності Луцької
міської ради та її уповноважених
органів було виявлено, що зазначеним
вище рішенням виконавчого комітету
Луцької міської ради затверджено зміни
до проекту встановлення прибережної
смуги і водоохоронної зони вздовж
річки Стир. Необхідність внесення
таких змін відповідачем
обґрунтовувалась відсутністю даних
про споруди на матеріалах топозйомки,
які використані при розробці проекту у
1999 році.

Позивач вказує на незаконність рішення
з посиланням на норми статей 88, 89
Водного кодексу України, статей 60, 61
Земельного кодексу України, якими
визначено особливості встановлення та
використання прибережних захисних
смуг, а також пункту 5 Порядку
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
діяльності в них, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 травня 1996 року № 486, - при
прийнятті рішення не було дотримано
процедуру відповідних погоджень
проекту із визначеними органами. Крім
того, не було проведено експертизу
землевпорядної документації; проект на
даний час не може бути погоджений у
зв'язку із відсутністю погоджень у
формі висновків власників землі,
землекористувачів, Мінприроди,
Держводагенства, про що повідомлено
Головним управлінням Держземагенства
у Волинській області.

Позивач також вказує на
необґрунтованість даного рішення,
оскільки будівля котельні не
перебувала в межах прибережної смуги, а
проектом безпідставно її зменшено на 0,2
га.

Відповідач позовні вимоги не визнав та
у письмовому запереченні проти позову
вказав на необґрунтованість позову
(а.с.38-40). Відповідач пояснив, що
відповідно до вимог чинного
законодавства Луцькою міською радою
був даний дозвіл на коригування
проекту водоохоронної зони та
прибережної смуги, оскільки при
розробленні проекту у 1999 році на
топографічній основі, на підставі якої
проведено розробку проекту, не було
показано існуючих споруд, а у зв'язку із
набуття права власності третьою особою
на нерухоме майно, що знаходилося в
межах прибережної смуги на АДРЕСА_1,
така земельна ділянка підлягала
вилученню із площі прибережної смуги.

Проект був погоджений Волинським
обласним управлінням водних ресурсів
та Головним управлінням
Держземагентсва у Волинській області.
Мінприроди України на запит Луцької
міської ради вказало про відсутність
окремої процедури погодження таких
проектів Міністерством екології та
природних ресурсів України.

Без врахування допоміжних споруд в
межах прибережної смуги експлуатація
земельної ділянки із будівлею,
придбаною третьою особою, відповідно
до пояснень головного інженера
проектного інституту Залізнюка М.М.
неможлива. Це спростовує твердження
позивача, що набута у власність
будівля, виходячи із її розміщення і
площі, не потрапляла в зону прибережної
смуги.

Висновки акта перевірки дотримання
вимог земельного законодавства
Державної інспекції сільського
господарства у Волинській області не
можуть братись судом до уваги, оскільки
така немає повноважень здійснювати
контроль за створенням
природоохоронних зон і прибережних
смуг.

На 52-ій сесії Луцької міської ради у
зв'язку із поданням прокурора м. Луцька
розглядався проект рішення про
скасування рішення виконавчого
комітету від 18 вересня 2013 року № 568-1,
однак такий проект не отримав
підтримку більшості депутатів, а тому
рішення прийняте не було.

На думку відповідача, рішення від 18
вересня 2013 року № 568-1 є законним і
обґрунтованим, а тому в задоволенні
позову відповідач просив відмовити.

Ухвалою суду від 20 березня 2014 року до
участі у справі допущено третю особу,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
ОСОБА_3. У письмовому поясненні така
особа також просить в задоволенні
позову відмовити (а.с.50-51, 64-66). ОСОБА_3
суду пояснив, що на підставі договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення від 05 жовтня 2011 року № 5888
між ним та Луцькою міською радою він
придбав нежитлове приміщення на
АДРЕСА_1. Після розроблення
топографо-геодезичної зйомки стало
очевидним, що опорні точки 127-133, які
окреслюють межу прибережної смуги за
проектом 1999 року, залишають у
прибережній смузі частину нежитлового
приміщення, придбаного у 2011 році. За
таких обставин та з метою використання
та обслуговування будівлі у липні 2013
року він звернувся до Луцької міської
ради з проханням внести зміни до
проекту прибережної смуги і
водоохоронної зони вздовж річок в
межах Луцької міської ради від
поворотної точки 127 до поворотної точки
133 (проект 1999 року). Зазначає, що у
зв'язку із коригуванням проекту площа
водоохоронної зони не змінилася,
змінилася лише площа прибережної смуги
після правильного перенесення
координат точок 127-133 в масштабі 1:500
(план-схема до цього йшла у розріз з
фактичними показниками координат
зазначених точок) та з урахуванням
складу земель, що відносяться до
забудованих.

Вказує на безпідставне застосування
норм статей 17-2, 87 Водного кодексу
України, пункту 5 постанови Кабінету
Міністрів України від 08 травня 1996 року
№ 486, які стосуються визначення
розмірів і меж водоохоронних зон, в той
час як рішенням відповідача
затверджено зміни щодо прибережної
захисної смуги. Також погодження
окремих проектів землеустрою щодо
встановлення прибережних захисних
смуг не належить до компетенції
Державного агентства водних ресурсів
України та його обласних управлінь. В
контексті статті 9 Закону України "Про
державну експертизу землевпорядної
документації" не передбачено
проведення експертизи проектів
встановлення прибережних захисних
смуг. У свою чергу, згідно зі стандартом
Державного комітету України із
земельних ресурсів СОУ ДКРЗ 5:2009
проект може підлягати добровільній
державній землевпорядній експертизі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов задоволенню не
підлягає з таких мотивів та підстав.

Як встановлено судом, прокуратурою
міста Луцька на підставі постанови
заступника прокурора міста Луцька від
30 січня 2014 року № 9 (а.с.9) проведено
перевірку дотримання вимог
бюджетного, земельного та
природоохоронного законодавства в
діяльності Луцької міської ради, у тому
числі в частині дотримання
законодавства при зменшенні
прибережної захисної смуги річки Стир.
Перевіркою, зокрема, встановлено, що 18
вересня 2013 року виконавчим комітетом
Луцької міської ради прийнято рішення
№568-1 "Про внесення змін до рішення
виконкому Луцької міської ради від 28
грудня 1999 року №636 "Про затвердження
проекту прибережних смуг і
водоохоронних зон вздовж річок в межах
земель міської ради" (а.с.5). Зазначеним
рішенням затверджено зміни до проекту
встановлення прибережної смуги і
водоохоронної зони вздовж річки Стир в
опорних точках 127-133. Відповідно до
листа Луцької міської ради від 14 жовтня
2013 року № 1.1-9/6647 вказане коригування
проекту зумовлене відсутністю даних
про споруди на матеріалах топозйомки,
які використовувалися при розробці
проекту у 1999 році, внаслідок чого
проектним інститутом ВАТ "Інститут
"Волиньводпроект" допущено неточність
при визначенні межі прибережної смуги
(а.с.19).

Судом встановлено, що прийняттю
оскаржуваного рішення від 18 вересня 2013
року № 568-1 передували наступні
обставини.

11 липня 2013 року на адресу першого
заступника Луцького міського голови
надійшло звернення ОСОБА_3 про внесення
змін до проекту прибережної смуги і
водоохоронної зони вздовж річок в
межах Луцької міської ради від
поворотної точки 127 до поворотної точки
133. В обґрунтування клопотання ОСОБА_3
надав копію договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення площею 117 кв.м.
на АДРЕСА_1 від 05 жовтня 2011 року № 5888,
укладеного між ним та Луцькою міською
радою. Матеріали звернення скеровано
для розгляду в ПрАТ "Інститут
"Волиньводпроект" (а.с.52-59, 117-121).

У судовому засіданні встановлено, що у
серпні 2013 року ПрАТ "Інститут
"Волиньводпроект" на замовлення ОСОБА_3
провів коригування проекту
прибережної захисної смуги і
водоохоронної зони, виготовленого та
затвердженого в 1999 році. Проект
виконано у двох редакціях (перша із них
погоджувалася Волинським обласним
управлінням водних ресурсів та
Головним управлінням Держземагенства
у Волинській області - а.с.11-15; друга -
Волинським обласним управлінням
водних ресурсів - а.с.68-81), про що на
плані змін межі прибережної смуги
наявні такі відмітки.

За матеріалами проведеної
прокуратурою міста Луцька перевірки
зроблено висновок, що нежитлове
приміщення котельні на АДРЕСА_1 у м.
Луцьку не потрапляє в прибережну смугу
та не входило в межі опорних точок 127-133.
До того ж, зменшення прибережної смуги
відбулося не по межі існуючої забудови,
оскільки документи про існування
капітальних споруд, що не були
враховані при винесення меж
прибережної смуги у 1999 році та
потрапили в її зону, в Луцькій міській
раді відсутні. Потреби в коригуванні
прибережної смуги не було, а її
зменшення на 0,2 га є грубим порушенням
вимог чинного законодавства. В
порушення пункту 5 Порядку визначення
розмірів і меж водоохоронних зон та
режиму ведення діяльності в них,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08 травня 1996 року
№ 486, проект по коригуванню меж
прибережної захисної смуги з
Управлінням екології та природних
ресурсів Волинської обласної
державної адміністрації не
погоджувався, що залишилось поза
увагою відділу екології Луцької
міської ради, який виніс вказане
питання на розгляд виконавчого
комітету ради.

За результатами перевірки Луцькому
міському голові прокурором м. Луцька
внесено подання про усунення виявлених
перевіркою порушень вимог земельного,
природоохоронного законодавства;
винести на розгляд чергової сесії
Луцької міської ради питання про
скасування рішення виконавчого
комітету ради від 18 вересня 2013 року
№ 568-1 (а.с.6-8).

Як вбачається з листа Луцької міської
ради від 05 лютого 2014 року № 1.1.-9/616, на
52-ій сесії міської ради зазначене
питання розглядалося, однак після
обговорення та проведення голосування
жодного рішення не було прийнято (а.с.10).

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Оскаржене рішення відповідача
перевірялось судом на відповідність
вимогам частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України).

Згідно з частиною шостою статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" виконавчий
комітет сільської, селищної, міської,
районної у місті (у разі її створення)
ради в межах своїх повноважень приймає
рішення. Рішення виконавчого комітету
приймаються на його засіданні
більшістю голосів від загального
складу виконавчого комітету і
підписуються сільським, селищним,
міським головою, головою районної у
місті ради.

Відповідно до підпункту 9 пункту "б"
частини першої статті 33 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать організація і здійснення
землеустрою, погодження проектів
землеустрою. Як передбачено частиною
другою статті 186 Земельного кодексу
України зміни до землевпорядних
проектів та інших матеріалів з питань
землеустрою вносяться за рішенням
органів виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування або
власників землі та землекористувачів,
які затвердили ці проекти.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Луцької міської
ради від 28 грудня 1999 року № 636
затверджено проект прибережної
захисної смуги і водоохоронних зон
вздовж річок в межах земель міської
ради (а.с.98). Відтак, з урахуванням
викладеного, затвердження проекту
коригування раніше затвердженого
проекту належить до повноважень
відповідача.

Згідно з частиною першою статті 87
Водного кодексу України для створення
сприятливого режиму водних об'єктів,
попередження їх забруднення,
засмічення і вичерпання, знищення
навколоводних рослин і тварин, а також
зменшення коливань стоку вздовж річок,
морів та навколо озер, водосховищ і
інших водойм встановлюються
водоохоронні зони. Аналогічна мета
встановлення водоохоронних зон
визначена і частиною другою статті 58
Земельного кодексу України, якою також
обумовлено, що розміри таких зон
визначаються за проектами землеустрою.

Судом враховано, що частинами п'ятою та
шостою статті 87 Водного кодексу
України передбачено визначення
зовнішніх меж водоохоронних зон за
спеціально розробленими проектами.
Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Такий порядок затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 08
травня 1996 року № 486 (далі - Порядок № 486).
Він встановлює єдиний правовий
механізм визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них. Згідно
з пунктами 4, 5 Порядку № 486 у межах
водоохоронних зон виділяються землі
прибережних захисних смуг та смуги
відведення з особливим режимом їх
використання відповідно до статей 88 - 91
Водного кодексу України. Розміри і межі
водоохоронних зон визначаються
проектом на основі
нормативно-технічної документації.
Проекти цих зон розробляються на
замовлення фізичних та юридичних осіб,
узгоджуються з власниками землі,
землекористувачами, Мінприроди,
Держводагентством та територіальними
органами Держземагентства, а на
території Автономної Республіки Крим -
з органами виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань екології та
природних ресурсів, водного
господарства та земельних ресурсів і
затверджуються відповідними місцевими
органами виконавчої влади або
виконавчими комітетами рад.

Пунктом 10 Порядку № 486 передбачено, що
на землях міст і селищ міського типу
розмір водоохоронної зони, як і
прибережної захисної смуги,
встановлюється відповідно до існуючих
на час встановлення водоохоронної зони
конкретних умов забудови.

В свою чергу стаття 60 Земельного
кодексу України передбачає, що вздовж
річок, морів і навколо озер, водосховищ
та інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності у межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги. Прибережні
захисні смуги встановлюються за
окремими проектами землеустрою. Межі
встановлених прибережних захисних
смуг і пляжних зон зазначаються в
документації з землеустрою,
кадастрових планах земельних ділянок,
а також у містобудівній документації.
Прибережні захисні смуги
встановлюються на земельних ділянках
усіх категорій земель, крім земель
морського транспорту.

Такі ж положення визначено у статті 88
Водного кодексу України. Так згідно з
цією статтею у межах існуючих
населених пунктів прибережна захисна
смуга встановлюється з урахуванням
конкретних умов, що склалися. У межах
існуючих населених пунктів прибережна
захисна смуга встановлюється з
урахуванням містобудівної
документації. Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою. Проекти землеустрою щодо
встановлення меж прибережних захисних
смуг (з установленою в них пляжною
зоною) розробляються в порядку,
передбаченому законом.

Аналіз чинного законодавства дає
підстави для висновку, що прибережна
захисна смуга є частиною водоохоронної
зони, межі якої визначаються проектом
на основі нормативно-технічної
документації, а розроблені проекти
підлягають погодженню органами
Мінекоресурсів, Держводгоспу,
Держкомзему, власниками землі,
землекористувачами і подальшим
затвердженням виконавчим комітетом
рад чи місцевими органами державної
виконавчої влади (в залежності від
розміщення земель і їх розмежування). В
свою чергу, встановлення прибережних
захисних смуг здійснюється на підставі
окремо розробленого проекту
землеустрою, при цьому в межах
населеного пункту - з урахуванням
містобудівної документації та умов, що
склалися на час розробки проекту.

Затверджений рішенням відповідача від
28 грудня 1999 року №636 проект
встановлення прибережної захисної
смуги і водоохоронної зони вздовж
річки Стир в межах земель Луцької
міської ради (а.с.82-109, 135) розроблений
відповідно до вимог Водного кодексу
України та Порядку № 486 з використанням
топографічних планів м. Луцька з метою
встановлення на картографічних
матеріалах відповідного масштабу
прибережних смуг і водоохоронних зон.
На основі інженерно-геодезичних
матеріалів проектом визначено
координати точок прибережних захисних
смуг (додаток 2 до проекту, М 1:2000). Проект
пройшов державну екологічну
експертизу (висновок від 27 грудня 1999
року № 4/2234). Зазначене рішення
відповідача від 28 грудня 1999 року № 636 є
чинним.

Аналіз основних техніко-економічних
показників затверджених проектів
вказує, що у зв'язку із коригуванням
проекту 1999 року площа водоохоронної
зони становить 390,00 га і вона не
змінюється, однак площа прибережної
смуги зазнає змін у бік зменшення на 0,20
га (а.с.11-15).

Співставлення фрагменту плану
основного проекту та плану проекту
коригування дає підстави для
висновків, що нанесення на план
координат точок 127-133 прибережної
захисної смуги різниться. При цьому за
початковим проектом нежитлова будівля
з допоміжними спорудами, земельна
ділянка під ними знаходиться поза
межами прибережної захисної смуги
(а.с.80), а за другим - частина вказаних
об'єктів попадає у прибережну захисну
смугу (а.с.81). Така невідповідність
зумовлена помилковим перенесенням на
план координат поворотних точок
прибережної захисної смуги на підставі
матеріалів топозйомки М 1:2000 (з 127 по 133).
При коригуванні проекту уточнення
координат і їх перенесення на план
проведено на підставі матеріалів
топозйомки М 1:500. Зазначені обставини
обґрунтовують необхідність
коригування проекту та приведення його
у відповідність зі статтею 88 Водного
кодексу України в частині врахування
існуючих на час розробки проектним
інститутом проекту встановлення
водоохоронної зони і прибережної
захисної смуги у ній конкретних умов
забудови. На час розробки проекту у 1999
році зазначені об'єкти існували (як
вбачається з пояснень відповідача від
14 жовтня 2013 року № 1.1-9/6647 - а.с.19,
нежитлове приміщення побудоване в 1975
році і до продажу ОСОБА_3 у 2011 році
перебувало на балансі ДКП "Луцьктепло").
Позивач не надав доказів, якими б ця
обставина могла бути спростована.
Вказані об'єкти наявні на викопіровці з
чергового топоплану міста М 1:1000 (а.с.67).
Отже, наявність технічних помилок у
визначенні площ та меж
прибережно-захисної смуги,
встановленої у 1999 році, за вказаними
матеріалами очевидна.

З оглянутого у судовому засіданні тому
ІІ протоколу № 23 засідання виконавчого
комітету Луцької міської ради від 18
вересня 2013 року № 561-575 (стор. 92-106 книги)
вбачається, що саме у такому варіанті
затверджено проект по коригуванню
проекту 1999 року. Зазначене спростовує
висновки позивача про те, що земельна
ділянка з нежитловою будівлею та
допоміжними спорудами на АДРЕСА_1
повністю знаходилася поза межами
прибережної захисної смуги. Наведене
підтверджується і письмовими
поясненнями з доповненнями головного
інженера проекту Залізнюка М.М. від 09
грудня 2013 року, наданими під час
проведення прокуратурою міста Луцька
перевірки (а.с.20).

Інші надані позивачем докази - копія
акта перевірки Державної інспекцією
сільського господарства у Волинській
області від 06 лютого 2013 року № 000048
(а.с.21), листа Головного управління
Держземагенства у Волинській області
(а.с.23-24), управління екології та
природних ресурсів Волинської
обласної державної адміністрації від 10
грудня 2013 року № 1077/17/2-13 (а.с.17) не
містять безпосередніх висновків про
порушення відповідачем норм Водного та
Земельного кодексів, Порядку № 486 при
прийнятті рішення 18 вересня 2013 року №
568-1.

Довідкою Державної екологічної
інспекції у Волинській області від 05
лютого 2014 року № 270/1-4-3 (а.с.18) вказано, що
відсутність погодження проекту
коригування Управлінням екології та
природних ресурсів
облдержадміністрації є порушенням
пункту 2 статті 17-2 Водного кодексу
України.

Відповідно до вказаної норми до
компетенції обласних, Київської,
Севастопольської міських державних
адміністрацій, органу виконавчої влади
Автономної Республіки Крим з питань
охорони навколишнього природного
середовища у галузі управління і
контролю за використанням і охороною
вод та відтворенням водних ресурсів
належить погодження проектів
водоохоронних зон. Однак, на думку суду,
таке погодження стосується випадку
встановлення водоохоронних зон, а не
коригування окремих точок прибережних
захисних смуг у ній, що не призвело до
зміни розмірів водоохоронної зони, як у
даному випадку. Те ж саме стосується і
щодо тверджень про необхідність
погодження такого проекту суб'єктами,
визначеними пунктом 5 Порядку № 486.

Стосовно доводів позивача про
необхідність проведення обов'язкової
державної експертизи проекту по
коригуванню проекту встановлення
прибережної смуги і водоохоронної зони
вздовж річки Стир між точками
прибереженої захисної смуги 127-133, то
суд вважає за необхідне зауважити, що
обов'язковій державній експертизі
відповідно до статті 9 Закону України
"Про державну експертизу
землевпорядної документації"
підлягають: загальнодержавні й
регіональні (республіканські) програми
використання та охорони земель; схеми
землеустрою і техніко-економічні
обґрунтування використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць; проекти землеустрою щодо
встановлення (зміни) меж
адміністративно-територіальних
одиниць; проекти землеустрою щодо
організації і встановлення меж
територій природно-заповідного фонду
та іншого природоохоронного
призначення, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення; проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок особливо
цінних земель, земель
лісогосподарського призначення, а
також земель водного фонду,
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення; проекти землеустрою, що
забезпечують еколого-економічне
обґрунтування сівозміни та
впорядкування угідь; проекти
землеустрою щодо впорядкування
території населених пунктів; проекти
землеустрою щодо створення нових та
впорядкування існуючих землеволодінь
і землекористувань; технічна
документація з бонітування ґрунтів,
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок. Проте в розумінні положень
статей 44, 46 Земельного кодексу України
встановлені прибережні захисні смуги
та водоохоронні зони не є землями
природно-заповідного фонду та землями
іншого природоохоронного призначення.

До земель водного фонду належать землі,
зайняті, в тому числі прибережними
захисними смугами вздовж морів, річок
та навколо водойм, крім земель,
зайнятих лісами. Однак у випадку, що
розглядається, проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок водного
фонду рішенням відповідача від 18
вересня 2013 року № 568-1 не
затверджувався.

Також наказом Держкомзему від 17 липня
2009 року № 375 затверджено стандарт "СОУ
ДКРЗ 5:2009: Землеустрій. Проекти
землеустрою щодо створення
водоохоронних зон. Правила
розроблення". Згідно з пунктом 6 додатку
А цього стандарту проект землеустрою
щодо створення водоохоронних зон може
підлягати добровільній державній
землевпорядній експертизі.

Отже, в імперативному порядку не
встановлено обов'язку проводити
державну експертизу проекту по
коригуванню проекту прибережних
захисних смуг та водоохоронних зон.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно зі
статтею 86 КАС України оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Оскільки обґрунтованих доводів і
беззаперечних доказів щодо
неправомірності прийняття
відповідачем рішення від 18 вересня 2013
року № 568-1, яким затверджено проект
коригування затвердженого у 1999 році
проекту встановлення прибережних
захисних смуг та водоохоронних зон
вздовж річки Стир по поворотних точках
127-133 не надано, а судом дослідженими
доказами не встановлено, то суд вважає,
що підстави для задоволення позову
відсутні.

Керуючись статтями 2, 71, частиною
третьою статті 160, статтями 162, 162
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Водного кодексу
України, Земельного кодексу України,
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", Закону
України "Про державну експертизу
землевпорядної документації", Порядку
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
діяльності в них, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08 травня 1996 року № 486, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову прокурора міста Луцька до
виконавчого комітету Луцької міської
ради, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача ОСОБА_3 про
визнання протиправним та скасування
рішення від 18 вересня 2013 року № 568-1
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 04 квітня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ж.В.Каленюк