Справа № 2а-0370/9744/12
Суддя: Шавель Р.М.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року
Справа № 109956/12/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Костіва М.В. та
Савицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
07.05.2012р. в адміністративній справі за
позовом Ківерцівської міжрайонної
державної податкової інспекції
Волинської обл. до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про примусове
стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

06.04.2012р. позивач Ківерцівська
міжрайонна державна податкова
інспекція /МДПІ/ Волинської обл.
звернулася до суду із адміністративним
позовом, в якому просила стягнути з
відповідача Фізичної особи -
підприємця /ФОП/ ОСОБА_2 податкову
заборгованість до бюджету в сумі 41336
грн. 22 коп. (а.с.2-3).

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 07.05.2012р.
заявлений позов задоволено; стягнуто з
ФОП ОСОБА_2 на користь держави кошти в
сумі 41336 грн. 22 коп. податкового боргу
(а.с.51-53).

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, постанову суду оскаржив
відповідач ФОП ОСОБА_2, який
покликаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
заявленого позову відмовити (а.с.58-60).

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим,
що проведена планова перевірка не
відповідає вимогам закону, судом не
надано правової оцінки законності
складеного Акта перевірки №
62/17-12/НОМЕР_1 від 20.08.2009р., який апелянту
не скеровувався; спірні податкові
повідомлення-рішення стосуються
фізичної особи ОСОБА_2, а не суб'єкта
господарювання.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи,
відповідач ФОП ОСОБА_2 зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності
Маневицькою районною державною
адміністрацією Волинської обл. 02.09.1999р.
за № 020086, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
(а.с.9), та перебуває на обліку в органах
податкової служби з 07.09.1999р. за № 504 як
платник податків та обов'язкових
платежів перед бюджетом, що
підтверджується довідкою про взяття на
облік платника податків від 07.06.2005р.
(а.с.10).

Позивач застосовував спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності, що
підтверджується свідоцтвом платника
єдиного податку (а.с.11) та заявою про
право застосування спрощеної системи
оподаткування (а.с.12).

Згідно довідки про суму податкового
боргу станом на 30.03.2012р. за відповідачем
рахується податковий борг в сумі 41366
грн. 22 коп., з них 41116 грн. 98 коп. по сплаті
податку з доходів фізичних осіб, 219 грн.
24 коп. - по сплаті єдиного податку (а.с.7).

Із змісту розрахунку податкового боргу
слідує, що станом на 30.03.2012р. за
відповідачем рахується податковий
борг з податку на податку на доходи
фізичних осіб в сумі 41116 грн. 98 коп., який
виник внаслідок несплати
донарахованого основного платежу в
сумі 13705 грн. 66 коп. та фінансової
санкції в сумі 27411 грн. 32 коп. згідно
податкового повідомлення-рішення
№/1 від 01.10.2009р. (а.с.33), прийнятого
на підставі Акту перевірки №
62/17-1/НОМЕР_1 від 20.08.2009р. (а.с.23-32). За
даними податкового органу дата
виникнення вказаної заборгованості -
08.11.2010р.

Податковий борг по сплаті єдиного
податку в сумі 219 грн. 24 коп. виник
внаслідок несплати пені в сумі 19 грн. 24
коп. (дата виникнення заборгованості -
18.11.2009р.) та несплати нарахованої суми
податку в розмірі 200 грн. за ставкою
єдиного податку, встановленою рішенням
Маневицької районної ради № 12/10 від
24.03.2004р. (а.с.34-35). За даними податкового
органу дата виникнення заборгованості
- 20.11.2009р.

Наявність податкового боргу
підтверджується також відомостями
облікової картки платника податку
станом на 31.12.2009р., 31.12.2010р., 31.12.2011р.,
30.03.2012р. (а.с.13-20).

З метою погашення податкового
боргу податковим органом скеровані на
адресу відповідача перша податкова
вимога № 1/995 від 24.11.2009р. на загальну
суму 219 грн. 24 коп. (а.с.21) та друга
податкова вимога № 2/996 від 25.12.2009р. на
загальну суму 219 грн. 24 коп. (а.с.22).

Приймаючи рішення про справі, суд
першої інстанції виходив з того, що за
відповідачем рахується податковий
борг, вжиті податковим органом заходи
не призвели до його погашення, на час
розгляду справи доказів про сплату
вказаної заборгованості у
добровільному порядку відповідачем не
представлено, через що заявлений позов
підлягає задоволенню.

Між тим, такі висновки суду першої
інстанції, на думку колегії суддів,
частково відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
з огляду на наступне.

Згідно з пп.15.2.1 п.15.2 ст.15 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) у разі коли
податкове зобов'язання було нараховане
податковим органом до закінчення
строку давності, визначеного у пункті
15.1 цієї статті, податковий борг, що
виник у зв'язку з відмовою у
самостійному погашенні податкового
зобов'язання, може бути стягнутий
протягом наступних 1095 календарних днів
від дня узгодження податкового
зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції
України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного
Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999р.,
частину першу статті 58 Конституції
України щодо дії нормативно-правового
акта в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права
особи, у тому числі права особи на
звернення до суду, слід визначати із
застосуванням законодавства, яке діяло
на момент виникнення відповідного
права.

Водночас неприпустимість зворотної
дії нормативно-правового акта полягає
в тому, що запроваджені ним нові норми
не можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності. Отже, приписи
нового нормативно-правового акта не
можуть змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене тривалість і
правила обчислення строку звернення
особи до суду визначаються за тими
правилами, які були чинними на момент
початку перебігу відповідного строку.

Звідси, тривалість строку звернення до
суду не змінюється в разі подальших
змін законодавства, яке регулює
відповідні відносини. Тому строк
звернення до суду розпочинається і
закінчується з урахуванням тієї
тривалості, яка передбачалася на
момент початку перебігу відповідного
строку.

При цьому тривалість строку звернення
до суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов.
Відповідно тривалість строку
звернення до адміністративного суду не
залежить від того, коли було фактично
пред'явлено позов.

Пунктом 3.7 Прикінцевих положень Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» було внесено зміни до ст.99 КАС
України, які набули чинності з 30.07.2010р.

Згідно із зазначеними змінами
загальний строк звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи,
визначений ч.2 ст.99 цього Кодексу,
зменшено з одного року до шести
місяців.

Таким чином, із моменту набрання
чинності змін до КАС України, внесених
вищевказаним Законом, строки для
звернення особи з позовом про визнання
протиправним податкових
повідомлень-рішень встановлені
безпосередньо цим Кодексом.

За таких обставин при судовому
оскарженні податкових
повідомлень-рішень відсутні підстави
для застосування норм інших законів.

Щодо строків звернення податкових
органів із вимогою про стягнення
податкового боргу з платників
податків, то для пред'явлення таких
позовів спеціальних строків КАС
України не передбачено.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги
органів державної податкової служби
України про стягнення податкового
боргу з платників податків повинні
пред'являтися протягом шести місяців з
дня виникнення права на стягнення
податкового боргу (стосується боргу,
який виник між 30.07.2010р. та 31.12.2010р.).

Строк для сплати узгоджених податкових
зобов'язань по податку з доходів
фізичних осіб (визначених згідно
податкового повідомлення-рішення №
від 02.09.2009р.) в загальному розмірі
41116 грн. 98 коп. настав у період з 30.07.2010р.
до 31.12.2010р. (а саме 08.11.2010р.).

На час виникнення розглядуваних
правовідносин діяв шестимісячний
строк звернення до суду із
адміністративним позовом, а згідно
ст.100 КАС України наслідком пропуску
такого є залишення позову без розгляду.

Строк сплати зобов'язань по єдиному
податку на суму 219 грн. 24 коп. настав до
30.07.2010р. (а саме 18.11.2009р. та 20.11.2009р.), через
що позовні вимоги про їх стягнення
заявлені податковим органом у межах 1095
календарних днів від дня узгодження
податкового зобов'язання.

Звідси, позивач Ківерцівська МДПІ
звернулася до суду із позовними
вимогами щодо стягнення податкового
боргу по податку з доходів фізичних
осіб в розмірі 41116 грн. 98 коп. лише
06.04.2012р., через що позивачем не
дотриманий строк звернення до суду із
розглядуваним позовом у цій частині,
при цьому поважних причин пропуску
такого строку нею не наведено.

Інші позовні вимоги, які вирішені
оскаржуваною постановою та оскаржені
апелянтом, заявлені податковим органом
із дотриманням строків звернення до
суду.

В частині доводів апелянта щодо
неправомірності проведення планової
документальної перевірки, за
результатами якої складено Акт
перевірки № 62/17-1/НОМЕР_1 від 20.08.2009р.,
неправильності визначення податкових
зобов'язань по податку з доходів
фізичних осіб колегія суддів виходить
з того, що визначені податковим органом
суми вказаних зобов'язань є
узгодженими, також відповідач
вищевказане повідомлення-рішення не
оскаржував в установленому порядку.

Додатково колегія суддів підкреслює,
що факт узгодження грошового
зобов'язання має наслідком обов'язок
платника податку сплатити таке
зобов'язання у встановлений законом
строк. Своєю чергою, невиконання
обов'язку зі сплати узгодженого
грошового зобов'язання у встановлений
законом строк має наслідком включення
такого зобов'язання до податкового
боргу платника податків, процедура
стягнення якого визначається законом.

Факт узгодження грошового
зобов'язання, несплата його у
встановлений законом строк та набрання
таким зобов'язанням якості податкового
боргу виключає підстави для оцінки
судом законності проведеної перевірки,
правомірності визначення податковим
органом податкового зобов'язання у
справі, де предметом позову є стягнення
такого податкового боргу.

За таких обставин, суд першої
інстанції в частині вирішення позовних
вимог про стягнення податкового боргу
по податку з доходів фізичних осіб в
загальному розмірі 41116 грн. 98 коп.
помилково застосував норми
матеріального та процесуального права
і неправильно вирішив вказані вимоги,
через що оскаржувану постанову в
частині цих вимог слід скасувати із
залишенням цієї частини позовних вимог
без розгляду.

В решті постанову суду належить
залишити без змін, оскільки судом
першої інстанції прийнято правильне
рішення про задоволення позовних вимог
та стягнення податкового боргу.

Керуючись ст.ст.94, 160, 195-197, п.п.1, 4 ч.1 ст.198,
ст.200, ч.1 ст.203, п.п.1, 4 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 задоволити частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 07.05.2012р. в
частині стягнення податкового боргу по
податку з доходів фізичних осіб в
загальному розмірі 41116 (сорок одна
тисяча сто шістнадцять) грн. 98 коп.,
визначених згідно податкового
повідомлення-рішення Ківерцівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Волинської обл. № /1 від
01.10.2009р., скасувати та заявлені позовні
вимоги у цій частині залишити без
розгляду.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуючий суддя:
Р.М.Шавель

Судді:
М.В.Костів

Н.В.Савицька