Справа № 2а-14150/11/2218
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2014-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Граб Л.С.
Суддя-доповідач: Залімський І. Г.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Залімський І. Г.

судді: Сушко О.О. Смілянець Е. С.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 30 вересня 2011
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького
міськрайонного суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому про нарахування та
виплату недоплаченої 30% надбавки до
пенсії як дитині війни.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду від 30.09.2011 року
позов задоволено: визнано дії
відповідача протиправними; зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому здійснити нарахування
та виплату недоплаченої пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" з 09.02.2010
року по 22.07.2011 року

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, Відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволені
позовних вимог Позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Позивач є особою, що належить до
соціальної категорії громадян "діти
війни" в розумінні статті 1 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", а відтак, на нього повністю
розповсюджуються всі пільги та
соціальні гарантії, передбачені
зазначеним вище Законом України.

Згідно статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" особам,
що належать до соціальної категорії
громадян "діти війни", з 01.01.2006 року
Відповідач повинен був нараховувати та
виплачувати щомісячне підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
визначений статтею 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №
1058, згідно якої мінімальна пенсія за
віком дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік.

Законом України "Про державний бюджет
України на 2010 рік" збільшено розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Відповідно
зріс і розмір мінімальної пенсії.

На момент звернення Позивача до суду,
нарахування доплати до її пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком, відповідно до положень статті 6
вищезазначеного Закону Відповідачем
не здійснено, у зв'язку з чим вона
звернулася до суду за захистом своїх
прав.

Всупереч статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
Позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалось відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 року № 530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України "Про
соціальний захист дітей війни" має вищу
юридичну силу в порівняні з Постановою
Кабінету Міністрів України від 28.05.2008
року № 530. Отже, Відповідач не
правомірно виплачував щомісячне
підвищення до пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено статтею 6
зазначеного Закону.

Своїми діями Відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виходячи з приписів частини 2 статті 152
Конституції України та дати ухвалення
рішень Конституційним Судом України,
колегія суддів погоджується з
висновками суду, щодо наявності у
Відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати Позивачу доплату до пенсії,
передбачену статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Згідно частини 2 статті 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Враховуючи, що про своє порушене право
позивач мав відомості під час
щомісячного отримання пенсії, то
поважні причини пропуску звернення до
суду за висновком колегії суддів
відсутні, отже наслідки пропуску
строку звернення до суду підлягають
застосуванню.

Так як, в позовних вимогах позивач
пропустив строк для звернення до суду
за захистом своїх порушених прав та
законних інтересів, суд першої
інстанції ще на стадії відкриття
провадження у справі виніс ухвалу про
залишення адміністративного позову в
частині поновлення позивачу строку
звернення до суду без розгляду, при
цьому, вказавши період починаючи з
02.10.2010 року по 08.02.2011 року.

Проте, суд першої інстанції помилково
задовольнив позовні вимоги з 09.02.2010
року.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2
ст. 99 КАС України та зміст позовних
вимог, право позивача на отримання
щомісячної державної соціальної
допомоги у вигляді підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком підлягає захисту за період з
09.02.2011 року.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що пенсія - це щомісячна пенсійна
виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого Законами пенсійного
віку. Таким чином, пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі. Отже,
вирішуючи питання про зобов'язання
нарахувати та виплатити позивачу
пенсії, не має підстав обмежувати
відповідача за здійснення її
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком.

В той же час, колегія суддів звертає
увагу, що судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання. Воно не може обмежувати
волю законодавчого органу в
майбутньому змінювати правове
регулювання суспільних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач просить захистити її порушене
право відповідно до діючого
законодавства в подальшому, тому
колегія суддів дійшла висновку, що
правильним способом захисту
порушеного права позивача, який
відповідає вимогам чинного
законодавства є зобов'язання
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу підвищення до пенсії
по день припинення такого права.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про звернення до
негайного виконання постанови в
повному обсязі присудженої до
перерахунку суми.

Так, відповідно до п.1 абз. 1, п.1 абз. 2 ст.
256 КАС України негайно виконуються
постанови суду про присудження виплати
пенсії, інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів, у
межах суми стягнення за один місяць,
також негайно виконуються постанови
суду, прийняті в порядку скороченого
провадження у адміністративних
справах, передбачених пунктами 1, 3, 4
частини першої статті 183-2 КАС України.

Також, суд першої інстанції ухвалюючи
оскаржувану постанову не вірно вирішив
питання щодо розподілу судових витрат.
Наразі ж, розподіл судових витрат має
здійснюватись у відповідності до ч. 3
ст. 94 КАС України пропорційно
задоволеним вимогам.

На користь позивача підлягають
стягненню судові витрати у розмірі 1,70
грн. (судовий збір), органами Державної
казначейської служби України із
Державного бюджету України шляхом їх
безспірного списання із рахунка
суб'єкта владних повноважень -
відповідача.

В силу пункту 3 частини 1 статті 198 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції має право скасувати
її та прийняти нову постанову суду.

Відповідно до пункту 4 частини 1
статті 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи викладене, беручи до уваги
положення ст. 195 КАС України, яким суду
апеляційної інстанції надано право
перегляду рішень суду першої інстанції
в межах доводів апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що постанова
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому задовольнити повністю.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 30 вересня 2011 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому про перерахунок
пенсії, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому щодо відмови у
нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 30%
надбавки до пенсії, як дитині війни,
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" за
період з 09.02.2011 року по 22.07.2011 року, -
протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому
провести перерахунок та виплату ОСОБА_2
30% надбавки до пенсії, як дитині війни,
відповідно до статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", з
09.02.2011 року по 22.07.2011 року.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_2 судові
витрати у розмірі 1,70 грн. (судовий збір),
які підлягають обов'язковому стягненню
органами Державної казначейської
служби України із Державного бюджету
України шляхом їх безспірного списання
із рахунка суб'єкта владних
повноважень - управління Пенсійного
фонду України у м. Хмельницькому.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Залімський І. Г.

Судді
Сушко О.О.

Смілянець Е. С.