Справа № 813/7738/13а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-04-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року
Справа №
876/767/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Кушнерика М.П., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання -
Рак Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові в залі суду
апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 19
грудня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Техніка
монтажу" до Львівської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Львівській області про
скасування рішення, визнання недійсною
картки відмови та стягнення надміру
сплачених платежів, -

в с т а н
о в и в :

15 жовтня 2013 року позивач- ТОВ "Фірма
"Техніка Монтажу" звернулося в суд з
позовом до відповідача - Львівської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Львівській області, в
якому просило скасувати рішення про
коригування митної вартості товарів за
№209000003/2013/900088/2 від 11 вересня 2013 року;
скасувати картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №209120000/2013/00437 та стягнути
надмірно сплачену суму мита у розмірі
8720,12 грн. та податку на додану вартість
із ввезених на митну територію України
товарів у розмірі 36624,53 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано
прийняті Львівською митницею рішення
про коригування митної вартості
товарів за №209000003/2013/900088/2 від 11.09.2013
року та картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №209120000/2013/00437. Стягнено з
Державного бюджету України через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області (.
МФО 825014), що знаходиться за адресою
м.Львів, вул.Левицького,18 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Техніка
Монтажу", що знаходиться за адресою
м.Львів, вул.Садова,2А ()
суму надмірно сплачених мита в розмірі
8720 грн. 12 коп. (вісім тисяч сімсот
двадцять гривень дванадцять копійок)
та податку на додану вартість в розмірі
36624 грн. 53 коп. (тридцять шість тисяч
шістсот двадцять чотири гривні
п'ятдесят три копійки).

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що митна вартість імпортованих
товарів не була визнана за ціною
договору щодо товару, який
імпортується, у зв'язку з неподанням
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, визначених у
ч.ч.2-4 ст. 53 МК України. Оскільки
розбіжності не були усунені, то
декларанта було повідомлено щодо
невизнання митної вартості за ціною
договору. Через неможливість
застосування наступних методів
визначення митної вартості у зв'язку з
відстуністю у митного органу та
декларанта інформації про ідентичні та
подібні (аналогічні) товари,
відсутність вартісної основи для
розрахунку митної вартості, митна
варстість у даному рішенні була
визначена із застосуванням резервного
методу. Таким чином, посадові особи
Львівської митниці при здійсненні
контролю митної вартості
імпортованого позивачем товару діяли в
межах повноважень та відповідно до
вимог чинного законодаства України.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представник апелянта - Тістечко Ю.Я. у
судовому засіданні підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, вважає
висновки суду першої інстанції
неправильними та необгрунтовними,
додатково пояснив суду, що
специфікація на товар фактично
виписана після виставлення інвойсу та
відправлення товару, а тому при
визначенні числового значення митної
вартості товару не могла братися до
уваги; крім того, є розбіжності у
підписах відправника в сертифікаті про
походження товарів та підписах
відправника у фактурі, контракті,
специфікації, пакувальному листі, що
викликають сумніви правильності
визначення митної вартості
декларантом. Просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Представник позивача - Цяцяк А.Р. у
судовому засіданні не погодився з
доводами апеляційної скарги і вважає,
що вони не спростовують висновків суду
першої інстанції, який ухвалив законне
та обґрунтоване рішення, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Представник відповідача - Головного
управління Державної казначейської
служби України у Львівській області в
судове засідання не прибув, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлений належним чином, а тому суд
вважає можливим проведення розгляду
справи в його відсутності за наявними в
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення сторін, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
10 вересня 2013 року ТОВ "Фірма "Техніка
Монтажу" для митного контролю та
митного оформлення товарів, що
імпортуються на митну територію
України згідно з контрактом №SW130218ТЕ
від 18 лютого 2013 року подано митну
декларацію №209120000/2013/833826 на вантаж:
гвинти з чорних металів до бетону, з
плоскою головкою типу «зірочка»
ТХ30,С1022, жовті, оцинковані, економічний
тип, в асортименті, згідно з
електронним інвойсом, із заявленою
митною вартістю 30082,88 доларів США.

Під час контролю правильності
визначення митної вартості товарів
Львівською митницею прийнято рішення
про коригування митної вартості
товарів за №209000003/2013/900088/2 від 11 вересня
2013 року.

У зв'язку з прийняттям вказаного
рішення Львівською митницею винесено
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209120000/2013/00437.

ТОВ "Фірма "Техніка Монтажу" подало нову
уточнену електронну митну декларацію,
зазначивши у ній митну варстість
імпортованого товару, визначену
Львівською митницею за шостим
(резервним) методом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що на
підставі документів, самостійно
наданих ТОВ "Фірма "Техніка Монтажу" до
митної декларації, та документів,
наданих на вимогу Львівської митниці,
митний орган міг визначити митну
вартість за основним методом (ціною
договору), проте не здійснив цього. Крім
того, митним органом жодних
консультацій з декларантом не
проводилось, лише вимагались додаткові
документи, і, як наслідок, без достатніх
на те правових підстав застосовані
другорядні методи. Таким чином, спірне
рішення про коригування митної
вартості товарів є протиправним, як і
картка відмови, яка прийнята на
підставі цього рішення. Оскільки не
доведено правомірності коригування
митної вартості, то вимога про
стягнення надміру сплачених мита та
ПДВ є обгрунтованою та підлягає
задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильними, виходячи з наступного.

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу вимог ст.49 МК України, є
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами п.2 ч.2 ст.52
МК України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Ч.4 ст.52 МК України передбачено, що
у випадках, визначених цим Кодексом,
для заявлення митної вартості товарів,
що переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості.

Згідно з ч.1 ст.57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.58 МК України
метод визначення митної вартості за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Ст.53 МК України передбачено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
зокрема, є: декларація митної вартості
та документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно з вимогами ч.5 ст.53 МК України
забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Системний аналіз наведених норм
дозволяє зробити висновок про те, що МК
України передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями ст.318 МК України, якою
передбачено, що митний контроль має
передбачати виконання митними
органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у ст.8 МК України
принципами здійснення державної
митної справи на засадах законності та
презумпції невинуватості, єдиного
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів через митний
кордон України, спрощення законної
торгівлі, заохочення доброчесності.

Ч.3 ст.53 МК України передбачено
обов`язок декларанта подавати
додаткові документи (за наявності) до
визначеного ч.2 цієї статті загального
переліку. При цьому такий обов`язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

У такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності): 1) договір (угоду, контракт)
із третіми особами, пов'язаний з
договором (угодою, контрактом) про
поставку товарів, митна вартість яких
визначається; 2) рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно з ч.4, 5 ст.54 МК України митний
орган під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний, зокрема,
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у ч.1 ст.58 цього Кодексу (ч.2 ст.54 МК
України).

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13 липня 2012
року № 362.

Згідно з приписами п.6 вказаних
Методичних рекомендацій при перевірці
розрахунку, здійсненого декларантом
або уповноваженою ним особою при
визначенні митної вартості товарів за
основним методом, та числового
значення заявленої митної вартості,
зокрема, аналізується: включення всіх
складових митної вартості; включення
всіх платежів, які відповідають
вимогам, встановленим ч.5-8 ст.58 Кодексу,
до ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті; наявність помилок при
перенесенні відомостей з документів,
які підтверджують митну вартість
товарів, до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (п.7
Методичних рекомендацій).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем для митного оформлення та
митного контролю подано митну
декларацію №209120000/2013/833826 від 10 вересня
2013 року; картку обліку особи, яка
здійснює операції з товарами
№209/2012/0000968; міжнародну автомобільну
накладну (CMR) №181043 від 09 вересня 2013 року;
коносамент (Bill of Lading) NW1303AAA1136FD від 01
квітня 2013 року; платіжні документи, що
підтверджують вартість товару №653 від
15 липня 2013 року та №664 від 08 серпня 2013
року; рахунок-фактура (інфойс) №130312ТЕ
від 12 березня 2013 року; пакувальний лист
б/н від 12 березня 2013 року; доповнення до
контракту №1/3 від 15 травня 2013 року, №1/4
від 12 липня 2013 року, №1/5 від 08 серпня 2013
року та №1/1 від 18 лютого 2013 року;
контракт №SW130218ТЕ від 18 лютого 2013 року;
договір про надання
транспортно-експедиційних послуг з
перевезення вантажів морським,
автомобільним, авіаційним та
залізничним транспортом за №398/12 від 01
серпня 2012 року; інформацію про
позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару №2761
від 01 квітня 2013 року; інформацію про
позитивні результати здійснення
фіто-санітарного контролю товару №2761
від 01 квітня 2013 року; резервну позицію
№915 від 26 липня 2013 року; оригінал
сертифікату походження №ССРІТ122592672
від 28 березня 2013 року; витяг про
вартість сировини від 12 вересня 2013
року; відповідь на вимогу від 10 вересня
2013 року; довідку на транспортні послуги
№600 від 05 березня 2013 року; прайс від 01
лютого 2013 року; комерційну пропозицію
від 04 березня 2013 року; митну декларацію
країни відправника №11097658 від 27
березня 2013 року.

Картка відмови та рішення про
коригування митної вартості
підтверджують подання зазначених
документів декларантом для митного
оформлення та митного контролю.

Ч.1 ст.55 МК України передбачено, що
рiшення про коригування заявленої
митної вартостi товарiв, якi ввозяться
на митну територiю України з помiщенням
у митний режим iмпорту, приймається
митним органом у письмовiй формi пiд час
здiйснення контролю правильностi
визначення митної вартостi цих товарiв
як до, так i пiсля їх випуску, якщо митним
органом у випадках, передбачених
частиною шостою статтi 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповнi та/або
недостовiрнi вiдомостi про митну
вартiсть товарiв, у тому числi невiрно
визначено митну вартiсть товарiв.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний
орган може вiдмовити у митному
оформленнi товарiв за заявленою
декларантом митною вартiстю виключно
за наявностi обґрунтованих пiдстав
вважати, що заявлено неповнi та/або
недостовiрнi вiдомостi про митну
вартiсть товарiв, у тому числi невiрно
визначено митну вартiсть товарiв, у разi:
невiрно проведеного декларантом
розрахунку митної вартостi; неподання
основних документiв, якi пiдтверджують
вiдомостi про заявлену митну вартiсть
товарiв (згiдно з перелiком та вiдповiдно
до умов, наведених у ч.2 ст.53 цього
Кодексу); невiдповiдностi обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартостi товару умовам, наведеним у гл.9
цього Кодексу; надходження до митного
органу документально пiдтвердженої
офiцiйної iнформацiї митних органiв iнших
країн щодо недостовiрностi заявленої
митної вартостi.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи, подані ТОВ «Техніка
монтажу» до митного органу з метою
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів, містять усю
необхідну інформацію про вартість
товару та транспортних послуг, а також
реквізити, необхідні для ідентифікації
ввезеного товару. Крім того, вказані
документи чітко ідентифікують
оцінюваний товар та містять об'єктивні
і достовірні дані, що піддаються
обчисленню, які підтверджували ціну
товарів, що підлягала сплаті позивачем
на користь продавця, тобто
підтверджують митну вартість товарів
за ціною договору.

Львівською митницею не доведено
наявність обгрунтованих сумнівів щодо
достовірності поданих декларантом
відомостей щодо ціни товару, а тому
відомості про заявлену позивачем митну
вартість є об'єктивними та такими, що
піддаються обчисленню і
підтверджуються документально, тобто
відповідають вимогам чинного
законодавства, необхідним для надання
їм юридичної сили та доказовості.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що ТОВ «Техніка монтажу»
при здійсненні митного оформлення
товарів правомірно визначило їх митну
вартість за основним методом - за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартістю операції), тому
відповідач не мав правових підстав
застосовувати наступні після
основного методів визначення митної
вартості товару.

Крім того, колегія суддів також звертає
увагу на те, що сумніви стосовно ціни
задекларованого позивачем товару
виникли у митного органу за
результатами аналізу відомостей, що
містяться у базі даних Єдиної
автоматизованої інформаційної
системи.

Разом з тим, наявність в
автоматизованій системі аналізу та
управління ризиками інформації про те,
що товар, який задекларовано ТОВ
«Техніка монтажу», іншими особами
розмитнювався за іншою вартістю, за
відсутності інших визначених законом
підстав, що обумовлюють межі і способи
здійснення митним органом контролю
митної вартості, не надає підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом, оскільки торгові
відносини є різноманітними,
здійснюються на принципах автономії
волі та свободи договору, при цьому
безліч обставин можуть впливати на їх
ціну (характеристика товару, виробник,
торгова марка, умови і обсяги поставок,
наявність знижок тощо).

Враховуючи те, що автоматизована
система аналізу та управління ризиками
з об'єктивних причин не містить усієї
інформації, що стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, такі дані не
можуть мати першочергового значення у
порівнянні з наданими декларантом
первинними документами про товар.

Покликання апелянта на те, що
специфікація на товар фактично
виписана після виставлення інвойсу та
відправлення товару, а тому при
визначенні числового значення митної
вартості товару не могла братися до
уваги, є безпідставними, виходячи з
наступного.

Узгодження між сторонами контракту
специфікації на товар після
виставлення інвойсу та відправлення
товару, відповідає умовам контракту та
відповідно до вимог ст.ст. 54,55 МК
України не може бути підставою для
відмови у митному оформленні товарів
за заявленною декларантосм митною
вартістю товару, оскільки вказані
обставини не впливають на розрахунок
митної вартості товару, не свідчать про
відсутність у цих документах всіх
відомостей, які підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, а також не свідчить
про невідповідність обраного
деларантом методу визначення митної
вартості.

Покликання апелянта на розбіжності у
підписах відправника в сертифікаті про
походження товарів та підписах
відправника у фактурі, контракті,
специфікації, пакувальному листі, що
викликають сумніви правильності
визначення митної вартості
декларантом, є безпідставними,
оскільки такі стосуються внутрішньої
діяльності контрагента позивача за
згаданим зовнішньоекономічним
контрактом, розподілу обов'язків між
його працівниками, а митним органом не
досліджувалось питання відповідальних
та повноважних осіб, які працюють на
підприємстві контрагента позивача за
згаданим зовнішньоекономічним
контрактом, тому висновки про
розбіжності чи ознаки підробки
ґрунтуються на припущеннях та нічим не
обґрунтовані.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що висновок митного органу про
неможливість визначення митної
вартості товару за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції) є необґрунтованим, тому
визначення митної вартості Львівською
митницею та коригування її у бік
збільшення за резервним методом
здійснено з порушенням вимог митного
законодавства України, що є підставою
для скасування рішення про коригування
митної вартості товарів та картки
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення. Сплачені
декларантом на підставі рішення про
коригування митної вартості мито та
ПДВ підлягають повернення як такі, що
сплачені надмірно.

Ч.2 ст.71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, Львівською митницею не
доведено правомірності прийняття
рішення про коригування митної
вартості товарів за №209000003/2013/900088/2 від
11 вересня 2013 року та картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209120000/2013/00437.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів прийшла до переконання
про те, що доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и
в :

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 19 грудня 2013
року у справі № 813/7738/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлений 11.04.2014
року.