Справа № 2а-15789/11/0170/17
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2014 р. м. Київ
К/9991/50449/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Головуючого судді: Мороза В.Ф.

Суддів: Логвиненка А.О.

Донця О.Є

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Київської регіональної митниці на
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 22
лютого 2012 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Київської регіональної митниці,
Державної казначейської служби
України в м. Києві про визнання
протиправними дій та стягнення коштів,

встановила:

У грудні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
Київської регіональної митниці (далі -
Митниця) з позовом про визнання
протиправними дій відповідача
стосовно безпідставної затримки
міжнародного поштового відправлення
прискореної пошти «EMS» та нарахування
митних зборів та платежів загальною
сумою 8 843,25 грн. і стягнення
безпідставно сплачених митних зборів
та платежів загальною сумою 8 843, 25 грн.;
відшкодування понесених витрат зі
сплати судового збору розміром 122,42
грн..

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 лютого 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року, позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Митниці
стосовно безпідставної затримки
міжнародних поштових відправлень,
відправлень прискореної пошти «EMS», за
№ EI077048340US та № СJ460079091US.
Визнано протиправними дії Митниці
стосовно нарахування митних зборів та
платежів загальною сумою 5 586,25 грн.
Стягнуто безпідставно сплачені митні
збори та платежі загальною сумою 5 586,25
грн..

У касаційній скарзі Митниця,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржувані рішення скасувати,
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

На дану касаційну скаргу заперечень не
надходило.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 21 вересня 2011
року в Україну на ім'я ОСОБА_2 надійшло
міжнародне поштове відправлення за
митною декларацією/адресним ярликом СР
72 №US/3493 із вкладенням товару «Used computer
(missing parts)» -2 шт., вартістю 260 дол. США, яке
пред'явлено для проведення митного
контролю.

Під час митного огляду встановлено, що
вкладенням цього поштового
відправлення є: два ноутбуки «Toshiba» A
665-S5170 в комплекті, нові, про що поштовою
службою складений акт форми ф. 51 про
фактичне вкладення від 21 вересня 2011
року.

Не виявивши жодних належним чином
оформлених документів за міжнародним
поштовим відправленням за митною
декларацією/адресним ярликом СР 72
№40US/3493, які можна ідентифікувати з
наявними товарами і які підтверджують
вартість товарів, митним органом
прийнято рішення про визначення митної
вартості від 10 жовтня 2011 року №
100230001/2011/010397/1, згідно якого вартість
товарів становить 919, 98 доларів США, по
курсу НБУ 684,814 євро або 7 334,72 грн. з
огляду на що нараховано податків на
суму 3 227,27 грн., з яких мито -1 466,94 грн.,
податок на додану вартість -1 760,33 грн..

Також встановлено, що міжнародне
поштове відправлення за митною
декларацією/адресним ярликом СР 72 №US
із задекларованим вкладенням: «Tissot Swiss
Watch VISODATE Black» -1 шт.», заявленою вартістю
265 дол. США, надійшло в Україну на ім'я
ОСОБА_2 та 31 грудня 2012 року надано для
митного контролю. Вказане міжнародне
поштове відправлення надійшло до місця
міжнародного поштового обміну із
розбіжністю у вазі, а саме: заявлена
подавальна вага 2,25 кг, а фактична вага
склала 0,86 кг., що підтверджується
відповідною Довідкою від 25 грудня 2011
року № 3281.

Під час митного огляду вказаного
міжнародного поштового відправлення
оглядовою комісією встановлено, що
вкладенням цього поштового
відправлення є годинник механічний
наручний Tissot Swiss Watches Since 1853, модель
Т019.430.16.051.01, про що поштовою службою
складений акт про фактичне вкладення
міжнародного відправлення форми ф. 51
від 27 грудня 2011 року. Серед документів,
що супроводжували міжнародне поштове
відправлення №460079091US митним органом не
виявлено таких, що б підтверджували
митну вартість вкладення, через що
Митницею відповідно до абзацу 2 статті
249 Митного кодексу України самостійно
визначено митну вартість на рівні 5 193,37
грн., що дорівнює 650 доларів США або 504,36
євро за курсом НБУ, оформлено рішенням
про призначення митної вартості від 21
грудня 2011 року № 100230001/2011/010701/1, на вміст
міжнародного поштового відправлення
№460079091US за оглядовим розписом М 15 від 31
грудня 2011 року № 100230001/2011/004618
нараховані податків загальною сумою 2
285,08 грн., з яких мито -1 038,67 грн., податку
на додану вартість 1 246,41 грн.

Задовольнивши позов частково, суд
першої інстанції, а апеляційний суд,
погодившись з ним, виходили з того, що
Митниця діяла не на підставі закону та
не довела наявність обставин та
підстав, з якими положення Митного
кодексу України зумовлюють
застосування у спірних відносинах
шостого методу при визначенні митної
вартості товарів, а також зумовлюють
нарахування податків та обов'язкових
платежів загальною сумою 5 586,25 грн., з
яких мито -2 505,61 грн., податок на додану
вартість - 3 006,74 грн., які сплачено
позивачем, що підтверджується
квитанціями про переказ грошових
коштів.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанції, з огляду на наступне.

Згідно Закону України «Про порядок
ввезення (пересилання) в Україну,
митного оформлення й оподаткування
особистих речей, товарів та
транспортних засобів, що ввозяться
(пересилаються) громадянами на митну
територію України» від 13 вересня 2001
року № 2681-ІІІ (у редакції, яка діяла на
момент виникнення правовідносин, далі -
Закон № 2681-ІІІ) міжнародні поштові
відправлення - упаковані та оформлені
відповідно до вимог актів Всесвітнього
поштового союзу та Правил надання
послуг поштового зв'язку листи, поштові
картки, бандеролі, мішки з позначкою
«М», секограми, дрібні пакети,
відправлення з оголошеною цінністю,
поштові посилки, згруповані поштові
відправлення з позначкою
«Консигнація», відправлення
прискореної пошти «EMS», які приймаються
для пересилання за межі України,
надходять до України або переміщуються
територією України транзитом
операторами поштового зв'язку.

Митна вартість товарів і метод її
визначення, відповідно до частини
першої статті 262 Митного кодексу
України, заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості.

На підтвердження митної вартості
позивачем надавались відповідачу, що
ним не спростовується, документи на
підтвердження заявленої митної
вартості: інвойс від 17 вересня 2011 року
№ 11221 за змістом кількості товарів: 2,
описом: used computer (missing parts), Out-of-state sale, exempt
from sales tax (переклад українською:
комп'ютер колишнього використання
(відсутні частини), з інших штатів
продажу, звільняються від податку з
продажів), вартість кожного 130,00 дол.
США, загальна вартість 260,00 дол. США,
інвойс на товар у кількості 1 одиниця
Tissot Replica Watch, вартістю 265,00 дол. США, копія
роздруківки міжнародної платіжної
системи «Pay Pal», копії декларацій із
зазначеною відправником вартістю,
копії поштових повідомлень.

Відповідно до статті 266 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України,
здійснюється шляхом застосування
таких методів: за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються (метод 1); за
ціною угоди щодо ідентичних товарів
(метод 2); за ціною угоди щодо подібних
(аналогічних) товарів (метод 3); на
основі віднімання вартості (метод 4); на
основі додавання вартості (метод 5);
резервного (метод 6).

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 267 -272 Митного кодексу України,
митна вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі.

З матеріалів справи вбачається, що в
оскаржуваних рішеннях Митницею не
визначено жодного джерела інформації
(крім загального посилання на
нормативні акти) щодо визначення
митної вартості, на підставі якого
Митницею ухвалено оскаржуване рішення,
зокрема і на бюлетень «Огляд цін
українського та світового товарних
ринків», а отже спірне рішення про
застосування шостого методу не може
вважатися обґрунтованим та таким, що
відповідає наведеним вище положенням
митного законодавства.

Таким чином, лише тоді, коли митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом послідовного
використання методів, у тому числі щодо
подібних товарів (метод 3), митна
вартість може бути визначена за шостим
методом. У даному випадку, позивачем
надано перелік обов'язкових документів
для митного оформлення (базовий
перелік), які (документи) не мають
розбіжностей або неточностей, та
митницею під час розгляду справи не
доведено, що інформація, яка міститься
в документах, наданих позивачем в
підтвердження митної вартості за ціною
придбаних товарів, є недостовірною або
об'єктивно сумнівною.

Відповідачем не доведено, що визначена
декларантом митна вартість нижча, ніж
прямі витрати на виробництво цього
товару, у тому числі сировини,
матеріалів.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, якщо
визнає, що суд не допустив порушень
норм матеріального і процесуального
права при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтею 222, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу Київської
регіональної митниці залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 22 лютого 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 03 липня 2012
року - без змін.

Рішення набирає законної сили через 5
днів після направлення його копій
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав передбачених ст.ст.
237-239 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець