Справа № 825/4144/13-а
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2014-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2014 року
Чернігів Справа №
825/4144/13-а

Чернігівський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючої судді Житняк Л.О.

за участі секретаря Сугакової
Т.В.

представника відповідача
Кумановського О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Бахмацької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 17.06.2013 №
, -

В С Т А Н О В И В:

08.11.2013 Фізична особи-підприємець ОСОБА_2
(далі - ФОП ОСОБА_3І.) звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Бахмацької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області (далі - Бахмацька ОДПІ) про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 17.06.2013 №
, що прийняте за наслідками
проведеної виїзної документальної
позапланової перевірки ФОП ОСОБА_2 (р.н.
НОМЕР_2) з питань дотримання ведення
податкового обліку та правильності
обчислення, повноти і своєчасності
сплати до бюджету податку на додану
вартість протягом червня 2012 року, при
придбанні товарів (робіт, послуг) від
постачальника ТОВ «Дельта-універсал»
(), якою встановлені
порушення Податкового кодексу України,
про що складено Акт перевірки від 11.06.2013
№ 286/17/НОМЕР_2.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо
безпідставності спірного податкового
повідомлення-рішення позивач зазначив,
що дійсність господарських операцій
між ФОП ОСОБА_2 та контрагентом ТОВ
«Дельта-універсал» за період, що
підлягав перевірці, підтверджується
рахунком-фактурою від 31.06.2012 № 2815,
видатковою накладною від 31.06.2012 № 2812,
податковою накладною від 30.06.2012 № 3001,
квитанцією до прибуткового касового
ордеру від 31.06.2012 № 148, що надавались
відповідачу на перевірку, однак не були
взяті останнім до уваги на підставі
отриманого Акту ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова від 10.08.2012 № 715/2204/33481749
«Про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ
«Дельта-універсал» ()
щодо документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків, їх реальності та повноти
відображення за період з 01.04.2011 по
30.06.2012».

Так, позивач наголосив на тому, що
підставою для донарахування ФОП ОСОБА_2
податку на додану вартість (далі - ПДВ) в
сумі 8 750,00 грн. є висновки податкової
перевірки контрагента позивача. Такі
висновки позивач вважає протиправними,
оскільки платник податків не може
нести відповідальності за порушення
його контрагентом податкового
законодавства. Працівниками
Бахмацької ОДПІ лише зазначено, без
відповідних доказів, про відсутність
реальності поставок (робіт, послуг), які
економічно необхідні для здійснення
відповідної господарської діяльності,
що може свідчити про відсутність
необхідних умов ведення відповідної
господарської, економічної діяльності
як позивачем, так і його контрагентом -
є тільки припущенням. Крім того,
посилання Бахмацької ОДПІ на статті 203,
215 та 216 Цивільного кодексу України
представник позивача визнає
неправомірним, так як зазначені норми
можуть використовуватися лише для
визнання правочинів недійсними в
судовому порядку.

Враховуючи зазначене, позивач вказав,
що висновки зазначені в Акті перевірки
від 11.06.2013 № 286/17/НОМЕР_2 є
неправомірними та такими, що не
відповідають дійсності, а податкове
повідомлення-рішення від 17.06.2013 №
- необґрунтованим та прийнятим з
порушенням вимог чинного
законодавства, а тому підлягає
скасуванню.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
посилаючись на обставини, зазначені у
позові з наданням доказів здійснення
господарської операції та пояснень до
них.

В судове засідання, після оголошеної
перерви, про яку сторони повідомлені
належним чином, представник позивача
не заявився, клопотання про
відкладення розгляду справи не надав.

Представник відповідача проти позову
заперечив та просив у його задоволенні
відмовити, пояснивши, що спірне
податкове повідомлення-рішення
відповідає вимогам чинного
законодавства. . В судовому засіданні
надав заперечення на адміністративний
позов (а. с. 70-73).

В судовому засіданні проведена заміна
неналежного відповідача - Бахмацьку
міжрайонну державну податкову
інспекцію Чернігівської області на
належного відповідача - Бахмацьку
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

ФОП ОСОБА_2 зареєстрований Бахмацькою
районною державною адміністрацією
(Свідоцтво про державну реєстрацію від
09.10.2006 № 86602540), реєстраційний номер
00065 від 16.06.2004. Взято на податковий
облік в органах державної податкової
служби з 06.09.2004 (перебуває на обліку в
Бахмацькій МДПІ). Реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_2. Місцезнаходження суб'єкта
підприємницької діяльності: АДРЕСА_1.

Перевіряючи підстави проведення
перевірки позивача, судом встановлено,
що відповідно до ст.ст. 16, 20, п.75.1 ст. 75,
пп.78.1.1 та пп.78.1.4, п.78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ
Бахмацькою ОДПІ проведена виїзна
документальна позапланова перевірка
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2) з питань
дотримання ведення податкового обліку
та правильності обчислення, повноти і
своєчасності сплати до бюджету податку
на додану вартість протягом періоду з
серпня 2011 року по вересень 2011 року при
придбанні товарів (робіт, послуг) від
постачальника ТОВ «Дельта-універсал»
(код 33461749), про що складено Акт від 11.06.2013
№ 286/17/НОМЕР_2 (а. с. 75-81).

З направленням від 30.05.2013 №122 на
проведення перевірки ознайомлено та
вручено під розписку копію наказу ФОП
ОСОБА_2

Перевірку проведено з відома та в
присутності ФОП ОСОБА_2

Перевірка проводилась з 30.05.2013, термін
проведення якої 5 робочих днів на
підставі наказу Бахмацької ОДПІ від
30.05.2013 № 122.

В розділі 4 "Висновок" Акту перевірки
встановлено порушення:

- ч.1 ст. 202, ст. 203, ст.215, ст.216, ст. 228
Цивільного кодексу України, п.198.6 ст.198
Податкового кодексу України (зі
змінами та доповненнями), в результаті
чого занижено ПДВ на загальну суму 7 000,00
грн., за червень 2012 року.

На підставі вказаного Акту перевірки
Бахмацької ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення, що є предметом
даного спору, від 17.06.2013 № , яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на додану вартість
у розмірі 8 750 грн., в т.ч. за основним
платежем - 7 000,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) - 1
750,00 грн. (а. с. 74)

Відповідно перевіряючи правильність
проведення відповідачем перевірки ФОП
ОСОБА_2 слід зазначити, що вона
проведена відповідно до вимог п. 75.1 ст.
75 Податкового кодексу України, згідно
якого органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Поняття та порядок
проведення документальної планової
виїзної перевірки, визначені пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75 та ст. 77 Кодексу, дотримано.
Строки проведення виїзних перевірок,
встановлені ст. 82 Кодексу, не порушено.

При цьому, в Акті перевірки зазначено,
що перевірка проводилась на підставі
наступних документів:

- декларації з ПДВ та додатки до неї за
червень 2012 року;

- акту ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова від 10.08.2012 №715/2204/33481749 «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дельта-універсал»
() щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків їх реальності
та повноти відображення за період з
01.04.2011 по 30.06.2012»;

- запиту Бахмацької МДПІ до ФОП ОСОБА_2
від 01.08.2012 №468/с/17-013 щодо надання
пояснення та завірених копій
документів щодо придбання ТМЦ у ТОВ
«Дельта-універсал» за червень 2012 року;

- відповіді на запит від 08.08.2012 № 3071/с з
додатками, а саме: копії договору
поставки товару від 01.05.2012 № 01/0512, копії
податкової накладної від 30.06.2012 № 3001,
копії рахунку-фактури від 31.06.2012 № 2815,
копії видаткової накладної від 31.06.2012 №
2812, копії платіжного доручення від
31.06.2012 № 148.

При перевірці вище зазначених
документів встановлено, що ФОП ОСОБА_2
здійснював правові відносини з
ТОВ«Дельта-універсал» у період червня
2012 року відповідно до договору
поставки товару від 01.05.2012 № 01/0512.

Відповідно до умов договору поставки
товару від 01.05.2012 № 01/0512 ФОП ОСОБА_2
(покупець) та ТОВ«Дельта-універсал»
(постачальник) встановлено, що
постачальник передає у власність
покупця запасні частини до
транспортних засобів, шини (долі-товар)
в асортименті, кількість та за ціною в
національній валюті , відповідно до
заявки Покупця, погодженої сторонами
за допомогою факсового зв'язку,
електронної пошти або в усній формі, а
Покупець зобов'язується прийняти і
оплатити Товар на умовах даного
договору. Підтвердженням факту
узгодження сторонами найменування,
асортиментів, кількості, ціни товару є
прийняття Покупцем товару за
видатковою накладною виданою
Постачальником. Товар, прийнятий
Покупцем по видатковій накладній або
погоджений сторонами в рахунку,
переданому по факсу або електронній
пошті не підлягає поверненню.

Так, в ході перевірки встановлено, що
ФОП ОСОБА_2 відповідно до податкової
накладної від 30.06.2012 № 3001 придбано у
ТОВ«Дельта-універсал» шини вантажні на
загальну суму 42 000,00 грн.(в т.ч. ПДВ 7 000,00
грн.)

На підтвердження проведеної
господарської операції з придбання ФОП
ОСОБА_2 надано до перевірки документи, а
саме:

- податкову накладна від 30.06.2012 № 3001,
відповідно до якої
ТОВ«Дельта-універсал» постачає ФОП
ОСОБА_2 шини вантажні на загальну суму 42
000,00 грн., в т.ч. ПДВ 7 000,00 грн., податкова
накладна підписана ОСОБА_5, де вказано
договір на виконання робіт від 01.05.2012 №
01/0512;

- видаткову накладна від 31.06.2012 № 2812,
відповідно до якої
ТОВ«Дельта-універсал» постачає ФОП
ОСОБА_2 шини вантажні на загальну суму 42
000,00 грн., в т.ч. ПДВ 7 000,00 грн., отримано
ТМЦ через ОСОБА_2, довіреність у
видатковій накладній не вказана. Дата
видаткової накладної не відповідає
реальності, так як в червні тільки 30
днів, а у видатковій накладній вказана
дата - 31.06.2012;.

Розрахунки між ФОП ОСОБА_2 та
ТОВ«Дельта-універсал» проводились у
готівковій формі, на підтвердження
цього до перевірки надано квитанцію до
прибуткового касового ордеру від 31.06.2012
№ 148. Дата оплати товару також не
відповідає реальній даті.

Також а Акті перевірки Бахмацької ОДПІ
зазначено отриманий Акт ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова від
10.08.2012 № 715/2204/33481749 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дельта-універсал»
() щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платниками податків їх реальності
та повноти відображення за період з
01.04.2011 по 30.06.2012». Згідно отриманих
матеріалів ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова зазначено, що у періоді, за
який проводилась перевірка,
відповідальними за
фінансово-господарську діяльність
суб'єкта господарювання були (є):
директор ОСОБА_6 (ід. код НОМЕР_3),
ТОВ«Дельта-універсал» зареєстроване
Виконавчим комітетом Харківської
міської ради від 31.05.2005 (Свідоцтво про
державну реєстрацію від 31.05.2005
№0010414). Код суб'єкта
господарювання за ЄДРПОУ № 33481749.
Місцезнаходження суб'єкта
господарювання відповідно до
установчих документів: 61145, м. Харків,
вул. Космічна, буд. 21, оф. 601. Взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби від 07.06.2005 № 15470,
станом на теперішній час перебуває на
обліку в ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова.

Таким чином, відповідач зазначив, що
ФОП ОСОБА_2 за рахунок взаємовідносин з
контрагентом-постачальником порушено
ч.1 ст.202, ст.203, ст.215, ст.216, ст.228
Цивільного кодексу України, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України із змінами
і доповненнями, в результаті чого ФОП
ОСОБА_2 встановлено заниження сплати
податку на додану вартість за червень
2012 року в сумі 7 000,00 грн.

На спростування обґрунтувань Акту
перевірки відповідача, необхідно
врахувати постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
22.11.2012 по справі № 2а-10165/12/2070, залишену
без змін постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 28.01.2013, якою визнано неправомірними
дії Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі міста Харкова
Харківської області Державної
податкової служби по проведенню
зустрічної звірки Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дельта
Універсал» () за період
квітень 2011 року - червень 2012 року,
результат якої оформлений Актом від
10.08.2012 № 715/2204/33481749 про неможливість
проведення зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ «Дельта Універсал»
податковий номер 33481749 щодо
документального підтвердження
господарських відносин із платниками
податків їх реальності та повноти
відображення за період з 01.04.2011 по
30.06.2012. Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у Дзержинському районі м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби вилучити з
Автоматизованої системи "Результати
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
відомості, внесені на підставі Акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки від 10.08.2012 № 715/2204/33481749 ТОВ
«Дельта Універсал» (),
поновивши в ній дані, задекларовані
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дельта Універсал»
щодо податкових зобов'язань та
податкового кредиту у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за період квітень 2011 року -
червень 2012 року.

Вказані судові рішення в силу ч. 1 ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України мають преюдиціальне значення.

Також судом встановлена розбіжність в
посиланнях Бахмацької ОДПІ та ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова на
власну назву та індивідуальний
податковий номер контрагента ТОВ
«Дельта-універсал» - 09 та ТОВ
«Дельта Універсал» 09. Вказану
обставину суд оцінює критично та
визнає технічною опискою.

При цьому зазначеними судовими
рішеннями не досліджувались обставини
про те, що за червень 2012 року ТОВ
«Дельта-універсал» було подано
''нульову'' декларацію. Також були
надані уточнюючі розрахунки від 02.08.2012
№ (було добавлено покупця та
постачальника) та від 08.08.2012 №
(було добавлено покупця та
постачальника). ФОП ОСОБА_2 серед
покупців не було зазначено. Вказану
обставину суд також оцінює критично.

Отже, досліджуючи фактичні обставини
нарахування податкового зобов'язання,
судом враховано, що згідно пп. 16.1.4 п. 16.1
ст. 16 Податкового кодексу України,
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи із
врахуванням визначення терміну
"податкове зобов'язання", вказаного в
пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Кодексу. При цьому,
оскільки в силу пп. 9.1.3 п. 9.1 ст. 9 Кодексу
податок на додану вартість відноситься
до загальнодержавних податків та
зборів, та враховуючи, що податок на
додану вартість - непрямий податок,
який нараховується та сплачується
відповідно до норм розділу V цього
Кодексу (пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 Кодексу),
саме пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Кодексу
визначено, що податковий кредит - сума,
на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Крім того, із врахуванням пп. 14.1.36 п. 14.1
ст. 14 та ст. 139 Податкового кодексу
України, якими визначені поняття
"господарська діяльність" та перелік
витрат, що не враховуються при
визначенні оподатковуваного прибутку,
в т.ч. витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку, слід зазначити
визначення виникнення права на
віднесення сум податку до податкового
кредиту, встановленого абзацом "а" п. 198.1
ст. 198 Податкового кодексу України та п.
198.2 ст. 198 Кодексу, якою встановлено дату
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту. При цьому, необхідно врахувати
п. 198.3 ст. 198 Кодексу, яким визначається
податковий кредит звітного періоду та
п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200 Кодексу щодо
визначення та розрахунку суми податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України, і
врахувати, що за п. 198.6 ст. 198 Кодексу не
відноситься до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу. Також суд враховує, що
відповідно до п. 201.7 ст. 201 Кодексу
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс). Податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту
(п. 201.10 ст. 201 Кодексу).

Сукупний аналіз вищезазначених норм
Податкового кодексу України свідчить
про те, що право на податковий кредит
виникає у платника податків лише після
одержання податкової накладної,
оскільки це єдиний документ первинного
бухгалтерського та податкового обліку,
що містить у собі суму ПДВ, яку можливо
відобразити в податкових деклараціях з
ПДВ - дана обставина представниками
відповідача не оспорювалась.

Так, в ході судового розгляду
встановлено взаємовідносини позивача
з контрагентом ТОВ «Дельта-універсал»
в періоді, що підлягав перевірці.

Також судом встановлено та
представником відповідача не
заперечувався факт надання позивачем
на перевірку первинних бухгалтерських
документів (які містяться в матеріалах
справи) по взаємовідносинам з ТОВ
«Дельта-універсал», а саме: податкову
накладну від 30.06.2012 № 3001,
рахунок-фактуру від 31.06.2012 № 2815,
видаткову накладну від 31.06.2012 № 2812,
квитанцію до прибуткового касового
ордеру від 31.06.2012 № 148 (а. с 55-58), що були
досліджені відповідачем в ході
проведення перевірки. Перелік наданих
позивачем на перевірку первинних
бухгалтерських документів
відображений на 3 арк. Акту перевірки
від 11.06.2013 № 286/17/НОМЕР_2.

Не приймаючи пояснення представника
позивача щодо реального вчинення
правочину, суд зазначає.

Згідно юридичної визначеності ст.1
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Відповідно в силу ч.2 ст.3
цього Закону - бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку. Тобто,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи
(ч.1 ст.9 вказаного Закон).

За визначенням п.138.2 ст.138 Податкового
кодексу України - витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. Відповідно ч.7 ст.179
Господарського кодексу України
встановлено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів, де ч.1 ст.11
Цивільного кодексу України
встановлено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Отже, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Так, на підтвердження реальності
виконання договору від 01.05.2012 № 01/0512,
який вказаний в Акті перевірки від
11.06.2013 № 286/17/НОМЕР_2, представником
позивача надано наступні документи:
податкову накладну від 30.06.2012 № 3001,
рахунок-фактуру від 31.06.2012 № 2815,
видаткову накладну від 31.06.2012 № 2812,
квитанцію до прибуткового касового
ордеру від 31.06.2012 № 148 (а. с 55-58).

При цьому, в судовому засіданні
встановлено, що позивачем частково не
виконана ухвала суду про витребування
доказів, у зв'язку із чим оголошувалась
перерва для можливості надання
позивачем пояснень та додаткових
доказів по рахунках бухгалтерського
обліку, однак представник позивача в
судове засідання не з'явився та
пояснень щодо неможливості надання
вказаних доказів не надав.

Також в судовому засіданні встановлено
та підтверджено представником
відповідача, що позивачем книга
обліків та видатків на перевірку не
надавалась.

Враховуючи фактичні обставини справи,
суд зазначає, що в силу п.44.1 ст.44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Вказано
норма кореспондується із п.85.2, п.85.4, п.
85.8 та ст. 85 Податкового кодексу України
(платник податків зобов'язаний надати
посадовим (службовим) особам
контролюючих органів у повному обсязі
всі документи, що належать або
пов'язані з предметом перевірки. Такий
обов'язок виникає у платника податків
після початку перевірки). Також за
визначенням п.44.6 ст.44 Податкового
кодексу України - уразі якщо до
закінчення перевірки або у терміни,
визначені в абзаці другому п.44.7 цієї
статті платник податків не надає
посадовим особам контролюючого органу,
які проводять перевірку, документи
(незалежно від причин такого ненадання,
крім випадків виїмки документів або
іншого вилучення правоохоронними
органами), що підтверджують показники,
відображені таким платником податків у
податковій звітності, вважається, що
такі документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Отже, суд, керуючись нормами ст.44 та ст.
85 Податкового кодексу України,
встановив, що з наданих позивачем
доказів не вбачається, що укладений з
контрагентом правочин мав на меті
настання реальних правових наслідків,
що обумовлені ним, зважаючи на
наступне.

В судовому засіданні представник
позивача не зміг чітко пояснити, яким
чином було відображено в первинному
бухгалтерському обліку купівлю
вантажних шин у кількості 8 шт. на
загальну суму 42 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 7 000,00
грн.).

Виходячи із системного аналізу норм
Податкового кодексу України, необхідно
врахувати, що відповідно до пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Суд вважає, що будь-які документи мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Так, згідно із п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст.198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: - дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; -
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

При цьому в силу п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст.201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

У податковому обліку податкова
накладна є тим документом, який
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця і
визначається як розрахунковий
документ, що підтверджує вчинення
певної господарської операції, за якою
виникають податкові зобов'язання,
породжує у платника податку обов'язки
та права щодо нарахування та сплати ПДВ
та підтверджує право покупця на
нарахування податкового кредиту.

На спростування посилань представника
позивача, що предмет спору стосується
права формування ПДВ тільки на
підставі податкової накладної, суд
зазначає, що необхідною умовою для
віднесення сплачених у ціні товарів
(послуг) сум ПДВ є факт придбання
товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування ПДВ
мають бути фактично здійснені і
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Водночас, за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Так, обов'язковою умовою, з якою
пов'язується право платника на
включення сплачених у складі вартості
придбаних товарів (основних фондів),
робіт, послуг сум ПДВ до податкового
кредиту, є використання цих товарів
(основних фондів), робіт, послуг у
господарській діяльності такого
платника.

Отже, системний аналіз наведених вище
правових норм дає підстави для
висновку, що вирішення спорів,
пов'язаних із правомірністю формування
платниками податку податкового
кредиту, потребує встановлення всіх
фактичних обставин, що підтверджують
реальне здійснення господарських
операцій, на підставі яких визначено
суми податкового кредиту.

Так, на момент включення ПДВ до
декларації за червень 2012 року
установчі документи контрагента не
були визнані в судовому порядку
недійсними та був відсутній вирок суду
щодо можливих зловживань з боку їх
посадових осіб. Однак, судом
встановлено, що виконуючи вищевказаний
договір, між сторонами у передбачених
законом порядку та формі не було
виконано усіх його істотних умов. Про
відсутність реального характеру
відповідної операції можуть свідчити
підтверджені доказами доводи
податкового органу, зокрема, про
наявність таких обставин:
рахунок-фактура від 31.06.2012 № 2815,
видаткова накладна від 31.06.2012 № 2812 та
квитанція до прибуткового касового
ордеру від 31.06.2012 № 148, які не можуть
вважаться первинними бухгалтерськими
документами, оскільки складені на дату,
якої в природі не існує. Тому суд
визнає, що дійсність господарської
операції між позивачем та
контрагентом, не може бути
підтверджена вказаними документами,
відповідно розрахунок за поставлений
товар між сторонами не може бути
визнаний проведеним.

В даному випадку щодо посилань
представника позивача на те, що
порушення, допущені одним платником
податків відображенні в податковому
обліку певної господарської операції,
за загальним правилом не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків при формуванні ПДВ на
підставі належної податкової
накладної, суд зазначає, що саме
позивачем не виконано норми Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» та
норми Податкового кодексу України та
не підтверджено належним чином
складеними первинними документами, які
б відобразили реальність
господарської операції, та стали
підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Аналізуючи обставини даної справи та
досліджуючи наявні в ній докази, суд
приходить до висновку, що дії платника
податку - позивача свідчать про його
недобросовісність, а вчинена ним
господарська операція з контрагентом
не доводить її реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту.

Отже, суд визнає, що позивачем не
доведено, що розрахунки між сторонами
здійснені, так як в судовому засіданні
позивачем не доведено, що зазначена
операція були належним чином
відображені у даних бухгалтерського
обліку та вплинула на зміну майнового
стану платника податку.

Таким чином, до податкового кредиту за
червень 2012 року включено суму ПДВ в
розмірі 7 000,00 грн. від ТОВ
«Дельта-універсал», за документами, які
не підтверджують реальність факту
здійснення господарської операції, що
дають підстави для висновку про
порушення п. 198.6 ст.198 Податкового
кодексу України.

З урахуванням того, що факт здійснення
господарської операції позивач не
довів, суд прийшов до висновку, що не
врахування підстав формування ПДВ,
вказане дало відповідачу підстави для
висновку про заниження ПДВ, отже й
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення від 17.06.2013 №
при визначенні сум грошового
зобов'язання за основним платежем в
розмірі 7 000,00 грн.

Відповідно за врахування пп. 14.1.265 п. 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України, яким
визначено поняття "штрафна санкція
(фінансова санкція, штраф)" та ст. 123
Кодексу, якою встановлено накладення
на платника податків штрафу у
відповідному розмірі, а також
враховуючи встановлені судом
обставини та норми податкового
законодавства, згідно яких до платника
податків може застосовуватись
фінансова (штрафна) санкція лише за
допущені ним порушення вимог
податкового законодавства,
застосування до ФОП ОСОБА_2 штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) є також
правомірним.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності, суд вважає, що обставини, на
які посилається відповідач як підставу
своїх правомірних дій, частково
знайшли своє обґрунтування в ході
судового розгляду та частково
підтверджуються матеріалами справи.

У даному випадку, констатуючи
спірність формування позивачем ПДВ,
згідно вимог Податкового кодексу
України, враховуючи ст. 19 Конституції
України та ч. 1 ст. 11, ст.ст. 71, 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд визнав, що податкове
повідомлення-рішення Бахмацької ОДПІ
від 17.06.2013 № прийняте правомірно,
отже у задоволенні позову необхідно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (р.н. НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_1) на
користь Державного бюджету України (р/р
4002, отримувач: УДКСУ у м. Чернігові
Державний бюджет, , банк
ГУ ДКСУ у Чернігівській області, МФО
853592) 1 548,45 грн. (одна тисяча п'ятсот сорок
вісім гривень 45 коп.) судового збору.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії. Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
Л.О. Житняк