Справа № 815/468/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 квітня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/468/14

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Бойко О.Я.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
начальника Управління державної
служби Головного управління державної
служби України в Одеській області
Макосія Дмитра Івановича, третя особа -
Департамент освіти і науки Одеської
обласної державної адміністрації, про
визнання дій та бездіяльності
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Начальника Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області Макосія Дмитра Івановича, в
якому просив суд визнати дії та
бездіяльність начальника Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області протиправними та зобов'язати
його організувати проведення
перевірки.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що 11.11.2013 року він
подав до Управління державної служби
Головного управління державної служби
України в Одеській області скаргу щодо
можливого порушення посадовими
особами Департаменту освіти і науки
Одеської обласної державної
адміністрації вимог ст.10 Закону
України «Про державну службу», ст.11
Закону України «Про правила етичної
поведінки», пп.2.1, 2.10 Загальних правил
поведінки державного службовця,
затверджених наказом Головного
управління державної служби України
від 04.08.2010 року № 214.

21.11.2013 року Управління державної служби
Головного управління державної служби
України в Одеській області листом
надало відповідь. В вищезазначеному
листі зазначено, що відповідно до ст.7
Закону України «Про звернення
громадян» скарга ОСОБА_2 надіслана до
Одеської обласної державної
адміністрації, оскільки питання в цій
скарзі виходять за межі повноважень
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
Одеській області.

Позивач не погоджується з
вищезазначеними діями та
бездіяльністю відповідача та вважає,
що вони порушують вимоги ст.19 Закону
України «Про звернення громадян».

В судове засідання, призначене на 12
березня 2014 року, сторони не з'явилися.
Про дату, час та місце судового
засідання повідомлялися належним
чином та своєчасно (а.с.55, 63-64). 11 березня
2014 року через канцелярію суду надійшло
клопотання від позивача про розгляд
справи за його відсутністю (а.с.86), 20
лютого 2014 року через канцелярію суду
надійшло клопотання від відповідача
про розгляд справи за відсутністю
відповідача та його представника
(а.с.44), представник третьої особи в
своїх запереченнях на
адміністративний позов просив суд
розглянути справу без його участі
(а.с.75-77).

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_2
звернувся з апеляційною скаргою на
зазначену постанову, просить її
скасувати та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги
повністю.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання не прибули сторони, які
беруть участь у справі, про те про
розгляд справи були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач звернувся до
начальника Управління державної
служби Головного управління державної
служби України в Одеській області
Макосія Дмитра Івановича з письмовою
скаргою від 11.11.2013 року (а.с. 8-9).

В вищезазначеній скарзі позивач просив
відповідача в межах повноважень
провести перевірку Департаменту
освіти і науки Одеської обласної
державної адміністрації, прийняти
рішення стосовно можливого скоєння
адміністративного правопорушення
посадовими особами Департаменту
освіти і науки Одеської обласної
державної адміністрації, яка є
розпорядником інформації відповідно
до ст.13 Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Крім того, в вищезазначеній скарзі
позивач зазначає порушення посадовими
особами Департаменту освіти і науки
Одеської обласної державної
адміністрації ст.19 та ст.34 Конституції
України, ч.3 ст.22 Закону України «Про
доступ до публічної інформації».

Відповідачем листом надано відповідь,
де зазначено, що відповідно до ст.7
Закону України «Про звернення
громадян» скарга позивача передана до
Одеської обласної державної
адміністрації, оскільки питання в цій
скарзі виходять за межі повноважень
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
Одеській області.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність у
задоволенні адміністративного позову
відмовити.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Згідно до вимог ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції встановлено, що відповідач в
своїй діяльності керується Положенням
про Управління державної служби
Головного управління державної служби
України в Одеській області,
затвердженим наказом Головного
управління державної служби України №
262 від 17.09.2009 року.

Відповідно до вимог п.3 вищезазначеного
положення одним із основних завдань
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
Одеській області є забезпечення
дотримання державними органами вимог
законодавства з питань державної
служби та боротьби з корупцією.

Згідно до вимог пп.5 п.4 вищезазначеного
положення Управління державної служби
Головного управління державної служби
України в Одеській області відповідно
до покладених на нього завдань
проводить у межах своїх повноважень
перевірку дотримання державними
органами вимог законодавства з питань
державної служби та боротьби з
корупцією, інформує про її результати
Головну державну службу, бере участь у
здійсненні заходів щодо запобігання
проявам корупції серед державних
службовців та посадових осіб місцевого
самоврядування.

Крім того, відповідно до вимог пп.6 п.4
вищезазначеного положення Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області вносить в установленому
порядку пропозиції керівникам
державних органів щодо скасування
рішень з питань державної служби,
прийнятих усупереч законодавству, а
також щодо усунення виявлених
недоліків та притягнення до
відповідальності винних державних
службовців.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просив суд першої інстанції
зобов'язати начальника Управління
державної служби Головного управління
державної служби України в Одеській
області Макосія Дмитра Івановича
організувати проведення перевірки
щодо можливого порушення
нормативно-правових актів України, а
саме ст.10 Закону України «Про державну
службу», посадовими особами
Департаменту освіти і науки Одеської
обласної державної адміністрації.

Відповідно до вимог ст.10 Закону України
«Про державну службу» одним з основних
обов'язків державного службовця є
додержання Конституції України та
інших актів законодавства України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивач звернувся з
письмовим зверненням до Департаменту
освіти і науки Одеської обласної
державної адміністрації в порядку,
передбаченому Законом України «Про
доступ до публічної інформації».

В преамбулі Закону України «Про доступ
до публічної інформації» зазначено, що
цей закон визначає порядок здійснення
та забезпечення права кожного на
доступ до інформації, що знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом, та інформації, що становить
суспільний інтерес.

Однак, в преамбулі Закону України «Про
державну службу» вказано, що цей закон
регулює суспільні відносини, які
охоплюють діяльність держави щодо
створення правових, організаційних,
економічних та соціальних умов
реалізації громадянами України права
на державну службу, він визначає
загальні засади діяльності, а також
статус державних службовців, які
працюють в державних органах та їх
апараті.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що Закон
України «Про доступ до публічної
інформації» не входить до
законодавства про державну службу та
боротьбу з корупцією, оскільки регулює
інші правовідносини, у зв'язку з чим, на
думку колегії суддів, суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про те,
що у відповідача немає повноважень на
проведення такої перевірки.

Колегія суддів вважає, що дії
відповідача про передачу скарги до
Одеської обласної державної
адміністрації, оскільки питання в ній
виходять за межі повноважень
Управління державної служби Головного
управління державної служби України в
Одеській області, здійснені
відповідачем обґрунтовано, на підставі
Конституції та законів України, у
зв'язку з чим заявлені позивачем вимоги
про визнання таких дій та
бездіяльності протиправними не
підлягають задоволенню.

Адже, відповідно до абз.3 ст.7 Закону
України «Про звернення громадян» якщо
питання, порушені в одержаному органом
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, об'єднаннями
громадян або посадовими особами
зверненні, не входять до їх
повноважень, воно в термін не більше
п'яти днів пересилається ними за
належністю відповідному органу чи
посадовій особі, про що повідомляється
громадянину, який подав звернення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно до вимог ч.1 ст.23 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» рішення, дії чи
бездіяльність розпорядників
інформації можуть бути оскаржені до
керівника розпорядника, вищого органу
або суду.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.І. Шляхтицький