Справа № 805/1410/14
Суддя: Бойко М.І.
Дата ухвалення: 2014-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний
суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 р.
Справа №805/1410/14

приміщення суду за адресою: 83052,
м.Донецьк, вул. 50-ої Гвардійської
дивізії, 17

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний
суд в складі:

головуючого судді Бойка М.І.

секретаря судового засідання Яценка
І.А.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача Булавіної
О.Г,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за адресою: м.
Донецьк-52, вул. 50 Гвардійської дивізії,
17, адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Харцизького міського
управління юстиції про визнання
неправомірною та скасування постанови
від 11.12.2013 р. про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження,-

В С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до
суду з позовом до Відділу державної
виконавчої служби Харцизького
міського управління юстиції в
Донецькій області (далі - відповідач),
про визнання неправомірною та
скасування постанови від 11.12.2013 р. про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що рішенням
Донецького окружного
адміністративного суду від 11.10.2012 року
по справі № 2а/0570/12629/2012 з позивача
стягнуто на користь УПФУ в м. Харцизьку
заборгованість зі сплати єдиного
внеску в сумі 4010,30 грн. На цій підставі
Донецьким окружним адміністративним
судом було видано виконавчий лист про
стягнення з позивача на користь УПФУ в
м. Харцизьку заборгованість зі сплати
єдиного внеску в сумі 4010,30 грн.
Відповідно до вищенаведеного
виконавчого листа та заяви УПФУ в м.
Харцизьку Відділом державної
виконавчої служби Харцизького
міського управління юстиції в
Донецькій області було відкрито
виконавче провадження відносно
позивача. 11.12.2013 року відповідачем була
винесена постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження. Позивач не згоден з
винесеною постановою від 11.12.2013 року,
вважає її неправомірною та просить її
скасувати.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала та просила суд
задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
надав заперечення до позову, просив суд
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши позивача та представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи та встановлені по справі
обставини, суд дійшов висновку про те,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Позивач, ОСОБА_1 паспорт серії НОМЕР_1
виданий Харцизьким МВ УМВС України в
Донецької області 25.12.1999 року, яка
мешкає за адресою АДРЕСА_1,
зареєстрована як фізична
особа-підприємець 8 серпня 2002 року
виконавчим комітетом Харцизької
міської ради Донецької області.

Відповідач, Відділ державної
виконавчої служби Харцизького
міського управління юстиції, в своїй
діяльності керується Конституцією
України, Законами України «Про
державну виконавчу службу», «Про
виконавче провадження» та іншими
нормативно-правовими актами, здійснює
покладені на нього державою обов'язки.

Відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження, як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, зазначених у
цьому Законі, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно ст.11 Закону, державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Державний виконавець, зокрема,
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом. Крім того, державний
виконавець при здійсненні виконавчого
провадження має право, зокрема,
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в порядку, встановленому
законодавством.

Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом, а
саме: 1) виконавчі листи, що видаються
судами, і накази господарських судів, у
тому числі на підставі рішень
третейського суду та рішень
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; 2) ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; 3)
судові накази; 4) виконавчі написи
нотаріусів, 5) рішення інших органів
державної влади, якщо їх виконання за
законом покладено на державну
виконавчу службу.

Згідно ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» Державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Судом встановлено, що у відповідача на
виконанні знаходиться зведене
виконавче провадження № 41099132 відносно
ОСОБА_1 від 18.11.2013 року.

У складі зведеного виконавчого
провадження знаходяться виконавчі
документи про стягнення з ОСОБА_1 на
користь УПФУ у м. Харцизьку , а саме:

- вимога Ф-342 від 12.01.2011 р., видана
УПФУ у м. Харцизьку на суму 682,86 грн.;

- виконавчий лист № 2а/0570/12629/2012 від
11.10.2012 року, виданий Донецьким окружним
адміністративним судом на користь УПФУ
у м. Харцизьку на суму 4010,30 грн.;

- вимога Ф-126 від 12.02.2013 року, видана
УПФУ у м. Харцизьку на суму 4572,42 грн.

З матеріалів справи вбачається, що для
з'ясування місця отримання боржником
доходів та виявлення належних боржнику
рахунків в установах банку
відповідачем були направлені запити
від 26.06.2013 року та від 05.12.2013 року до
Державної податкової служби України.
Згідно відповідей Державної
податкової служби України від 27.06.2013
року та 06.12.2013 року рахунків, відкритих
боржником в установах банків не
виявлено, інформація стосовно сум
доходу, нарахованого (сплаченого)
податковим агентом на користь
платників податку, та сум утриманого з
них податку відсутня.

05.12.2013 року для з'ясування майнового
стану боржника відповідачем було
направлено запит до Держкомзему
Харцизького ЦНПП ВАЗ. 05.12.2013 року
відповідачем був направлений запит до
торгівельного відділу міськвиконкому
Харцизької міської ради задля
отримання інформації щодо місця
здійснення позивачем підприємницької
діяльності. У той же день відповідачем
був направлений запит до Харцизького
МВ ГУ ДМС України у Донецької області
для отримання інформації щодо
наявності у боржника закордонного
паспорту. Згідно інформації
Харцизького МВ ГУ ДМС України у
Донецької області відповідач не має
закордонного паспорту.

Для уточнення місця мешкання позивача
відповідачем був направлений запит до
відділу адресно-довідкової роботи ГУ
ДМС України у Донецькій області.

05.12.2013 року позивачу направлено вимогу
про обов'язкове прибуття 23.12.2013 року до
відповідача, проте позивач на вимогу
відповідача не з'явився, про що
останнім 24.12.2013 року було складено акт.

Крім того, відповідачем 11.12.2013 року було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, а саме на житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1
(Реєстраційний номер майна 18753300), що
належить на праві особистої власності
боржнику ОСОБА_1.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження.
Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

За вимогами ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, в
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.
Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються.

Боржник має право запропонувати ті
види майна чи предмети, на які
необхідно в першу чергу звернути
стягнення. Черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника остаточно
визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження. У разі якщо боржник
володіє майном спільно з іншими
особами, стягнення звертається на його
частку, що визначається судом за
поданням державного виконавця.

За приписами ст. 57 зазначеного Закону
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника,
винесення постанови про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї, винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони його відчуження, проведення
опису майна боржника і накладення на
його арешту.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
стягнення на заробітну плату та інші
доходи боржника звертається у разі
відсутності в боржника коштів на
рахунках у банках чи інших фінансових
установах, відсутності чи
недостатності майна боржника для
покриття в повному обсязі належних до
стягнення сум.

Відповідно до ч.2 с. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом; надає сторонам
виконавчого провадження та їх
представникам можливість ознайомитися
з матеріалами виконавчого провадження;
розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і
їхні клопотання; заявляє в
установленому порядку про самовідвід
за наявності обставин передбачених цих
Законом; роз'яснює сторонам їхні права
і обов'язки.

Статтею 12 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
сторони виконавчого провадження мають
право ознайомлюватися з матеріалами
виконавчого провадження, робити з них
виписки, знімати копії, заявляти
відводи у випадках, передбачених цим
Законом, подавати додаткові матеріали,
заявляти клопотання, брати участь у
провадженні виконавчих дій, давати
усні та письмові пояснення,
висловлювати свої думки та міркування
з усіх питань, що виникають у ході
виконавчого провадження, у тому числі
під час проведення експертизи,
заперечувати проти клопотань, доводів
та міркувань інших учасників
виконавчого провадження та
користуватися іншими правами, наданими
законом.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідачем 11.12.2013 року було винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
з порушенням приписів частини 7 статті
52 Закону України «Про виконавче
провадження» за якою встановлено, що у
разі якщо сума, що підлягає стягненню
за виконавчим провадженням, не
перевищує десяти розмірів мінімальної
заробітної плати, звернення стягнення
на єдине житло боржника та земельну
ділянку, на якій розташоване це житло,
не здійснюється. У такому разі
державний виконавець зобов'язаний
вжити всіх заходів для виконання
рішення за рахунок іншого майна
боржника.

Судом встановлено, що позивач мешкає
за адресою: АДРЕСА_1, яке є її єдиним
житлом, що також не заперечується
сторонами. Загальна сума
заборгованості позивача на час
винесення спірної постанови становить
10192,14 грн. Відповідно до Закону України
«Про державний бюджет України на 2013
рік» за яким встановлено, що
мінімальний розмір заробітної плати на
момент винесення постанови
відповідача становив 1147 грн. (1147*10=11470
грн.).

Таким чином, сума заборгованості
позивача не перевищує десяти розмірів
мінімальної заробітної плати, а тому
звернення стягнення на єдине житло
боржника не може бути здійснено.

Крім того, суд зазначає, що з матеріалів
справи вбачається, що відповідачем
вчинялися дії щодо примусового
стягнення заборгованості з позивача,
що також підтверджується
вищенаведеними запитами, проте ці діє є
не вичерпними для примусового
стягнення заборгованості позивача у
розумінні Закону України «Про
виконавче провадження».

За таких обставин суд доходить
висновку, що позовні вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, суд приймає до уваги, що
відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 121, 158, 159,
160, 161, 162, 163, 164, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В
И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Харцизького міського управління
юстиції про визнання неправомірною та
скасування постанови від 11.12.2013 р. про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, -
задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Харцизького
міського управління юстиції від 11.12.2013
р. про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 сплачений судовий
збір відповідно до квитанції № 15660.166.1
від 03.04.2014 року у розмірі 187 (сто
вісімдесят сім) грн. 70 коп.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті,
її вступну та резолютивну частину
проголошено в судовому у присутності
позивача та представника відповідача
засіданні 16 березня 2014 року у
присутності сторін.

Повний текст постанови складений та
підписаний 22 березня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Донецького апеляційного
адміністративного суду через
Донецькій окружний адміністративний
суд в порядку, визначеному ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом ч.3 ст.160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строків подання
апеляційної скарги, якщо вона не була
подана у встановлені строки. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя
Бойко М.І.