Справа № 2а-6520/12/2670
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року
м. Київ К/9991/71359/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2012 р.

у справі №2а-6520/12/2670

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м.Києва Державної
податкової служби

про визнання протиправними та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Оболонському районі
м.Києва Державної податкової служби
(далі - відповідач) про визнання
протиправними та скасування рішення,
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
19.06.2012 р. позовні вимоги задоволено,
визнано протиправним та скасовано
рішення податкового органу від 03.02.2012 р.
№318/А/17-112 про відмову у видачі
свідоцтва платника єдиного внеску за
КВЕД 52.48.2 та зобов'язано видати таке
свідоцтво.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2012 р.
скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове, яким
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної
інстанції прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України із
касаційною скаргою, в якій просить його
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Відповідач письмових заперечень на
касаційну скаргу позивача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

23.01.2012 р. позивач звернувся до
податкового органу із заявою про
застосування спрощеної системи
оподаткування, в якій, відповідно до
вимог п.3 Порядку подання заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
20.12.2011 р. №1675, поряд з іншими
відомостями вказано вид господарської
діяльності, обраний позивачем згідно
КВЕД ДК 0009:2005 - роздрібна торгівля
годинниками та ювелірними виробами
(52.48.2).

Листом від 03.02.2012 р. №318/А/17-112 відповідач
повідомив позивача про те, що
відповідно до п.п.291.5.1 п.291.5 ст.291
Податкового кодексу України відсутні
законні підстави для видачі свідоцтва
платника єдиного податку, оскільки в
заяві зазначений вид діяльності, який
не може здійснюватись суб'єктами
господарювання - платниками єдиного
внеску.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що торгівля ювелірними
виробами із дорогоцінних металів
відноситься до торгівлі дорогоцінними
металами, в отже підпадає під
обмеження, встановлені п.п. 281.5.1 п. 291.5
ст. 291 Податкового кодексу України, з
огляду на що відповідач з передбачених
законом підстав відмовив позивачу у
видачі свідоцтва про сплату єдиного
податку та застосування спрощеної
системи оподаткування.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суджу України
погоджується з такими висновками суду
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 291 Податкового
кодексу України, спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Згідно п.п. 4 п.п. 281.5.1 п. 291.5 ст. 291
Податкового кодексу України, не можуть
бути платниками єдиного податку
суб'єкти господарювання суб'єкти
господарювання (юридичні особи та
фізичні особи - підприємці), які
здійснюють видобуток, виробництво,
реалізацію дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння, у тому числі
органогенного утворення (крім
виробництва, постачання, продажу
(реалізації) ювелірних та побутових
виробів з дорогоцінних металів,
дорогоцінного каміння, дорогоцінного
каміння органогенного утворення та
напівдорогоцінного каміння.

Спеціальним законом, який здійснює
державне регулювання видобутку,
виробництва, використання, зберігання
дорогоцінних металів і дорогоцінного
каміння та контролю за операціями з
ними, є Закон України «Про державне
регулювання видобутку, виробництва і
використання дорогоцінних металів і
дорогоцінного каміння та контроль за
операціями з ними».

У розумінні п.п. 1-2 ст. 1 цього Закону
ювелірні вироби підпадають під
визначення «дорогоцінні метали» чи
«дорогоцінне каміння».

Відповідно до ч. 2 ст. 14 цього Закону
правила торгівлі дорогоцінними
металами (крім банківських металів) і
дорогоцінним камінням, дорогоцінним
камінням органогенного утворення та
напівдорогоцінним камінням у сирому та
обробленому вигляді і виробами з них,
що належать суб'єктам підприємницької
діяльності на праві власності,
встановлюються Кабінетом міністрів
України.

Поняття виробу з дорогоцінного металу
наведене в Інструкції про здійснення
державного експертно-пробірного
контролю за якістю дорогоцінних
металів, вставок дорогоцінного
каміння, виробів з них та матеріалів, що
містять дорогоцінні метали та вставки
дорогоцінного каміння, затвердженій
наказом Міністерства фінансів України
від 20.10.1999 р. № 244.

Згідно з п. 1.5 вказаної Інструкції
виробом з дорогоцінного металу є
будь-який ювелірний (побутовий) виріб,
виготовлений із сплавів дорогоцінних
металів - золота, срібла, платини,
паладію, який використовується як
прикраси або предмети побуту.

Таким чином, спеціальний Закон у галузі
контролю за операціями з цінними
металами відносить ювелірні вироби до
дорогоцінних металів та, відповідно,
торгівлю ювелірними виробами - до
торгівлі дорогоцінними металами.

За наведених обставин, колегія суддів
дійшла висновку про правомірність та
обґрунтованість відмови позивачу, як
особі, яка здійснює торгівлю
ювелірними виробами, у видачі
свідоцтва платника єдиного податку.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2012 р. у
справі №2а-6520/12/2670 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.